Провадження №2/225/1217/2018
Справа №225/5171/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Качаленка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 В обґрунтування позову зазначила наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі - продажу квартири. Разом із нею в квартирі зареєстровані: чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 будучи зареєстрований у вказаній квартирі, фактично в ній не проживає з 2008 року, особисті речі в квартирі відсутні. Збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

Позивач просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.

У відповідності до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Права власника квартири також визначені ст.383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить позивачу на підставі договору купівлі - продажу від 01.09.1997 року (а.с. 8). Реєстраційним посвідченням виданим КП «Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська» підтверджено, що її власником є ОСОБА_1 (а.с.9).

Згідно довідки про склад сім'ї в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: позивач ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_3 та син - відповідач ОСОБА_2 (а.с.10)

Відповідно до акту вуличного комітету складеного 03.09.2018 року головою кооперативу «Прогрес» у присутності сусідів, відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації АДРЕСА_2 не проживає більше 10 років, особисті речі в квартирі відсутні (а.с.11)

Відповідно до копії паспорту виданого на ім`я ОСОБА_2 останній має громадянство РФ та постійно зареєстрований на території РФ (а.с.27-28).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом було встановлено, що відповідач не проживає в житловому приміщенні за вказаною адресою з 2008 року, тобто понад один рік.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача ОСОБА_1, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача ОСОБА_2, який понад рік не проживає за вказаною адресою.

Відтак, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Суддя: