ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2018 року м. Кропивницький

справа № 2-о-31/2008

провадження № 22-ц/781/1437/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участі секретаря Тимошенко Т.О.

учасники справи:

особа, що подала заяву - прокурор Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, від імені якої діє адвокат ОСОБА_5,на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2008 року у складі судді Забуранного Р.А. і

В С Т А Н О В И В :

У березні 2008 року прокурор Новомиргородського району Кіровоградської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської із заявою в якій просив:

-визнати спадщину ОСОБА_6 відумерлою;

-земельну ділянку, яка належала ОСОБА_6 (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР № 0074306, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 271) визнати власністю територіальної громади Оситнязької сільської ради.

Заява мотивована тим, що 20 листопада 1996 року померла ОСОБА_6, жителька села Оситняжка Новомиргородського району Кіровоградської області.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,68 га на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0074306.

Спадкоємців після смерті ОСОБА_6 немає.

Згідно довідки Оситнязької сільської ради у померлої ОСОБА_6 спадкоємці по закону та заповіту на земельну частку (пай) відсутні, спадщина на земельну частку (пай) померлої згідно закону не прийнята.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2008 року заяву прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, яка відкрилася 20 листопада 1996 року, після смерті ОСОБА_6 та складається з земельної частки (паю) розміром 4,68 га на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0074306 і передано її територіальній громаді жителів села Оситняжка Новомиргородського району Кіровоградської області.

Рішення мотивовано тим, що оскільки після смерті ОСОБА_6 за оформленням спадкової справи на належну їй земельну ділянку (пай) спадкоємці не звертались, а тому є підстави визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальній громаді жителів села Оситняжка Новомиргородського району Кіровоградської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, від імені якої діє адвокат ОСОБА_5,просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити заявнику у задоволенні заявлених вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в жовтні 2001 року ОСОБА_4 прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_7

Спадкове майно складалося, в тому числі, з прав на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії КР № 0074306 від 25 вересня 1996 року.

Оскаржуваним рішення суду було вирішено її право на земельну ділянку та не залучено її до участі у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги, представник прокуратури ОСОБА_8 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Від керівника Знамянської місцевої прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 1996 року померла ОСОБА_6, жителька села Оситняжка Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого виконкомом Оситнязької сільської ради Новомиргородського району, актовий запис № 34 від 21 листопада 1996 року.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 4,68 га на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0074306 від 25.09.1996, що підтверджується копією сертифікату.

Спадкоємців після смерті на майно останньої немає, що підтверджується довідками Оситнязької сільської ради Новомиргородського району № 61 від 11.01.2006 та за № 47 від 16.04.2008.

Згідно довідки Оситнязької сільської ради Новомиргородського району № 62 від 11.01.2006 спадщина на земельну частку (пай) померлої ОСОБА_6 відповідно до закону не прийнята.

Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, прокурор Новомиргородського району посилався на норму статті 1277 ЦК України, яка набрала чинності з 01 січня 2004 року, відповідно до якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як роз'яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тобто, оскільки ОСОБА_6 померла 20 листопада 1996 року, то до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

У пунктах 1, 2 частини першої статті 549 ЦК УРСР зазначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 16.11.2016 року, частково задоволено позов ОСОБА_9 поданого в інтересах ОСОБА_4 та визнано за позивачем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_7, який помер 23 жовтня 2010 року у смт. Капітанівка, Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 48 років, право на (одну другу) частини земельної частки (паю) розміром 4,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувало в колективній власності КСП «Оситняжка», яке належало померлому ОСОБА_7 на підставі спадкування за заповітом у звязку зі смертю спадкодавця ОСОБА_10, що померла 18 червня 1999 р. у с. Оситняжка, Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 85 років, котрій вказане право на земельну частку (пай) належало внаслідок спадкування за законом після смерті дочки ОСОБА_11, що померла 20 листопада 1996 р. у с. Оситняжка, Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 56 років, що одержала право на земельну частку (пай) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Оситняжка» Оситнязької сільської ради Новормиргородського району Кіровоградської області серії КР № 0074306, виданого 25 вересня 1996 р. Новомиргородською райдержадміністрацією та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) за № 271 (а.с.34-39).

Вказаним рішенням суду встановлено, що відповідно до довідки № 638 від 26.11.2015, виданої Оситнязькою сільською радою, разом з ОСОБА_6 до дня смерті та після її смерті проживала її мати ОСОБА_10, яка була зареєстрована за даною адресою по день своєї смерті 18.06.1999, яка фактично прийняла спадщину після смерті своєї дочки, але не оформила своїх спадкових прав згідно статті 549 ЦК України УРСР від 18.07.1963 та п.4 Прикінцевих перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, тобто вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини: вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

За життя на випадок своєї смерті ОСОБА_10 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_7, тобто заповіла майно сусідові, який здійснював за нею нагляд, оскільки вона була особою похилого віку.

Після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10 у встановлений законом строк ОСОБА_7 прийняв спадщину за заповітом та отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості, що перебуває в колективній власності КСП «Оситняжка», що належало померлій ОСОБА_10 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0074306 виданого 20.09.1996 Новомирогородською РДА та зареєстрованого в книзі за № 46.

23.10.2001 в селі Оситняжка Новомиргородського району Кіровоградської області помер ОСОБА_7, після смерті його дружина ОСОБА_4 відповідно до ст.560 ЦК УРСР від 18.07.1963 прийняла спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори у передбачений законом строк.

До складу спадщини входило право на дві земельні частки (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах кожна, що розташовані на території Оситнязької сільської ради Новомргородського району.

05.12.2015 ОСОБА_4 звернулась до державного нотаріуса з заявою про видачу на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка, ОСОБА_7, а саме свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 4,68 в умовних кадастрових гектарах.

Постановою державного нотаріуса № 1221/02-31 від 05.12.2015 було відмовлено заявнику ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на вищевказану земельну частку (пай) через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно (сертифікат на земельну частку) та неможливо встановити родинні відносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (мати-дочка).

За захистом своїх цивільних прав ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області третя особа: Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області, Відділ Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградської області, ОСОБА_12 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

З метою реалізації набутого права ОСОБА_4 зверталась до сільської ради з приводу визначення місця розташування земельної ділянки за схемою поділу земель КСП «Оситняжка».

За висновком сільської ради № 14 від 01.03.2017 за даним сертифікатом було закріплено земельну ділянку № 665 відповідно до схеми поділу земель КСП «Оситняжка».

Розпорядженням голови Новомргородської РДА №118-р від 14.042017 надано ОСОБА_4 дозвіл на розробку технічної документації щодо виділення в натурі та передачі земельної ділянки у власність.

Таким чином, у звязку з тим, що ОСОБА_4 прийняла спадщину у встановлений законом спосіб, прокурор не міг звертатись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до положень статті 45 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на час звернення прокурора із вказаною заявою) прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

У частині першій та другій статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час звернення до суду із заявою, представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Матеріали справи не містять відомостей, що вказували б на неможливість органу місцевого самоврядування самостійно здійснювати представництво своїх інтересів в даній справі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, відповідно п.п.3,4 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4,від імені якої діє адвокат ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах Оситнязької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася 20 листопада 1996 року, після смерті ОСОБА_6, та складається з земельної частки (паю) розміром 4,68 га на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0074306, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 17.08.2018.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді С.М.Єгорова

ОСОБА_3