Справа № 211/1105/18
Провадження № 2/211/1105/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі С.М. Зоріній

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої сооби Чубінець Т.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Виконкому Довгинцівської районної в місті Кривому Розі Ради про позбавлення батьківських прав , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 14 липня 2016 року між ними розірваний, та є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26.04.2016 року з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини у розмірі ? частки та на її утримання у розмірі 1/6 частик заробітку ( доходу) відповідача.

Відповідач стосунків з сім'єю не підтримує, участі у вихованні дитини не приймає, дитині матеріально не допомагає, ніяких стосунків з дитиною не підтримує, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, донька перебуває цілком на її утриманні та вихованні, тому вважає, що відповідач не має жодного бажання займатися своєю дитиною та просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 26.04.2018 року було відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Доповнила, що хоче, щоб у дитини, був нормальний батько. Дитина на даний час не знає свого батька, матеріально він не допомагає, аліментів не сплачує. Просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача, так як він навмисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про дитину, про її здоров'я, матеріальний стан.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, до суду надав відзив. У судовому засіданні доповнив, що мати навмисно не дає йому можливості спілкуватися з дитиною. Він працює, у нього є житло, він проживає разом з іншою жінкою та хоче виховувати свою дитину. Аліменти сплачує, так як наданий час працевлаштувався. До кримінальної відповідальності притягувався за крадіжку, але судимість погашена. Інших дітей у нього не має.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив у задоволенні позову відмовити, так як відсутні законні підстави. Мати відповідача передавала з Америки речі для дитини. Зараз він мешкає у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Позивач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною.

Представник третьої особи Чубінець Т.С. вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав відповідача, так як було з'ясовано, що відсутня негативна інформація щодо відповідача. Він категорично проти позбавлення його батьківських права, він від дитини не відмовляється. Конфлікт між батьками не може впливати на дитину.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона бабуся відповідача, дитину він хоче бачити. Він не працював, аліменти не платив, однак допомагала, його мати, яка працює за кордоном. Онук зараз проживає у свої квартирі, з іншою жінкою та її дочкою.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є родичкою позивачки. Знає відповідача з 2014 року, познайомилися на весіллі. Останній раз вона бачила відповідача на день народження 2 роки дитині, він прийшов з бабусею. Відповідач ніякої участі не приймає у вихованні дитини. Мати дитини, виконує свої обов'язки по вихованню дитини, як мати. Відповідача жодного разу не бачила з дитиною.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що позивач її донька. Відповідача знає за 3 місяці до весілля, він не працював. Відносини були нормальні, вони проживала на іншій квартирі, а потім коли почались матеріальні проблеми дочка переїхала до неї. Усі їхні зустрічі закінчувалися скандалами. Мати відповідача допомагала дитині речами перший рік після народження дитини.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона подруга позивачки, знає з її слів, що відповідач не сплачує аліменти, коли він приходив, то у них виникали скандали.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона спільно проживає з відповідачам, у квартирі. З ними також проживає її донька, з якою він знайшов спільну мову. Знає його як доброго, чуйного, він десь як півроку працює, сплачує аліменти. Їздить до доньки, але позивачка його не пускає.

Вислухавши доводи учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з таких мотивів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували з 12.12.2014 року в зареєстрованому шлюбі (а.с.9 - копія свідоцтва про шлюб), який рішенням Довгинціського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року між ними розірваний (а.с.13 - копія рішення), та є батьками малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10 - копія свідоцтв про народження).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.04.2016 року з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки заробітку ( доходу), щомісячно, до досягнення повноліття та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частки заробітку ( доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трьох років ( а.с. 11-12 - копія рішення).

Згідно довідок-розрахунків, борг ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дитини за період з 01.03.2016 року по 28.02.2018 рік складає 33226,09 гривень, на утримання дружини, за період з 01.03.2016 року по 28.02.2018 рік складає 21754,10 гривень ( а.с. 14,15 - копії довідок).

Діти проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 ( а.с. 16 - копія довідки, а.с. 17 - копія акту).

Згідно висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 30.08.2018 року, відповідно до інформації Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19.06.2018 року, в ході перевірки негативної інформації щодо способу життя ОСОБА_3 не отримано. Зі слів сусудів, ОСОБА_3 громадський порядок не порушує, в стані алкогольного сп'яніння помічений не був. Згідно з побутовою характеристикою «Житлосервіс-КР», скарг від сусідів не надходило. У своєму поясненні, наданому службі у справах дітей 03.08.2018 року, ОСОБА_3 зазначив, що з колишньою дружиною у нього склалися конфліктні стосунки, але від своєї доньки він не відмовляється та категорично проти позбавлення його батьківських прав. З приводу аліментів, пояснив, що він має заборгованість, проте на даний час він офіційно працевлаштувався та подав заяву до юстиції про утримання з його заробітної плати аліментів.

Виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3, відносно малолітньої доньки ОСОБА_7 (а.с. 87-88).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов'язань по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 752/16443/16-ц.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 проявляє зацікавленість в розгляді справи щодо позбавлення його батьківських прав та інтерес до життя доньки, працевлаштувався, сплачує аліменти.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на відповідача. Встановивши відсутність протиправної поведінки та свідомого нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків, а також те що, батько дитини бажає спілкуватися з донькою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, попередивши ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 150, 164, 166, 180, 182 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Виконкому Довгинцівської районної в місті Кривому Розі Ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.12.2018 року.

Суддя: Н. О. Сарат