Провадження № 2/243/202/2018
Справа № 243/9192/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

за участю секретаря Малиновської І.Ю.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

18 жовтня 2017 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є рідною донькою ОСОБА_4, який помер 30 травня 2011 року в м. Словянськ Донецької області. За життя її батьку належав житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Героїв України (колишній Молодогвардійський), буд. 10.

21 листопада 2007 року ОСОБА_4 був укладений спадковий договір із колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_3, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 після своєї смерті передає у власність ОСОБА_3 належний йому житловий будинок № 10 по пров. Героїв України (колишній Молодогвардійський) м. Словянська Донецької області.

За життя, з 1980 року, батько позивачки страждав на психічне захворювання, у звязку із чим неодноразово проходив як амбулаторне так і стаціонарне лікування в психіатричному закладі, та потребував постійного догляду. Позивачка доглядала батька весь час аж до його смерті, і була переконана, що саме вона, як спадкоємець першої черги за законом, успадкує належний йому житловий будинок. У звязку із цим, після смерті ОСОБА_4 вона не зверталась до нотаріальної контори, оскільки вважала, що інших спадкоємців після його смерті немає.

Вважає, що волевиявлення її батька щодо укладення спадкового договору не було вільним та не відповідало його дійсній волі, оскільки в момент укладення договору він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Керуючись ст. 225 ЦК України, просила суд визнати недійсним спадковий договір укладений 21 листопада 2007 року між ОСОБА_4 який помер 30 травня 2011 року в м. Словянськ Донецької області, та ОСОБА_3 посвідчений 21 листопада 2007 року нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1-4044, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4 на житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Героїв України (Молодогвардійський) будинок № 10.

Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала.Будучи присутньою у попередніх судових засіданнях, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2,яка діє на підставі договору про надання юридичних/адвокатських послуг від 22 серпня 2017 року (а.с. 57) у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3, у судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання спадкового договору недійсним та визнання права власності він визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно із свідоцтвом про народження серія: ІІ-УР № 205180, позивачка народилась 10 травня 1960 року в м. Словянськ Донецької області та мала дівоче прізвище ОСОБА_4. Її батьком у свідоцтві записаний ОСОБА_4 (а.с. 15).

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2017 року, шлюб укладений 26 березня 1987 року між позивачкою та відповідачем ОСОБА_3 був розірваний (а.с. 10-11,12).

Згідно із свідоцтвом про смерть серія: 1-НО № 552792, ОСОБА_4 помер 30 травня 2011 року в м. Словянськ Донецької області (а.с. 13).

21 листопада 2007 року ОСОБА_4 був укладений спадковий договір із відповідачем ОСОБА_3, відповідно до умов якого, ОСОБА_4 після своєї смерті передає у власність ОСОБА_3 належний йому житловий будинок № 10 по пров. Героїв України (колишній Молодогвардійський) м. Словянська Донецької області. Договір посвідчений 21 листопада 2007 року нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1-4044 (а.с. 14, 14 з.б.).

Згідно із довідкою КП «БТІ» м. Словянськ № 2545-4/0.45 від 23 серпня 2017 року та витягом КП «БТІ» м. Словянськ про державну реєстрацію прав № 32073574 від 17 листопада 2011 року, право власності на житловий будинок № 10 по пров. Героїв України м. Словянськ Донецької області, зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 на підставі спадкового договору посвідченого 21 листопада 2007 року нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-4044 (а.с. 16, 30).

Згідно із актом № 523 від 25 серпня 2017 року, складеним керівником комітету «Черевковка» за участю свідків, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 1987 року проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1янськ, пров. Героїв України (колишній Молодогвардійський), буд. 10. Станом на теперішній час за вказаною адресою проживає ОСОБА_1 Позивачка здійснювала догляд за хворим батьком ОСОБА_4 (а.с. 18).

Згідно із довідкою КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» № 1897 від 03 листопада 2017 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1янськ, пров. Молодогвардійський, буд. 10, перебував на диспансерному психіатричному обліку у період часу з 1992 року по 2011 рік з діагнозом: Органічний розлад особистості внаслідок церебросклероза. 14 вересня 2011 року був знятий з обліку у звязку із неявкою до лікаря-психіатра більш як 3 роки. ОСОБА_4 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у період з 1992 року по 2005 рік, остання госпіталізація з 18 листопада 2005 року по 13 грудня 2005 року (а.с. 86).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона з народження по 1983 рік проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1янськ, пров. Молодогвардійський, буд. 8. ОСОБА_4 вона знала особисто. Відомо, що він постійно проходив лікування в психіатричній лікарні. Догляд за ОСОБА_4 здійснювала його донька позивачка ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона з дитинства проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1янськ, пров. Молодогвардійський, буд. 7. ОСОБА_4 вона знала особисто. Відомо, що ОСОБА_4 на війні зазнав уламкового ураження голови, у звязку із чим перебував на лікуванні. Догляд за ним здійснювала його донька ОСОБА_1 За яких обставин був укладений спадковий договір їй невідомо.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що тривалий час проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1янськ, пров. Молодогвардійський, буд. 6. ОСОБА_4 вона знала особисто, він був її сусідом з 1974 року. Відомо, що ОСОБА_4 періодично проходив лікування, та перебував на психіатричному обліку. Про спадковий договір укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 їй відомо лише зі слів позивачки, про те за яких обставин він був укладений їй невідомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що з дитинства вона була сусідкою ОСОБА_4 Відомо, що у ОСОБА_4 було уламкове поранення в голову, та він не завжди вів себе адекватно. ОСОБА_4 хворів давно, весь час скільки його знає свідок. У ОСОБА_4 були часті головні болі, та він постійно проходив лікування в психіатричному закладі. За яких обставин був укладений спадковий договір їй невідомо.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

У звязку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідачем ОСОБА_3 до суду було подано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, позов ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у звязку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ст. ст. 1216,1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ст. 1303 ЦК України , відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Відповідно до ст. 1304 ЦК Україн и, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання спадкового договору недійсним підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

Приписами ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Згідно із ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні ним правовідносини, а також, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на житловий будинок № 10 розташований по пров. Героїв України (колишній Молодогвардійський) в м. Словянськ Донецької області, також підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15,16,1216-1218,1223,1224, 1258-1259, 1261 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, 259, 263 265, 273 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати недійсним спадковий договір укладений 21 листопада 2007 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 30 травня 2011 року в м. Словянськ Донецької області, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, посвідчений 21 листопада 2007 року нотаріусом Першої словянської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1-4044.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5янськ Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, який помер 30 травня 2011 року в м. Словянськ Донецької області, на житловий будинок розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Героїв України (Молодогвардійський) будинок № 10.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_10