Справа № 396/1626/18
Провадження № 2/396/674/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Шепетько Володимир Іванович

за участю секретаря судового засідання: Корольової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. Паризька, буд. 161, м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Вимоги обґрунтувала тим, що вона являється власником будинку на підставі договору купівлі продажу житлового будинку, укладеного 03.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1918, який розташований за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Новоукраїнка, вул. Паризька (ОСОБА_6), 161. Відповідач з травня 2016 року, не проживає в зазначеному будинку, при цьому з ні з матір"ю (позивачка по справі), ні з сестрою та відчимом ніяких відносин не підтримує. Добровільно приїхаи та знятися з місця реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація відповідача в домоволодінні призводить до сплати позивачкою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нього, також позбавлена права на нарахування соціальних виплат на молодшу дитину, призначення субсидії, чим об"єктивно порушуються права позивачки можливості повноправно здійснювати свої права власника, на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном придбаним для вільного використання та проживання в ньому. Тому була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка та її представник в судове засідання не зявились, надавши суду заяву про розгляд справи в їх відсутністі, позов підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явивсь, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань, заяви чи пояснень не надав, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03 серпня 2007 року з однієї сторони ОСОБА_7, яка діє від імені малолітнього ОСОБА_8, згідно рішення Кіровського районного в м. Донецьку виконавчого комітету за №439 від 25.07.2007 року, іменований далі як "продавець" та з другої сторони - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іменована далі як "покупець", уклалидоговір про таке: ОСОБА_9 передає у власність(продає), а покупець - ОСОБА_1 набуває у власність (купує) жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться у місті Новоукраїнка по вул. Паризької Комуни (ОСОБА_6), 161 Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.13).

Згідно депутатської перевірки та обстеження житловопобутових умов громадянки ОСОБА_1, м.Новоукраїнка, вул. Паризька, (колишня ОСОБА_6), 161 від 30.08.2018 року №1505/02-31, складеного дупутатом Новоукраїнської міської ради ОСОБА_10 відповідного до якого, було проведено обстеження житлово побутових умов гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня ОСОБА_6), 161. Ввстановлено, що згідно домової книги в вищезазначеному домоволодінні зареєстровані: ОСОБА_1 - власниця домоволодіння; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік; ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка; та ОСОБА_3, 1995 року нродження - син. Протягом останніх двох років, а саме з травня 2016 року ОСОБА_3 не проживає, житловим приміщенням не користується, при цьому з матір'ю, сестрою та вітчимом він ніяких відносин весь цей час не підтримує та за вказаною адресою не з'являється (а.с. 9).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У розумінні положень ст.64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Статтею 47 Конституції України, закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо).

Право користування житлом члена сім' власника може бути припинено судом на підставі ст. 406 ЦК України «припинення сервітуту», при цьому користувач виселяється (постанова ВСУ від 15 травня 2017р. у справі № 6-2931цс16).

Актом не проживання осіби за місцем реєстрації підтверджено факт не проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 більше одного року за адресою: вул. ОСОБА_6 (ОСОБА_6), 161, м. Новоукраїнка Кіровоградської області. Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у житловому будинку позивача більше одного року.

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим в будинку позивача, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні будинком, або що з цього питання він звертався до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації з поважних причин.

Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням між сторонами не укладався.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 втратив право на користування належним позивачу на праві власності житлового будинку розташованого за адресою: м. Новоукраїнка, вул. Паризька (кол. Пар. Комуни), 161, внаслідок відсутності останнього за місцем реєстрації понад один рік.

Керуючись ст.ст. 16,317,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 64,71,72,156 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. ОСОБА_6 (колишня ОСОБА_6) буд. 161, м.Новоукраїнка Кіровоградської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько