Справа № 147/255/18
Провадження № 2/147/263/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Тростянець в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Тростянецького районного суду від 11.08.2015 року з ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.05.2015 року до досягнення сином повноліття. Постановою головного державного виконавця Ладижинського міського відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 07.07.2016 року було закінчено виконавче провадження у звязку із звільненням боржника з підприємства на території м. Ладижина. У позивача на даний час виникла потреба у збільшенні розміру аліментів у звязку з зміною мінімального розміру аліментів, збільшення вікових потреб хлопчика, необхідністю його навчання, особистого духовного та фізичного розвитку. Відповідач добровільно та додатково ніякої допомоги не надає, ні матеріальної, ні психологічної, а ОСОБА_1 самостійно не спроможна в повній мірі матеріально забезпечити сина. Окрім того, дитина часто хворіє, а тому позивач вимушена витрачати значні кошти на лікування сина, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Тобто підставою для збільшення аліментів є зміна матеріально становища ОСОБА_1 у бік його погіршення та неспроможності самостійно в повній мірі забезпечити гармонійний розвиток дитини. Та оскільки відповідач ще у 2016 році звільнився з постійної та офіційної роботи та з вищевказаного періоду має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, відповідно до ст. 184 СК України просила збільшити та визначити аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач у свою чергу виїжджає на заробітки за кордон, а тому ОСОБА_1 просила стягувати аліменти саме у твердій грошові сумі та просила стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_2 зменшили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1000,00 гривень щомісячно до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття.

Представник відповідача ОСОБА_3 зменшені позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-СР №187521 (а.с.5) та довідкою №284 від 05.03.2010 року, виданою виконкомом Летківської сільської ради (а.с.6).

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.08.2015 року з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), починаючи з 27.05.2015 року, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач офіційно не працевлаштований.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини. Зокрема, суд враховує той факт, що позивач має на утриманні неповнолітню дитину. Відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, інших осіб на утриманні не має.

Окрім того, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» за пoданням Міністерства фінансів.

Так, даним Законом встановлено такі прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.

Суд також приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи щодо матеріального стану позивача та відповідача, суд вважає можливим задовольнити позов, а тому вважає за доцільне стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень та на користь позивача 2000,00 гривень за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 182-183, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 81, 133, 141, 211 ч.2, 247, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.08.2015 року з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. ( сімсот чотири грн. 80 коп).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2000,00 (дві тисячі) гривень за надання правничої допомоги.

Після набрання даним рішенням суду законної сили припинити стягнення аліментів, присуджених за рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.08.2015 року по справі №147/612/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на дружину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя