Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 565/359/18

Провадження № 22-ц/4815/113/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна"

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року, ухваленого в складі судді Зейкана І.Ю., у справі № 565/359/18,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 пред'явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9570,90 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач зазначав, що 30.05.2017 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Рено Дустер», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Рівненська у м.Вараш, Рівненської області не врахувала дорожніх умов, стану транспортного засобу, під час виконання маневру повороту ліворуч, допустила зіткнення з автомобілем марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 який належить позивачу. В результаті зіткнення автомобіль отримав механічні ушкодження. Загальна сума понесених витрат на ремонт автомобіля становить 26 164,90 грн.

05.01.2018 року, йому на підставі договору страхування № АК1194638/1805/16 від 21.12.2016 року, ПАТ СК «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 16 594 грн.

Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування не покрив шкоду, заподіяну з вини ОСОБА_2, позивач просив стягнути з відповідача різницю у розмірі між вартістю ремонту автомобіля та сумою страхового відшкодування у розмірі 9 570,90 грн.

Підставами для стягнення моральної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, у розмірі 10000 грн., вважає те, що тривалий час був позбавлений можливості користуватись автомобілем, витратив вдосталь часу і зусиль, щоб відновити пошкоджений автомобіль.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У задоволені інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що надані позивачем на підтвердження розміру завданої шкоди докази, зокрема рахунок-фактура № 34 від 21.06.2017 року та товарний чек б/н на суму 5458,60 грн. є недопустимими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 570,90 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що рахунок-фактура № 34 від 21 червня 2017 року на суму 19986,30 грн. та додатковий акт виконаних робіт № 50 від 22 серпня 2017 року на суму 720,00 грн. не підтверджують оплату ОСОБА_1 вартості наданих ремонтних послуг, оскільки вищевказані документи складені компетентною особою в сфері технічного обслуговування та ремонту автомобілів після проведених відповідних ремонтних робіт для відновлення попереднього стану автомобіля.

Окрім того, вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди є замалим і не в повній мірі компенсує всі моральні страждання та вимушені зміни, які останній поніс, у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою та подальшим відновленням пошкодженого автомобіля.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що 30.05.2017 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Рено Дустер», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Рівненська у м. Вараш, Рівненської області не врахувала дорожніх умов, стану транспортного засобу, під час виконання маневру повороту ліворуч не надала перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку прямо, - автомобілю марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_2 та допустила з ним зіткнення.

Постановою Кузнецовського міського суду від 04.07.2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Рено Дустер», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та у зв'язку з настанням страхового випадку позивач отримав страхове відшкодування у сумі 16 594,96 грн. Такі обставини також доводяться копією повідомлення про виплату від 25.10.2017 року № 17-05/13358 та копією чеку про видачу готівки від 05.01.2018 року.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 3 статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків (ч.2 ст.16 ЦК).

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначення розміру збитків завданих в результаті завдання шкоди транспортному засобу здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Разом з тим, згідно з п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (надалі-Закон) встановлено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 11 Закону оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

На виконання вказаного припису закону наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика).

Пунктом 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ, визначено, що вказана методика застосовується для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Згідно п. 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

За результатами оцінки складається документ, який має відповідати вимогам п. 4.4. Методики.

Таким чином, нормативно-правовими актами чітко встановлений порядок отримання доказів щодо визначення розміру матеріальних збитків та вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зокрема, ці докази повинні встановлюватись суб'єктами оціночної діяльності та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Рахунок-фактура № 34 від 21.06.2017 року та додатковий акт виконаних робіт № 50 від 22.08.2017 року вищевказаним вимогам закону не відповідають, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх недопустимість як доказу розміру заподіяної шкоди.

В порушення ст. 77-79 ЦПК України матеріали справи не містять належних доказів щодо розміру заподіяної шкоди, зокрема звіту суб'єкта оціночної діяльності чи висновку експертного дослідження. Клопотання про проведення експертизи позивачем також не заявлялось.

Посилання скаржника на розрахунок суми матеріального збитку від 23 жовтня 2017 року складений спеціалістом ПрАТ СК "Провідна" ОСОБА_3 в якості належного доказу, судом відхиляється, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, що ОСОБА_3 є суб'єктом оціночної діяльності чи експертом.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин , які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Про дотримання судом засад розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру відшкодування моральної (майнової) шкоди також звертає увагу пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

На підставі викладеного, враховуючи, що сам факт участі в ДТП, тобто в події, яка є апріорі небезпечної для життя та здоров'я її учасників, спричиняє виникнення в особи моральних страждань, які полягають, зокрема, у відчутті страху та необхідності докладати додаткові зусилля для відновлення попереднього стану як свого здоров'я так і свого майна,а також ту обставину, що позивач певний час був позбавлений можливості користуватись належним йому транспортним засобом, колегія суддів погоджується з визначеним розміром моральної шкоди в сумі 1000,00 грн., оскільки такий висновок є законним та обґрунтованим.

Висновки суду відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Обставин, які б спростовували висновки суду щодо цього апеляційна скарга не містить, а тому доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, як такі, що висновки суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати за перегляд справи судом апеляційної інстанції віднести за рахунок позивача.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді :