Дата документу 22.05.2018
Справа № 320/2785/18
22 травня 2018 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька,
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Чехії з 01 липня 2018 року по 30 серпня 2018 року без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, та надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору. Зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2001 року по 23 лютого 2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.02.2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей. Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дітьми, участі у житті синів свідомо не приймає. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, вона самостійно несе усі витрати по утриманню дітей, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їх спільних дітей, однак її звернення залишені відповідачем без задоволення. Позивачка має намір забезпечити повноцінний розвиток дітям: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за для підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їх здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дітей в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Позивачка на протязі 2018-2019 років має можливість вивезти молодшого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. на відпочинок за кордон, а саме у Російську Федерацію. Крім того, діти декілька років займаються флорболом в Флорбольному клубі «Скала» в м. Мелітополь. Старший син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийматиме участь в міжнародному турнирі з флорболу «PragueGames» у складі дитячо-юнацької команди клубу «Скала», турнір відбудеться у період з 10 по 14 липня 2018 року у м. Прага, Республіка Чехія. В залежності від результату, в подальшому можлива участь в інших турнірах. Позивачка неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд синів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дітей. Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Позивачка та її неповнолітні діти є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, позивачка має місце роботи, батьки позивачки проживають в Україні, діти знаходиться на утриманні у матері, доступ батька до дітей не обмежений. Позивачка бере на себе всю відповідальність за дітей під час їх поїздок за кордон.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.05.2018 року відкрито провадження по даній справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Однак, станом на 22.05.2018 року, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву не надходило.
У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, за місцем зареєстрованого проживання, про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2001 року по 23.02.2017 року, від якого вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_5 /а.с.18/ та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_6 /а.с.19/.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 лютого 2017 року, шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_2 розірвано. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.12.2016 року та до повноліття дітей /а.с.13/.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають та зареєстровані разом з матір'ю ОСОБА_1 з адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується: копією довідки з місця проживання /а.с.15/, копіями довідок про реєстрацію місця проживання /а.с.16, 17/.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийматиме участь в міжнародному турнирі з флорболу «PragueGames» у складі дитячо-юнацької команди клубу «Скала», турнір відбудеться у період з 10 по 14 липня 2018 року у м. Прага, Республіка Чехія, що підтверджується довідкою наданою громадською організацією «Флорбольний клуб «Скала» від 03.04.2018 року № 13 /а.с.20/.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.7 ст.7 СК дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини.

Відповідно положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Так, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду.

Згідно позовних вимог, позивачка на протязі 2018-2019 років має бажання та можливість вивезти молодшого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. на відпочинок за кордон, а саме у Російську Федерацію. Крім того, у зв'язку з тим, що син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийматиме участь в міжнародному турнірі з флорболу «PragueGames» у складі дитячо-юнацької команди клубу «Скала», який відбудеться у період з 10 по 14 липня 2018 року у м. Прага, Республіка Чехія, йому теж необхідно перетнути кордон.

Позивачка неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд синів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дітей.

Позивачка та її неповнолітні діти є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні. Крім того, позивачка бере на себе всю відповідальність за дітей під час їх поїздок за кордон.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів як на підтвердження того, що мати дітей не спроможна забезпечити належний рівень відпочинку та оздоровлення дітей, так і на підтвердження інших обставин, які б давали суду підстави вважати, що ОСОБА_1 діє всупереч інтересів неповнолітніх дітей.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків (на підставі рішення суду) може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Така позиція кореспондується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 по справі № 235/139/16-ц.

Що стосується вимоги позивача про надання дозволу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації з 01 червня 2018 року по 31 травня 2019 року, суд вважає, що з одного боку, вказаний період починається до набрання рішення законної сили, що не є логічним, та, з іншого боку, досить тривалим і виходить за межі поняття конкретного одноразового виїзду. Тому, суд вважає за необхідне визначити такий період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України в супроводі матері - ОСОБА_1 або уповноваженою нею особою без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, на період з 01 липня 2018 року по 30 серпня 2018 року до Чеської Республіки; а також надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України в супроводі матері - ОСОБА_1 або уповноваженою нею особою без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, на період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року до Російської Федерації.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за межі України в супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, або уповноваженою нею особою, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на період з 01 липня 2018 року по 30 серпня 2018 року до Чеської Республіки.

Надати дозвіл на одноразовий тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, за межі України в супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, або уповноваженою нею особою, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року до Російської Федерації.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, сплачений судовий збір в розмірі 704 (семиста чотирьох) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова