КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/398/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Раманенко Ярослава Михайловича в інтересах недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, до якої приєдналася кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м. Києва на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року

у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Рада адвокатів м. Києва, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м. Києва про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заяви зазначав, що він в порядку передбаченому статтею 8 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва (надалі - КДКА м. Києва) із заявою про допуск до складання кваліфікаційного іспиту від 15 вересня 2015 року.

За результатами розгляду вищевказаної заяви, КДКА м. Києва було прийнято рішення про допуск заявника до складання кваліфікаційного іспиту.

28 жовтня 2015 року заявником, відповідно до вимог Закону та «Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядку складення кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні» (в редакції від 25 вересня 2015 року) було сплачено внесок та успішно складено кваліфікаційний іспит.

18 листопада 2015 року заявник, на підставі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту, з метою отримання свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та набуття статусу адвоката, звернувся до Ради адвокатів міста Києва із Заявою про направлення на стажування.

Рішенням від 19 листопада 2015 року Рада адвокатів м. Києва направила заявника на стажування до адвоката Махінчука В.М. на період з 30 листопада 2015 року по 30 травня 2016 року, відповідно до індивідуального плану, затвердженого Радою адвокатів міста Києва.

За результатами проходження стажування, Радою адвокатів м. Києва було прийнято Рішення № 50 від 09 червня 2016 року про видачу заявнику Свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю, яке йому видано 30 червня 2016 року.

В подальшому заявник звернувся до Ради адвокатів м. Києва із заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України (ЄРАУ). При цьому, Заявником було надано необхідні документи та сплачено внесок на забезпечення реалізації адвокатського самоврядування відповідно до діючих вимог законодавства. За результатами вказаного звернення відомості щодо Заявника, як адвоката, до ЄРАУ були внесені Радою адвокатів м. Києва.

Однак, Радою адвокатів України (РАУ) було прийнято Рішення № 153 від 11 червня 2016 року, яким було затверджено Висновок Спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування міста Києва щодо виявлених порушень КДКА м. Києва.

Наступним Рішенням № 156 від 11 червня 2016 року РАУ заборонила вносити відомості щодо адвокатів, які отримали свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтв про складення кваліфікаційного іспиту, виданих КДКА м. Києва починаючи з 12 жовтня 2012 року.

В подальшому, Рада адвокатів України прийняла Рішення № 267 від 17 листопада 2016 року, яким, зокрема, розглядалося питання «набуття статусу адвоката окремими особами», в пункті 4 якого зазначено, що «Рада адвокатів України роз'яснює, що згідно з положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вирішення питань, пов'язаних із допуском до адвокатської професії осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, відноситься до компетенції кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури регіонів і рад адвокатів регіонів. Тому, вирішення питань щодо допуску до стажування і набуття статусу адвоката особами, які отримали свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту в місті Києві від органу, відмінного від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, створеної і сформованої в законний спосіб 08 жовтня 2016 року, і пройшли на цій підставі стажування покладається на новостворену Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури міста Києва оновлену Раду адвокатів міста Києва».

Посилаючись на те, що ОСОБА_3, в розумінні ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є адвокатом, однак, вище зазначені Рішення РАУ впливають на визначеність його статусу, зокрема в частині дійсності правовстановлюючих документів, що підтверджують право на здійснення ним адвокатської діяльності, з урахуванням уточнень, просив задовольнити заяву.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт правомірності та належності його звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва із заявою про допуск до складанні кваліфікаційного іспиту в порядку передбаченому ст. 8 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-УІ;

Встановлено факт дійсності Свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту серія НОМЕР_2 від 09 листопада 2015 року, виданого йому Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатурі міста Києва;

Встановлено факт дійсності Свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серія НОМЕР_3 від 30 червня 2016 року виданого заявнику Радою адвокатів міста Києва;

Встановлено факт набуття ним статусу адвоката в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-УІ, на підставі Свідоцтва на прав зайняття адвокатською діяльністю серія НОМЕР_1 від 30 червня 2016 року, з моменту видачі вищевказаного Свідоцтва, а саме - з 30 червня 2016 року.

В апеляційній скарзі недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» (надалі - ННПО «НААУ») в особі Ради адвокатів України, до якої приєдналася КДКА м. Києва, посилаються на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 05 липня 2012 року прийнято Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за приписами ст. 45 якого, Національна асоціація адвокатів України є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об'єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування.

Законом та Статутом НААУ, визначено, що Рада адвокатів України через Національну асоціацію адвокатів України виступає засновником кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури регіонів, рад адвокатів регіонів, зокрема і КДКА м. Києва, відповідно до установчих документів.

