П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

при секретарі: Герасименко Ю.О.,

за участю: ОСОБА_1В,

ОСОБА_2З та його представника ОСОБА_3,

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 служба Чернігівського районного управління юстиції,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 березня 2018 року, постановлену в складі судді Требух Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 служби Чернігівського районного управління юстиції про визнання обєкта спільною власністю, визнання недійсним договору дарування,

дата складання повного тексту: 23 березня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання обєктом спільної власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 набутою під час проживання однією сімєю ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, визнання недійсним договору дарування даної квартири від 04 грудня 2015 року.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що під час спільного проживання без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 була придбана кварта №45 в буд.16 по вул.Преображенській в м.Чернігові. Однак, ОСОБА_2, без погодження з позивачем подарував дану квартиру своєму сину від першого шлюбу ОСОБА_4

Після відкриття провадження у справі судом першої інстанції було встановлено, що позивачем при зверненні з позовом до суду не дотримані вимоги про зміст позовної заяви, а саме відповідачем зазначено ОСОБА_5 службу Чернігівського районного управління юстиції, однак, вимоги до вказаного відповідача відсутні, що унеможливлює судовий розгляд справи, у звязку з чим позовна заява 20 березня 2018 року була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків до 23 березня 2018 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 березня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Деснянського районного суду м.Чернігова.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 23 березня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначила, що не може бути присутньою на судовому засіданні, оскільки перебуває на стаціонарному лікуванні у лікарні №3 м.Чернігів у неврологічному відділенні та одночасно направила поштою виправлену позовну заяву на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 20 березня 2018 року. На дані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийняв незаконну ухвалу.

У наданий судом строк ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в інтересах яких діє адвокат ОСОБА_3, подали відзив на апеляційну скаргу та просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної вимоги, а ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 березня 2018 року залишити без змін. Відповідачі посилались на те, що позивачу ухвалою суду першої інстанції було встановлено строк до 23 березня 2018 року, тобто вона мала подати виправлену позовну заяву до 24 години 22 березня 2018 року, чого зроблено не було. Зазначають, що ОСОБА_1 вже двічі зверталась до суду з аналогічними позовами та жодного разу свій позов не довела до логічного завершення до вирішення спору по суті. Вважають, що позивач використовує дану судову справу лише як засіб для затягування розгляду справи про її виселення із житлового приміщення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки позовна заява не відповідає п.4 ч.5 ст.175 ЦПК України, а саме не зазначені позовні вимоги до відповідача - ОСОБА_5 служби Чернігівського районного управління юстиції. Запропоновано позивачу в строк до 23 березня 2018 року надати виправлену позовну заяву (а.с.97).

З розписки про повідомлення про день та час розгляду справи також вбачається, що розгляд справи відкладено до 15 год. 00 хв. 23 березня 2018 року (а.с.98).

ОСОБА_1 23 березня 2018 року подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що вона перебуває на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні лікарні №3 м.Чернігів, що підтверджується довідкою (а.с.101, 102).

Також ОСОБА_1 подала заяву про збільшення та уточнення позовних вимог (а.с.103).

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.187 ч.13 позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Заява про збільшення та уточнення позовних вимог в порядку ст.49 ЦПК України повернута позивачу, оскільки вона не є виправленою позовною заявою в розумінні ст.175 ЦПК України.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з наступних підстав.

Згідно ч.11 ст.187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня вручення позивачу ухвали. Відповідно до ч.13 даної статті якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та, відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гуренка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Залишення заяви без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не зазначено позовні вимоги до відповідача ОСОБА_5 служби Чернігівського районного управління юстиції.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 повідомила суд про неможливість прибути в судове засідання, оскільки вона перебуває на стаціонарному лікуванні та просила перенести розгляд справи та надала суду відповідну довідку з лікарні.

Крім того, позивач подала заяву про збільшення та уточнення позовних вимог в яких виключила ОСОБА_5 службу Чернігівського районного управління юстиції в якості сторони, однак судом першої інстанції без належної аргументованої мотивації, протокольною ухвалою суду повернуто позивачу, оскільки вона не відповідає вимогам ст.183 ЦПК України та не сплачено судовий збір.

Однак, суд першої інстанції повертаючи дану заяву не звернув увагу, що заява ОСОБА_1 відповідає всім вимогам ст.183 ЦПК України та дана норма ЦПК не містить вимог про сплату судового збору у разі, якщо суд першої інстанції розцінив її, як заяву сторони.

В той же час ОСОБА_1 подала дану заяву на підставі ст.49 ЦПК України.

Крім того, суд не розглянув питання відкладення розгляду у розрізі положень ст.127 ЦПК України щодо поновлення та продовження процесуального строку та не прийняв відповідної ухвали.

Також, надаючи позивачу дводенний строк для усунення недоліків позовної заяви, суд не взяв до уваги положення ст.121 ЦПУ України, згідно якого суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Так частина друга вказаної статті передбачає, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції, не надав належної правової оцінки ні клопотанню позивача про відкладення розгляду справи, ні заяві про збільшення та уточнення позовних вимог, чим порушив право позивача на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 березня 2018 року скасувати, а справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 травня 2018 року.

Головуючий:Судді: