Справа № 229/2193/18
Провадження №2/229/646/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Чернігівська, 105, м.Дружківка, Донецька область.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач є його колишньою дружиною, яка з кінця 2014 року- початку 2015 в будинку не перебувала, своїх речей не зберігала, витрати за комунальні послуги не сплачувала.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Пояснив, що рішенням суду від 25.07.2003року шлюб між ним та відповідачкою розірваний. Після розірвання шлюбу дружина виїхала до Російської Федерації. Пізніше, зі слів їхніх дітей , йому стало відомо, що вона перебуває в Криму. Де на сьогодні вона перебуває, йому невідомо. Ніяких відносин вони не підтримують. До 2014року відповідачка інколи могла приїхати та навідатися до будинку. Він їй ніколи не забороняв відвідувати будинок. Але коли почалися бойові дії влітку 2014року, вона виїхала, і більше ні разу не з"явилася в будинку. Він є пенсіонером. В цьому році йому відмовлено в наданні субсидії, оскільки враховується дохід дружини. Він має потребу в субсидії, оскільки отримує невелику пенсію. Тому ставить питання про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом в його будинку, після чого її знімить з реєстрації в будинку.

Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення в мережі інтернет, на сайті "Судова влада України", сторінка Дружківського міського суду, розділ "громадянам", оскільки за місцем реєстрації відповідач не проживає, інше місце її перебування невідоме. Надіслані судові повістки за місцем реєстрації відповідача повернулися до суду з позначкою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.21).

Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 є власником будинку № 105, який розташований по вул. Чернігівська (колишня Орджонікідзе) Дружківка Донецької області (а.с.10-11).

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідача приватним.

Відомостями з домової книги, довідкою виконавчого комітету Дружківської міської ради від 08.06.2018 р. підтверджується реєстрація відповідачки ОСОБА_3 в зазначеному будинку з січня 2002 року (а.с. 7,14).

Судом встановлено, що відповідачка була зареєстрована у будинку позивача, як член сім"ї, оскільки була його дружиною (а.с.6).

Фактично, в зазначеному будинку відповідачка не мешкає з 2015 року, що підтверджується Актом, який складено головою територіального комітету мікрорайону № 7 «Гаврилівка верхня», (а.с.5) .

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідача відсутня в будинку понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, який на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_3, яка зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратив право користування житлом в будинку № 105 по вул. Чернігівська (колишня Орджонікідзе) в м.Дружківці Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Л. Панова