1Справа № 335/5570/18 2/335/1682/2018
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
15 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді: Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2018 року Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, в якому зазначив, що 31.07.2006 року відповідачку було зараховано студенткою першого курсу Запорізького державного медичного університету, та було укладено Угоду № 2006176 від 01.09.2006 року про підготовку фахівця з вищою освітою.
Згідно укладеної угоди відповідач ОСОБА_1 проходила навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобовязання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 роки за місцем направлення, а у разі відмови їхати за призначенням, тобто відшкодувати вартість навчання.
У 2012 році ОСОБА_1 отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Педіатрія» здобувши кваліфікацію лікаря, та одночасно з отриманням диплому відповідач отримала направлення на роботу в державному секторі економіки, відповідно Списку працевлаштування персонально кожного випускника.
15.12.2016 року листом КУ «Бердянське територіальне медичне обєднання» за вих. № 3335 позивача повідомлено, про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП, наказу № 91-к від 04.08.2014 року.
Отже, необхідний термін роботи відповідач не відпрацювала, з приводу працевлаштування не зверталась, що на думку позивача свідчить про відмову ОСОБА_1 приступити в подальшому до роботи за направленням та відпрацювати три роки молодим спеціалістом в державній медичній установі.
Згідно акту перевірки втрати державного бюджету з підготовки ОСОБА_1 за державним замовленням, у звязку з її не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі, становить 72 723 грн. 84 коп.
Тому, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь збитки, (витрати державного бюджету), з її підготовки за державним замовленням у сумі 72 723 грн. 84 коп., а також витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою судді від 30.07.2018 року, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.
Представник позивача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою, в судові засідання, призначені на 20.08.2018 року, 29.09.2018 року, 24.10.2018 року, 15.11.2018 року не зявилась, причини неявки суду не повідомила, у визначений строк відзив на позовну заяву суду не надала, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 31.07.2006 року ОСОБА_1 була зарахована студенткою першого курсу Запорізького державного медичного університету, що підтверджується витягом з наказу № 364-с від 31.07.2006 року.
01.09.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено Угоду № 2006176 про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідно до умов якої ОСОБА_1 зобовязалась проходити навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобовязання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 роки за місцем направлення, у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання.
У 2012 року ОСОБА_1 отримала повну вищу освіту за спеціальність «Педіатрія» та здобула кваліфікацію лікаря, що підтверджується копією диплома спеціаліста АР № 43466642. Одночасно з отриманням диплому відповідач отримала також направлення на роботу, про що свідчить виписка зі Списку.
Як вбачається з листа КУ «Бердянське територіальне медичне обєднання» від 15.12.2006 року № 3335, лікар-інтерн з фаху «дитяча анестезіологія» ОСОБА_1 після закінчення щорічної відпустки, яка була надана їй з 19.07.2014 року по 04.08.2014 року, для працевлаштування до Комунальної установи Бердянської міської ради «Бердянське територіальне медичне обєднання» не зявилась, а тому була звільнена у звязку із закінченням терміну строкового трудового договору, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, наказ від 04.08.2014 року № 91-к.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Згідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частина 1 ст. 509 ЦК України наголошує, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Пункт 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобовязання, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.
Особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про вищу освіту», громадяни України мають право безоплатно здобувати вищу освіту в державних і комунальних вищих навчальних закладах на конкурсній основі в межах стандартів вищої освіти, якщо певний освітньо-кваліфікаційний рівень громадянин здобуває вперше.
Частиною 2 статті 52 Закону України «Про освіту» передбачено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобовязані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту», випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.
Указом Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 року N 77/96 визначено:
п. 2: особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобовязуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки; у разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання;
Згідно Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою КМУ від 22.08.1996 року № 992:
п. 4: керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з Додатком № 1;
п. 6: згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою;
п. 8: випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років;
п. 14: у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року, № 367, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.1998 року за № 246/2686, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обовязку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Згідно акту перевірки втрати державного бюджету з підготовки ОСОБА_1 за державним замовленням, у звязку з її не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі, становить 72 723 грн. 84 коп.
Таким чином, беручи до уваги, що ОСОБА_1 відмовилися від виконання взятих на себе зобовязань, що передбачає правові наслідки, та на час розгляду справи судом сума збитків у розмірі 72 723 грн. 84 коп. відповідачем не відшкодована, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача вказану вище суму відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь Запорізького державного медичного університету судові витрати в розмірі 1 762 грн. 00 коп., оскільки рішення ухвалено на користь позивача.
На підставі ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов Запорізького державного медичного університету, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.О. Макаров