Справа № 368/1676/15-ц Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/176/18 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 47 23.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Волохова Л.А.,

за участю секретаря Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 позов до ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що за час шлюбу з відповідачем було придбано автомобіль марки « NISSAN PRIMERA» який проданий відповідачем без її відома та згоди і вартість вказаного автомобіля на момент продажу становила 170400,67 грн. Також було придбано торгівельний кіоск 3,0мХ3,0 м вартістю 25000 грн. та торгівельний кіоск 2,5мХ3,0 м вартістю10000 грн. Кіоски знаходяться на території Кагарлицького комунального ринку за адресою м. Кагарлик, вул. Незалежності,15а. Після розірвання шлюбу відповідач не бажає добровільно поділити майно. Частки позивача і відповідача є рівними у вказаному майні 1/2 і 1/2. Вказане майно є неподільними речами , а тому на підставі ВИМОГ ДІЮЧОГО ЗАКОНОДАВСТВА позивачу слід присудити грошову компенсацію і просила суд стягнути 102700,34 грн. грошової компенсації.

В судовому засіданні збільшила позовні вимоги, пославшись на те, що спільним сумісним майном подружжя є також електродриль, болгарка, газова горілка, набір гайкових ключів, набір викруток, два рибацькі спінінги, сокира, молоток, рибацьке крісло, обігрівач «Уфо», бензокосарка, алюмінієвий бідон. І в рахунок вартості 1/2 частини у вказаному спільному майні подружжя просила суд стягнути з відповідача на її користь 3025 грн.

ОСОБА_3 позов до ОСОБА_2, ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що відповідачем було продано автомобіль без згоди позивача і цей договір від 13.06.2015 року виходить за межі дрібного побутового. А тому на підставі ст.65 ч.2 СК України визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіль « NISSAN PRIMERA» , 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

В зустрічному позові ОСОБА_2 вказав, що за час спільного проживання подружжям також було придбане слідуюче майно: кухня, мікрохвильова піч, холодильник, морозильна камера, крісло розкладне, кухонний стіл, меблевий куточок кухні, три телевізори, електроплита, диван двоспальний, килим підлоги, диван розкладний, столик комп'ютерний, шкаф, , крісло комп'ютера, пральна машина, душова кабіна, раковина, дзеркало, тумбочка, бойлер, факс, а всього майна на загальну суму 98600 грн. Частки у вказаному майні є рівними. Просив поділити в натурі вказане майно з виділом йому майна на 28700 грн. та сплатою йому позивачем грошової компенсації .

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, зустрічний не визнали і послались на те, що побутове майно, яке вказано в зустрічному позові придбано до шлюбу позивачем, за виключенням морозильної камери та крісла комп'ютерного яких немає взагалі. З оцінкою майна, проведеною ОСОБА_2, не згідні і не знають його вартість. Не погодились , що автомобіль « NISSAN PRIMERA» , 2003 року придбаний за кошти від продажу автомобіля який мав відповідач на час реєстрації шлюбу, так як частина вказаних коштів витрачена на дітей і не згідна з ціною продажу та купівлі автомобілів на які вказував відповідач.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали, підтримали зустрічний позов. Послались на те, що автомобіль продано з відома позивача відповідачу ОСОБА_4 за 2500 дол. США і 2000 дол. США відповідач використав на власне лікування, а 500 дол. США віддав позивачу, але доказів про це не мають. Ведення спільного господарства з дружиною припинено в липні 2015 року. На час реєстрації шлюбу мав автомобіль, який продав під час шлюбу і доложив 700 дол. США та за 8700 дол. США купив інший автомобіль, який продав за 6-8 тис. дол..США, який теж продав і купив автомобіль « NISSAN PRIMERA» , 2003 року випуску за 3,5 тис. дол.. США. Спільного побутового майна подружжя відповідач не забирав. Торгівельних кіосків сім'я не придбавала. Квартира, про яку вказувалось в зустрічному позові, не є спільним сумісним майном подружжя.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року позов і зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності та виділено в натурі торгівельний кіоск розміром 3,0м Х3,0 м і вартістю 18883 грн., що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2 і розташований на території Кагарлицького комунального ринку за адресою м. Кагарлик, вул. Незалежності,15а.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 47583,50 грн. компенсації за використані від продажу автомобіля кошти без згоди дружини .