Однак, орган (КМ КДКА), в якому складав іспит позивач є громадською організацію (в розумінні Спеціального Закону не є органом адвокатського самоврядування), засновниками якої є фізичні особи, та не має права використовувати повноваження визначені статтею 50 Закону, в тому числі і щодо прийняття кваліфікаційного іспиту у осіб, які виявили бажання отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

09 червня 2016 року Спеціальною тимчасовою комісією з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування міста Києва встановлено, що в місті Києві відсутній орган кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів міста Києва, як регіонального органу адвокатського самоврядування, створеного відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Визнано в діяльності адвоката Рудакової В.В. та адвокатів, обраних до складу Київської міської КДКА, порушення приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та рішень вищих органів адвокатського самоврядування, які не припинили в належний спосіб діяльність Київської міської КДКА, не здійснили у встановлені строки перереєстрацію громадської організації Київської міської КДКА на орган адвокатського самоврядування КДКА міста Києва, продовжили діяльність громадської організації Київської міської КДКА, яка в незаконний спосіб перебрала на себе функції регіонального органу адвокатського самоврядування КДКА міста Києва, виконуючи непритаманні їй функції, віднесені законодавством виключно до повноважень органу адвокатського самоврядування регіону (Висновок №1 Спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування міста Києва від 09 червня 2016 року).

11 червня 2016 року рішенням Ради адвокатів України № 156: 1) заборонено Раді адвокатів м. Києва, як адміністратору Першого рівня, вносити до Єдиного реєстру адвокатів України відомості про осіб, які отримали свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі свідоцтв про складення кваліфікаційного іспиту, виданих неповноважним органом - Київською міською КДКА з 12 жовтня 2012 року; 2) визнано відсутність в місті Києві чинного органу кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, як регіонального органу адвокатського самоврядування; 3) дозволено особам, які відповідно до Порядку допуску до складення кваліфікаційного іспиту, порядку складення кваліфікаційного іспиту та методики оцінювання результатів складення кваліфікаційного іспиту для набуття права на заняття адвокатською діяльністю в Україні мають право складати кваліфікаційний іспит у місті Києві, складати його у будь-якому іншому регіоні України до формування, згідно з приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», складу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, утвореної відповідно до рішення Ради адвокатів України від 11 червня 2016 року № 154.

В подальшому, рішенням Ради адвокатів України № 267 «Про розгляд інформації і звернень щодо відновлення адвокатського самоврядування в місті Києві і набуття статусу адвоката окремими особами» від 17 листопада 2016 року повідомлено про відновлення адвокатського самоврядування в місті Києві.

Оскільки вищевказані рішення Ради адвокатів України є чинними, а зі змісту поданої ОСОБА_3 заяви вбачається спір про право, скаржник просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Колегія суддів, вислухавши представників заінтересовані особи: Рада адвокатів м. Києва, КДКА м. Києва, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_3, який залишив питання на розсуд суду, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи зміст заяви, ОСОБА_3 вказував на те, що встановлення зазначеного ним факту необхідно для узаконення його діяльності, як адвоката, остільки рішення РАУ № 153 та № 156 від 11 червня 2016 року, № 267 від 17 листопада 2017 року впливають на визначеність його статусу в частині дійсності правовстановлюючих документів та є перешкодою у здійсненні адвокатської діяльності.

Отже, зі змісту заяви вбачається існування спору про право на зайняття ОСОБА_3 адвокатською діяльністю.

Разом з тим, районний суд, приймаючи рішення по суті заяви, належним чином не врахував положення ст. 315 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Отже, факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Також поза увагою суду залишилися й керівні роз'яснення, які містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, згідно з якими в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, районний суд у відсутність відповідних повноважень та в порушення вимог Закону України «Про адвокатуру», визнав доведеним факт правомірності та належності звернення ОСОБА_3 з заявою про допуск складання кваліфікаційного іспиту та набуття статусу адвоката.

Окрім цього, суд встановив юридичний факт дійсності свідоцтв про складання ОСОБА_3 кваліфікаційного іспиту та на право зайняття адвокатською діяльністю, в той час як заявник згідно матеріалів справи, відкрито володів згаданими документами та не вказував на їх втрату.

Отже, встановлення юридичних фактів, заявлених ОСОБА_3 суперечать підставам та умовам окремого провадження й при наявності спору про право, не підлягають до розгляду в порядку окремого провадження.

З долученого до справи в суді апеляційної інстанції рішення № 107 від 25 липня 2018року, прийнятого Радою адвокатів України, убачається, що згаданим рішенням підтверджено право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від 30 червня 2016року й доручено адміністратору бази даних Єдиного реєстру адвокатів України відомості стосовно адвоката ОСОБА_3 (а.с.219).

Даючи пояснення, заявник підтвердив, що нині будь-якого спору не існує, рішення №107 від 25 липня 2018 року виконано й відомості щодо нього внесено до Єдиного реєстру адвокатів України.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення районного суду, як постановленого з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Раманенко Ярослава Михайловича в інтересах недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, до якої приєдналася кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м. Києва, задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи: Рада адвокатів м. Києва, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м. Києва про встановлення факту, що має юридичне значення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: