УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

суддя Личаківського районного суду м. Львова Мармаш В.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вивчивши зміст заяви вважаю, що слід відмовити у видачі судового наказу, цей висновок підтверджується наступними мотивами.

Згідно із ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного судочинства, спрямований на розвантаження судів загальної юрисдикції від справ, які не потребують повної та детальної процедури розгляду, на спрощений та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою.

Аналіз норм, які регламентують наказне провадження, у сукупності з нормами Загальної частини ЦПК України дають підстави для висновку про те, що на нього повною мірою поширюються вимоги закону щодо правильного і своєчасного розгляду та вирішення цивільних справ, до числа яких належать і справи про видачу судового наказу. Зокрема, це означає, що судовий наказ повинен відповідати вимогам законності та обгрунтованості (ст. 213 ЦПК України).

При цьому те, що наказне провадження покликане захистити саме безспірні права осіб шляхом видачі судового наказу підтверджується тим, що відповідно до ст. 167 ЦПК України, розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Крім того, судовий наказ видається суддею за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України, який є вичерпним.

Стаття 163 ЦПК України закріплює вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, порушення яких є наслідком у виді відмови судді у видачі судового наказу.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, удовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як на підставу заяви вказує ст.ст. 180, 181, 182 СК України. При стягненні аліментів просить врахувати, що ОСОБА_2 є працездатною особою, не має на утриманні дітей та офіційно працевлаштований.

14.11.2018 на адресу суду надійшло заперечення на зазначену заяву у якому вказується на те, що 08.11.2018 на засіданні Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради з приводу вирішення заяви, щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2, останньому стало відомо, що ОСОБА_1 01.11.2018 звернулася до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу. Зазначає, що у даній заяві ОСОБА_1 зазначені неправдиві відомості, оскільки ОСОБА_3 постійно проживає із батьком та знаходиться на його утриманні, (заявниця протягом тривалого часу перебуває за межами України); у нього на утриманні перебуває його дружина ОСОБА_4 та їх спільна новонароджена дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; у заяві неправильно вказаний розмір заробітної плати.

Враховуючи надані суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 документи, вбачається необхідність залучення іншої заінтересованої особи, а саме: Орган опіки та піклування в особі Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради. Крім того, із матеріалів справи неможливо достовірно встановити з ким із батьків проживає дитина, таким чином, встановити хто саме має право на отримання аліментів, тому відповідно до п. 3, п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, оскільки заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України та із поданої зави не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

При цьому, суддя розяснює, що відмова у видачі судового наказу не позбавляє права заявника звернутись із аналогічною вимогою у позовному провадженні.

Керуючись ст. 27,162, 165, 258, 260 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відмова у видачі судового наказу не позбавляє права заявника звернутись із аналогічною вимогою у позовному провадженні.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 353, 354, 355, п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя В.Я. Мармаш