Справа №: 343/412/18
Провадження №: 2/0343/264/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивої інформації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просив визнати такими, що не відповідають дійсності, є неправдивими й такими, що принижують його честь, гідність, ділову репутаціюяк начальника Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській областівисловлювання відповідача, поширені ним 25.02.2018 року о 20:13 год. в програмі «Подробиці» на телеканалі «Інтер», а саме: «по його даних цей бізнес «кришує» начальник районної поліції, в якого тут є навіть своє лісозаготівельне підприємство, зареєстроване на його племінника», та «начальник поліції ОСОБА_2 має тут свою техніку, має два трактори Т-4, такіяк танки руського виробництва, має три самопогрузчики, має 20 коней, пару чоловік оформлено, він особисто він рубає ті ділянки»;зобовязати відповідача протягом двадцяти днів з дня вступу рішення суду в закону силу спростувати цю інформацію шляхом виступу на телеканалі «Інтер» в програмі «Подробиці» із зазначенням «Спростування недостовірної інформації, оприлюдненої 25.02.2018 року», наступного змісту: «Я, ОСОБА_3 поширив 25.02.2018 року в програмі «Подробиці» неправдиву інформацію про начальника Долинського районного відділення поліції ОСОБА_2, а саме: що він «кришує» крадіжки лісу, та має своє лісозаготівельне підприємство, зареєстроване на його племінника», та що «начальник поліції ОСОБА_2 має тут свою техніку, має два трактори Т-4, такі як танки руського виробництва, має три самопогрузчики, має 20 коней, пару чоловік оформлено, він особисто він рубає ті ділянки». Приношу вибачення ОСОБА_2 за поширення про нього неправдивої інформації.»;стягнути з відповідача на його користь 1,00 грн.відшкодування завданої моральної шкоди та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 25 лютого 2018 року о 20:13 год. на телеканалі «Інтер» в програмі «Подробиці» в сюжеті, який підготувала команда журналістів, що співпрацюють з телеканалом «Інтер», а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідач повідомив кореспонденту інформацію, яка озвучила її в ефір, що «по його даних цей бізнес (викрадення лісу) «кришує» начальник районної поліції, в якого тут є навіть своє лісозаготівельне підприємство, що зареєстроване на його племінника». Під час інтервю відповідач ОСОБА_3 висловився, що «начальник поліції ОСОБА_2 має тут свою техніку, має два трактори Т-4, такі як танки руського виробництва, має три самопогрузчики, має 20 коней, пару чоловік оформлено, він особисто він рубає ті ділянки». В подальшому вказана інформація повторювалася на цьому ж телеканалі та поширилася через засоби масової інформації (телебачення, мережа Інтернет). Таким чином, відповідач фактично звинуватив його у корупційних та кримінально-караних діяннях. Дії відповідача щодо поширення вказаної неправдивої інформації є умисними, оскільки останньому достеменно відомо, що жодного лісозаготівельного підприємства, а також техніки, коней, найманих працівників він не має. За його ж заявою та з його участю проводилось службове розслідування управлінням внутрішньої безпеки Національної поліції України, відповідно до висновку якого від 20.10.2017 року в ході перевірки причетності його до фактів, викладених у заяві ОСОБА_3, встановлено не було. Шляхом поширення неправдивих відомостей відповідач принизив його честь і гідність, дискредитував його ділову репутацію як людини та керівника районного відділення поліції, завдав йому моральної шкоди, що є втратами невідновного характеру, заподіяв інші негативні для нього наслідки, зокрема, необхідність докладати зусиль для спростування цієї брехливої інформації, виправдовуватись перед людьми в тому, чого він не вчиняв. В зв»язку з поширеннням відповідачем через ЗМІ завідомо неправдивої інформації він переніс сильні нервові переживання та страждання. Поширенням неправдивої інформації йому завдано моральну шкоду, оскільки відповідач мав на меті дискредитувати його не тільки як людину, але й як посадову особу. Неправдиві та безпідставні звинувачення його у вчиненні незаконних дій, приписування йому вчинків, яких він ніколи не вчиняв та до яких не має ніякого відношення, ввели в оману стосовно нього широке коло громадськості, що також спричинило йому моральні страждання. В той же час йому відомо, що відповідач є малозабезпеченим, несе затрати на лікування, тому стягнення з нього коштів, які б могли реально відшкодувати завдану ним моральну шкоду, може поставити його сімю в скрутне матеріальне становище. За таких обставин, виходячи з християнських принципів прощення, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 1,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та пояснив, що відповідач ОСОБА_3 звертався з заявою до органів СБУ про незаконну вирубку дерев та розкрадання лісу. Однак, подальше проведення службового розслідування з приводу можливих неправомірних дій припинено, оскільки його причетності до фактів, викладених в заяві відповідача, встановлено не було. На допити його не викликали ні в Управління СБУ в Івано-Франківській області, ні в Івано-Франківське управління ДВБ НП України. Ще в 2017 році працівниками ВБ було проведено перевірку, однак будь-яких правопорушень з його боку зафіксовано не було. ОСОБА_3 разом з перевіряючими їздив по підприємствах, що нібито належать йому, зупиняли водіїв транспортних засобів, але жодні факти не підтвердилися. На час інтервю ОСОБА_3 достеменно було відомо про результати розслідування, однак останній умисно поширив про нього неправдиву інформацію, що принижує його честь, гідність, ділову репутацію, як людини та начальника Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Відповідач відзив на позов не подав, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що оприлюднена ним 25.02.2018 року в програмі «Подробиці» на телеканалі «Інтер» інформація є правдивою і відповідає дійсності. Про той факт, що ОСОБА_2 «кришує» незаконну вирубку дерев та розкрадання лісу, знають всі жителі с.Мислівка Долинського району Івано-Франківської області. Односельчани неодноразово зверталися зі скаргами в Долинське відділення поліції щодо самовільних рубок, однак на місце події ніхто з працівників поліції не виїжджав, а начальник відділення поліції ОСОБА_2 дав відповідь, що правопорушень виявлено не було. Натомість, встановлено факт службової недбалості майстра лісу Людвиківського лісництва ДП «Вигодське лісове господарство», в результаті чого невстановленими досудовим слідством особами здійснено незаконну порубку дерев різних порід, що спричинило шкоду державним інтересам на суму близько 170 000,00 грн. Крім того, з його житлового будинку було викрадено фотографії, що містять підтвердження про причетність ОСОБА_2 до незаконної лісозаготівельної діяльності. На автобусній зупинці в с.Мислівка Долинського району Івано-Франківської області невідома особа викрала належний йому мобільний телефон, в якому зберігався компромат на ОСОБА_2 Після виходу в ефір програми «Подробиці» на телеканалі «Інтер» працівники лісгоспу залишилися без роботи, коней сховали. Він особисто був на прийомі в начальника Управління СБУ в Івано-Франківській області ОСОБА_7 з приводу неправомірних дій начальника Долинського відділення поліції ОСОБА_2, що повязані з незаконною вирубкою та обробкою деревини. Після проведення розслідування все проясниться. Через ОСОБА_2 він не може працевлаштуватися, не має коштів на проживання, що ставить його у скрутне матеріальне становище.

Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії:

Ухвалою суду від 15.03.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

26.03.2018 року поступила заява ОСОБА_2 про усунення вказаних в ухвалі від 15.03.2018 року недоліків.

29 березня 2018 року відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою суду від 07.06.2018 року закрито підготовче та призначено справу до розгляду по суті в cудовому засіданні.

В судові засідання, призначені на 03.08.2018 року та 22.08.2018 року, відповідач не з»явився, хоч був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин суд постановив ухвалу про закінчення розгляду справи у відсутності відповідача у відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України, з урахуванням пояснень, наданих ним раніше в судовому засіданні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Як встановлено в судовому засіданні, 25 лютого 2018 року о 20:13 год. на телеканалі «Інтер» в програмі «Подробиці» вийшов відеосюжет, який підготувала команда журналістів в складі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8, що співпрацюють з телеканалом «Інтер», в якому кореспондент озвучила інформацію, що за даними ОСОБА_3 «цей бізнес (викрадення лісу) «кришує» начальник районної поліції, в якого тут є навіть своє лісозаготівельне підприємство, що зареєстроване на його племінника». Під час інтервю в даній програмі ОСОБА_3 заявив, що «начальник поліції ОСОБА_2 має тут свою техніку, має два трактори Т-4, такі як танки руського виробництва, має три самопогрузчики, має 20 коней, пару чоловік оформлено, він особисто він рубає ті ділянки».

Даний факт підтверджується електронним записом вищевказаної програми на CD-диску, що долучений позивачем до матеріалів позовної заяви та досліджений в судовому засіданні, а також визнається самим відповідачем.

Як вбачається з висновку службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій окремих співробітників Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 20.10.2017 року (а.с. 6-10), старшим оперуповноваженим в ОВС Івано-Франківського управління ДВБ НП України майором поліції ОСОБА_9 було розглянуто матеріали службового розслідування за депутатським зверненням Народного депутата України Голови фракції Радикальної партії ОСОБА_10 з долученою до звернення заявою жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та встановлено, що в ході проведення перевірки причетності начальника Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області полковника поліції ОСОБА_2 до незаконної вирубки та розкрадання лісу виявлено не було.

ОСОБА_11 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань № 23460856 від 26.02.2018 року (а.с. 44), ОСОБА_2 станом на вказану дату в даному реєстрі не значиться.

Як вбачається з інформаційного листа № Х-44 з-оп Територіального сервісного центру № 2642 в Івано-Франківській області Регіонального сервісного центру МВС України від 27.02.2018 року (а.с. 45), згідно баз даних Єдиного державного реєстру МВС України у територіальних сервісних центрах за ОСОБА_2 автотранспортні засоби не зареєстровані.

Про те, що ОСОБА_2 не володіє сільськогосподарською технікою свідчить відповідь завідувача сектору реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № 69 від 27.02.2018 року (а.с. 46).

Оцінка суду:

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі статті 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

ОСОБА_11 з ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності.

У відповідності до п. 18 цієї Постанови, згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Пунктом 19 даної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

ОСОБА_11 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт поширення відповідачем оспорюваної інформації.

При цьому жодних доказів на підтвердження того, що поширена ним інформація є достовірною, відповідачем суду не надано, а його пояснення з цього приводу є голослівними та нічим не підтверджені.

Крім цього, факт недостовірності поширеної відповідачем інформації про позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: висновком службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій окремих співробітників Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 20.10.2017 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 23460856 від 26.02.2018 року, інформаційним листом № Х-44 з-оп Територіального сервісного центру № 2642 в Івано-Франківській області Регіонального сервісного центру МВС України від 27.02.2018 року та листом сектору реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління держпродспоживслужби в Івано-Франківській області № 69 від 27.02.2018 року (а.с. 6-10, 44-46).

Таким чином судом безсумнівно встановлено, що 25.02.2018 року о 20:13 год. в програмі «Подробиці» на телеканалі «Інтер» відповідач поширив інформацію про те, що «начальник поліції ОСОБА_2 має тут свою техніку, має два трактори Т-4, такіяк танки руського виробництва, має три самопогрузчики, має 20 коней, пару чоловік оформлено, він особисто він рубає ті ділянки».

Дану інформацію суд вважає недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки в ній у формі тверджень йдеться про володіння останнім об'єктами рухомого майна та вчинення ним протиправних дій по незаконній вирубці лісу. Зміст висловлювань відповідача дає можливість зробити висновок про невідповідність діяльності позивача вимогам законодавства і сприяє формуванню в аудиторії телепередачі негативного ставлення до позивача та негативної оцінки його діяльності. Вказані твердження не є за своїм змістом критикою чи оцінкою дій позивача, а подаються як констатація фактів. Поширена відповідачем інформація містить конкретні фактичні дані, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності і спростовані в разі встановлення факту їх недостовірності, зокрема, дані про володіння позивачем певними об'єктами рухомого та нерухомого майна. У вказаних фразах відсутні будь-які мовні засоби, які б давали підстави вважати їх оціночними судженнями.

Як наслідок, поширення недостовірної інформації щодо позивача в контексті порушення ним положень чинного законодавства України, негативно впливає на ділову репутацію останнього та завдає шкоди його честі та гідності, оскільки переконує аудиторію телепередачі в тому, що позивач вчиняє протиправні дії та створює негативне уявлення про особу позивача, його морально-ділові якості.

Враховуючи приписи зазначених норм чинного законодавства України, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вищезазначена інформація, поширена відповідачем, містить фактичні дані, а тому ці висловлювання є фактичними твердженнями.

За таких обставин суд вважає, що спірна інформація, поширена відповідачем стосовно позивача, містить відомості про події і явища, яких не існувало взагалі, спростовується наданими позивачем доказами, а тому її слід визнати недостовірною.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача відшкодування завданої моральної шкоди, то вона підлягає до задоволення, оскільки згідно п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 даної статті цього ж Кодексу встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача негативно вплинуло на його ділову репутацію, завдало шкоди його честі та гідності, в зв»язку з чим останній переніс моральні страждання, його позов в цій частині слід задоволити та стягнути на його користь з відповідача 1,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

За змістом ст. 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 302 Цивільного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

ОСОБА_11 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 61 рішення у справі «Сюрек проти Туреччини», пункт 2 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес.

В той же час, стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають "достовірну та точну" інформацію, як того вимагає журналістська етика. За пунктом 2 статті 10 Конвенції свобода вираження поглядів пов'язана з "обов'язками та відповідальністю", які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Більше того, ці "обов'язки та відповідальність" мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення "прав інших осіб" (п.67 рішення у справі "Ліндон, Очаковський-Лоуренс і Джулай проти Франції", п.78 рішення в справі "Педерсен і Баадсгаард проти Данії").

Крім того, згідно п.59 рішення у справі «Обзервер» і «Гардіан» проти Сполученого Королівства» від 26 листопада 1991 року, повідомлення новин, засноване на інтерв'ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль "сторожового пса суспільства". У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (п.77 рішення у справі "Педерсен і Баадсгаард проти Данії"; п.65 рішення у справі "Торгейр Торгейрсон проти Ісландії" та п.35 рішення у справі "Джерсільд проти Данії").

«Преса відіграє провідну роль у демократичному суспільстві: якщо вона не повинна заходити за деякі межі, зокрема, для захисту репутації або прав інших осіб, а також для запобігання розголошенню конфіденційної інформації, вона повинна передавати, з повагою до своїх прав і відповідальності, інформацію та ідеї з усіх питань, які становлять загальний інтерес (п.37 рішення у справі «ОСОБА_12 і Ґійзельс проти Бельгії» від 24 лютого 1997 року).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_2 в частині визнання недостовірною та спростування інформації про те, що він «кришує» крадіжки лісу, та має своє лісозаготівельне підприємство, зареєстроване на його племінника» до задоволення не підлягає, оскільки дане висловлювання належить безпосередньо журналісту, а не відповідачу по справі і останній вказаної інформації не поширював.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що в ухвалі від 15.03.2018 року про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху було вказано про те, що у випадку, якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції. Однак, в своїй заяві про усунення вказаних судом недоліків позивач зазначив, що він має право на залучення співвідповідача до закінчення підготовчого провадження. При цьому клопотання про залучення до участі в даній справі в якості співвідповідача телеканалу «Інтер», на якому в програмі «Подробиці» було поширено вищевказану недостовірну інформацію, позивач не заявляв, а суд не вправі залучати до участі в справі співвідповідача з власної ініціативи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні вимоги позивача про зобовязання відповідачапротягом двадцяти днів з дня вступу рішення суду в законну силу спростувати цю інформацію шляхом виступу на телеканалі «Інтер» в програмі «Подробиці» із зазначенням «Спростування недостовірної інформації, оприлюдненої 25.02.2018 року», наступного змісту: «Я, ОСОБА_3 поширив 25.02.2018 року в програмі «Подробиці» неправдиву інформацію про начальника Долинського районного відділення поліції ОСОБА_2, а саме: що він «кришує» крадіжки лісу, та має своє лісозаготівельне підприємство, зареєстроване на його племінника», та що «начальник поліції ОСОБА_2 має тут свою техніку, має два трактори Т-4, такі як танки руського виробництва, має три самопогрузчики, має 20 коней, пару чоловік оформлено, він особисто він рубає ті ділянки». Приношу вибачення ОСОБА_2 за поширення про нього неправдивої інформації.», слід відмовити, оскільки суд не вправі вирішувати питання про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, а телеканал «Інтер» до участі в даній справі не залучений.

При цьому також слід зазначити, що ОСОБА_3 не уповноважений і не має можливості з власної ініціативи виступити на телеканалі «Інтер» з вказаним спростуванням.

Крім того, в даній позовній вимозі йдеться про зобов'язання відповідача принести позивачу свої вибачення за поширення про нього недостовірної інформації, а такий спосіб захисту не є коректним, оскільки згідно з п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1, суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 3,32,34 Конституції України, ст.ст. 16,23,277,297,302 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», практики Європейського Суду з прав людини, керуючись ст.ст. 61,81,259,263-265ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Визнати такими, що не відповідають дійсності, є неправдивими та такими, що принижують честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_2, як начальника Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, висловлювання ОСОБА_3, поширені ним 25.02.2018 року о 20:13 год. в програмі «Подробиці» на телеканалі «Інтер», а саме: «начальник поліції ОСОБА_2 має тут свою техніку, має два трактори Т-4, такіяк танки руського виробництва, має три самопогрузчики, має 20 коней, пару чоловік оформлено, він особисто він рубає ті ділянки».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1,00 (одну) гривнювідшкодування завданої моральної шкоди та 2466,80 (дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень і 80 копійок) сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в зв"язку з їх безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області в 30-денний строк з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2, що проживає за адресою: 77202, Івано-Франківська область м.Болехів вул. Д.Галицького, 132/27, ІПН: НОМЕР_1, паспорт номер: 000507031, виданий 27.04.2017 року.

Відповідач: ОСОБА_3, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя: