Справа №303/7089/18
2/303/2716/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куцкір Ю.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач подав заяву і про забезпечення позову в якій просить суд накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, м.Мукачево, вул.І.Зріні, 151 "а"/2, Закарпатської області. Заява мотивована тим, що позивач і відповідач проживали у шлюбі, за час якого вони придбали автомобіль «PEUGEOT», д.н.з.: АО 5202 ВН, а також зробили ремонт у квартирі в якій проживали. Оскільки відповідач, після розірвання шлюбу, добровільно відмовляється від сплати їй половини суми, які ними разом було витрачено під час шлюбу на придбання вищезазначеного автомобіля та ремонту, позивач звернувся до суду про їх грошову компенсацію. Тому, на думку позивача, невжиття заходів щодо забезпечення позовних вимог шляхом заборони відчуження призведе до ускладнення вирішення даної суперечки і неможливості компенсації.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, тобто без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, аналізуючи заявлену заяву з доданими до неї документами суддя приходить до висновку, що заява не містить обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не наведено жодних відомостей, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а базується тільки на припущенні позивача. Крім цього, заявлений вид забезпечення позову, зокрема накладення арешту, не відповідає заявленим позовним вимогам, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у зв'язку з її необґрунтованістю та недоцільністю.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, зокрема про накладення арешту майно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, м.Мукачево, вул.І.Зріні, буд.151 "а", кв.2 Закарпатської області в межах суми позовних вимог відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Куцкір