БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1993/18
Провадження № 2/497/967/18
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

19.11.18 м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева С.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_3, який діє від імені позивачів на підставі довіреностей та наказу Ізмаїльського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 11.10.2018 року № 389, звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким визнати за позивачами право власності:

- за ОСОБА_1 на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташовані за адресою: с.Оріхівка по вулиці Спортивна № 125, Болградського району Одеської області;

- за ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташовані за адресою: с.Оріхівка по вулиці Спортивна № 125, Болградського району Одеської області.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що зазначений спірний двір на 14 квітня 1991 року відносився до колгоспного типу двору і в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_4, який помер 07.12.2011 року, ОСОБА_1, позивач по справі, ОСОБА_5 і ОСОБА_2. позивач по справі. Після смерті ОСОБА_4, спадкоємці ОСОБА_1 і ОСОБА_5 відмовилися від своєї частки спадщини на користь ОСОБА_2, але нотаріус відмовив йому у оформленні спадщини, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Вивчивши зміст позовної заяви на предмет виконання вимог ст.ст.175-177 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки не відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Насамперед, згідно ч.1 цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

З огляду на зміст позовної заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2. не можливо визначити предмет спору, позовні вимоги не сформульовані належним чином.

Зазначаючи, що спадкодавець ОСОБА_4 помер у 2011 році, в позовній заяві чомусь застосовані вимоги Цивільного Кодексу Української РСР, який діяв до 2004 року, тобто на момент виникнення правовідносин у даному випадку діяв вже новий ЦК України (в редакції 22.09.2011 року). Не зазначено які саме частки набув кожен член колгоспного двору. Суд також звертає увагу на те, що четвертим членом колгоспного двору є ОСОБА_5, яку взагалі в позовній заяві не зазначено стороною, а відьак рішення суду може вплинути на її права.

З позовної заяви не вбачається яке право позивачів порушено, а саме як членів колгоспного двору, і чому воно підлягає захисту в судовому порядку, тобто не дотримано вимоги п.4 ч.3 цієї статті, яким визначено, що позовна заява повинна містити: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

В прохальній частині позовної заяви не зазначено яким чином суд може визнати за позивачами право власності, а саме необхідно розмежувати вимоги щодо спадкових прав та прав членів колгоспного двору.

Позивачі мають зазначити обґрунтування щодо кожної своєї вимоги, однак вони самоусунулися від дотримання цього положення ЦПК.

Усі доводи позивачів мають ґрунтуватися на відповідних доказах, про які позивачі мають зазначати в позовній заяві відповідно на виконання вимог ч.3 п. 5 ст.175 ЦПК України, а саме виклад обставин, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

На підставі ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджуються сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документами, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. До позовної заяви додано тільки одну квитанцію № 72204 від 15.11.2018 року про сплату судового збору ОСОБА_2 у розмірі 704,80 гривен.

Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704,80 грн. Тобто позивач ОСОБА_1 повина сплатити судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Суддя, також, звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.Ще у справі Trukhv. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обовязку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

Практикою ЄСПЛ визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб забезпечити дотримання п.1 ст.6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ закріплена і в п.37 рішення «Гуерін проти Франції» від 29.07.1998 року.

Керуючись ст. ст. 89, 95,174-175, 185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Оріхівської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок - залишити без руху.

Запропонувати позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_2 усунути недоліки у строк не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали, надавши належно оформлену позовну заяву, та квитанцію зі сплати судового збору.

У разі невиконання вказаних вимог позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: _____________ С.В.Кодінцева