АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3099/18 Справа № 202/5671/17 Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л. П. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Дніпровської міської ради на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЕНДАБУД», ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна, Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсними правочинів та скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року Дніпровська міська рада звернулася до суду із позовом до ТОВ «ОРЕНДАБУД» та ОСОБА_2 про визнання недійсними правочинів та скасування державної реєстрації права власності.

Позов мотивований тим, що Дніпровська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування. Земельна ділянка, на якій розташовано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, належить територіальній громаді, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. Відповідно до ст. ст. 80, 83 ЗК України, зазначена земельна ділянка ніколи не передавалась ОСОБА_2 під будівництво, право власності чи користування нею за ОСОБА_2 не оформлювалось.

Проте, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015 року за ОСОБА_2 визнано право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю магазину літ. -1, загальною площею 40,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, а нерухоме майно таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом. Але рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року це рішення районного суду було скасовано та у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на вищезазначене майно відмовлено.

Рішенням державного реєстратора від 16.08.2017 року було відмовлено у скасуванні запису про право власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстроване на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015 року за ОСОБА_2, оскільки право власності було зареєстроване за іншою особою, а саме за ТОВ «ОРЕНДАБУД» на підставі договору купівлі продажу 1/2 частини будівлі магазину від 21.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., реєстр 3872, та на підставі договору купівлі - продажу 1/2 частини будівлі магазину від 21.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., реєстр 3865.

Наголошуючи на тому, що ОСОБА_2 всупереч ст. 18 Закону України «Про основи містобудування», ч. 2 ст. 331 ЦК України не ввів об'єкт нерухомого майна у встановленому порядку в експлуатацію, у ОСОБА_2 не виникло права власності на будівлю магазину.

Крім цього, зазначили, що підставою реєстрації права власності на будівлю магазину було рішення суду, яке в подальшому було скасовано, вважає за необхідне визнати недійсним договори продажу по 1/2 частини будівлі магазину.

Також, посилаючись на ст. ст. 211, 212 Земельного Кодексу України, наголошує на необхідності повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести самочинно побудовані будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Просили: визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі магазину, реєстр № 3872 від 21.10.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. індексний номер: 25447984, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРЕНДАБУД», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі - продажу 1/2 частки будівлі магазину, реєстр №3865 від 21.10.2015 року, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., індексний номер: 25446448, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ОРЕНДАБУД», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності за № 11687321, реєстраційний номер об'єкта - нерухомого майна: 01 за ТОВ «ОРЕНДАБУД» на 1/2 частку будівлю магазину, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності за № 11686193, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01 за ТОВ «ОРЕНДАБУД» на 1/2частку будівлю магазину, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести самочинно побудовані будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування за адресою: АДРЕСА_1.Судові витрати по справі покласти на відповідачів.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року позов задоволено частково та постановлено: визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі магазину, реєстр №3872 від 21.10.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. індексний номер: 25447984, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ОРЕНДАБУД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі - продажу 1/2 частки будівлі цього магазину, реєстр №3865 від 21.10.2015 року, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., індексний номер: 25446448, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ОРЕНДАБУД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, записи про право власності за № 11687321 та №1168619,3 реєстраційний номер об'єкта -нерухомого майна: 01 за ТОВ «ОРЕНДАБУД» на будівлю магазину, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В частині заявлених позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовлено та стягнуто із ТОВ «ОРЕНДАБУД» та ОСОБА_2 на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі по 4000,00 грн. з кожного.

Рішення суду мотивоване тим, що правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за відповідачами не зареєстровано, рішення про надання зазначеної земельної ділянки у власність чи користування відповідачам Дніпровська міська рада, як єдиний розпорядник земель комунальної власності міста, не приймала, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 вибуло з володіння територіальної громади в особі Дніпровської міської ради поза її волею.

А також, на вказаній земельній ділянці розташоване нерухоме майно (будівля магазину літ. А-1), однак даним нерухомим майном та земельною ділянкою без передбачених на те законних підстав користується ТОВ «ОРЕНДАБУД», а не ОСОБА_2, а тому виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести самочинно побудовані будівлі та споруди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в цій частині.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договори купівлі-продажу не суперечать цивільному законодавству та сторони при укладенні договорів додержались всіх необхідних, встановлених законом вимог, а також ОСОБА_2 на момент вчинення правочинів був законним власником на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, яке набрало законної сили та на той час було чинним, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Крім того, Дніпровська міська рада також не погодилася із рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову, посилаючись на рушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому просили судове рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Дніпровської міської ради підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015 року по цивільній справі 200/8977/15-ц за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про визнання права власності, було задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно магазину літ. -1, загальною площею 40, 2 кв. м., основною площею - 40, 2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано право ОСОБА_2 на нерухоме майно - будівлю магазину літера -А, загальною площею 40, 2 кв.м., основною площею - 40, 2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом (а.с.11, 11 на звор.).

На підставі зазначеного рішення, 21.10.2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на будівлю магазину літ. А-1 по АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 94937157 від 18.08.2017 року (а.с.14-16)

Відповідно до договорів купівлі-продажу часток будівлі магазину від 21 жовтня 2015 року, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за №3865 та №3872, ОСОБА_2 передав у приватну власність Товариству з обмеженою відповідальністю «ОРЕНДАБУД» об'єкт нерухомого майна, який значиться згідно правовстановлюючого документу як - будівля магазину літ. А-1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.65-70).

Згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності було зареєстровано вказана правочини та нерухоме майно: індексний номер 46022438 та індексний номер 46017398 , записи про право власності за № 11687321 та №11686193 (а.с. 67, 71).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.05.2017 року, за апеляційною скаргою керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015 року скасоване, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5., третя особа - ОСОБА_6 відмовлено у повному обсязі

В судовому рішенні суд послався на те, що ОСОБА_2 не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, а об'єкт будівництва - будівля, що розташована за зазначеною адресою, в експлуатацію у визначеному законодавством порядку не введена та є самочинним будівництвом (а.с. 12-13).

Рішенням за № 36639373 від 16 серпня 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_7 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за результатом розгляду заяви про скасування реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна 01 (будівлю за адресою: АДРЕСА_1, було відмовлено у скасуванні запису про право власності за ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що право власності на об'єкт нерухомості зареєстровано за іншою особою, тобто за ТОВ "Орендабуд"(а.с. 17).

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачались лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Оскільки рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_2 було визнано право власності на будівлю магазину літ. А-1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 скасовано, то у ОСОБА_2 не виникло на нього право власності. Тобто, ОСОБА_2 не мав права на укладання з ТОВ «ОРЕНДАБУД» договорів купівлі-продажу будівлі.

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, про визнання і скасування вказаних вище договорів купівлі - продажу будівлі, а також скасуванню в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право власності за ТОВ «ОРЕНДАБУД» .

Разом з цим колегія суддів не може частково погодитися з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову про усунення перешкод, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що на вказаній вище земельній ділянці розташоване нерухоме майно (будівля магазину літ. А-1). Однак даним нерухомим майном та земельною ділянкою користується ТОВ «ОРЕНДАБУД», а не ОСОБА_2, а тому виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести самочинно побудовані будівлі та споруди.

Звертаючись до суду з позовом про знесення самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

Як орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада відповідно до статті 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» правомочна розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до її відання.

У статті 30 згаданого Закону передбачено, зокрема, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про основи містобудування» державне регулювання у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Крім того, відповідно до норм Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», наказу Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року № 559 «Про містобудівний кадастр» та з урахуванням матеріалів даної справи, в даному випадку саме на Дніпровську міську раду Законом покладено повноваження щодо виявлення самочинного будівництва та вжиття заходів з усунення порушень закону за таким самочинним будівництвом (притягнення до відповідальності забудовника за порушення у сфері містобудування та у сфері земельних відносин, приведення земельної ділянки до стану, в якому вона знаходилася до моменту забудови шляхом знесення цього будівництва, тощо).

А тому саме після вчинення всіх цих дій та інших дій, передбачених законом, у разі відмови особи (забудовника) знести самочинно побудовані споруди міська рада має право звернутися до суду за захистом свої прав, але в цьому разі спір набуде статусу публічно-правового, який підвідомчий розгляду в порядку КАС України.

Разом з цим, в даному випадку Дніпровська міська рада вказані вимоги закону не вчинила і не могла вчинити до вирішення питання про повернення сторони у первісний стан та визнання недійсними правочинів і скасування судом права власності на об'єкти самочинного будівництва, у зв'язку з чим ці позовні вимоги є передчасними.

Проте суд на вказане уваги не звернув та помилково прийшов до висновку, що вказані об'єкти самочинного будівництва не належать відповідачу, оскільки зареєстровані за ТОВ "Орендабуд"

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині правового обгрунтування відмови в задоволенні позову, а тому апеляційна скарга Дніпровської міської ради підлягає частковому задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення суду колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки саме апелянтом було створено "штучний" спір з метою узаконення самочинного будівництва магазину, який після винесення рішення суду продав його ТОВ "Орендабуд", не маючи на це законних підстав, а тому судом першої інстанції вказаним обставинам дана належна оцінка, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року в частині відмови в задоволенні позову Дніпровської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «ОРЕНДАБУД», ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Батова Людмила Григорівна, Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою- змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

В решті рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2018 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

М.Ю. Петешенкова