В решті позову і зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які стосуються виникненню правовідносин сторін та з вимогами законодавства, яке застосовано судом,

Натомість, висновки суду, наведені в рішенні суду не співпадають з фактичними обставинами справи та наданими сторонами, доказами.

Сторони спору ОСОБА_3 і ОСОБА_2 уклали шлюб 02.12.2003 року, який рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22.06.2015 року розірвано.

За час шлюбу сторони спору ОСОБА_3 і ОСОБА_2 за спільні кошти придбали торгівельний кіоск розміром 3,0м Х3,0 м і вартістю 18883 грн. згідно

накладної та квитанції від 17.06.2011 року на ім'я ОСОБА_5, які подані позивачем, що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2 і розташований на території Кагарлицького комунального ринку за адресою м. Кагарлик, вул. Незалежності,15а. Вказане підтверджується довідкою ринку про наявність вказаного майна і відсутність третіх осіб які заявляють самостійні вимоги з приводу цього майна.

А також придбали 1.07.2014 року , згідно реєстраційної картки ТЗ ,автомобіль « NISSAN PRIMERA» , 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1. Вказане майно відповідно до ст.60 ч.1 СК України є спільним сумісним майном подружжя.

Вказаний автомобіль ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 13.06.2015 року і вартість вказаного автомобіля згідно довідки - рахунку від вказаної дати становила 114050 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції відійшов від засад рівності часток подружжя та виходив із того, що ОСОБА_2 використав грошові кошти у сумі 114 050 грн, отримані від продажу автомобіля, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, не в інтересах сім'ї, у зв'язку із чим визнав за ОСОБА_3 право власності та виділив у натурі торговельний кіоск розміром 3,0 м х 3,0 м, вартістю 18 883 грн, що знаходиться у розпорядженні ОСОБА_2 і розташований на території Кагарлицького комунального ринку по вул. Незалежності, 15а у м. Кагарлику Київської області.

Натомість, жодних доказів того, що кошти отримані від продажу автомобіля були використані саме ОСОБА_2 та не на користь сім»ї, судом першої інстанції, не наведено та сторонами не надано, окрім того, вказаний автомобіль був проданий під час шлюбу сторін, коли сторони вели спільне господарство, таким чином, висновок суду про те, що кошти за його продаж були використані ОСОБА_2 не на користь сім»ї, а ним, особисто, є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів не може погодитись з висновками суду про компенсацію вартості проданного автомобіля, також у зв»язку з тим, що з такими позовними вимогами, сторони один до одного не звертались.

Суд розглядає позовні вимоги та апеляційні скарги згідно з заявленими позовними вимогами та доводами та вимогами апеляційних скарг.

Згідно з статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з вимогами статті 182 ЦК України, Державна реєстрація прав на нерухомість право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Окрім зазначеного, колегія суддів також не може погодитись з висновками суду першої інстанції про визнання права власності на торгівельний павільон, так як, згідно з вимогами діючого законодавства зазначений об»єкт не може вважатись рухомим або нерухомим майном

Відповідно до статті 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Так, відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду має бути законним і обгрунтованим,а ст.265 ЦПК України зобов'язує суд зазначати мотиви ,з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовуються вимоги. Вказані вимоги процесуального закону в оскаржуваному рішенні судом не дотримані, будь-якої належної і обгрунтованої мотивації своїх висновків суд не наводить.

В рішення суд першої інстанції вказує , що сторони за спільні кошти придбали торгівельний кіоск розміром 3,0 м *3,0 м вартістю 18883 грн. ОСОБА_2 і його представник заперечують цей факт. Користування кіоском ОСОБА_2 не доведено.

Колегія суддів вважає також, необґрунтованим й застосування судом ч.2 ст.70 СК України про можливість відступу від рівності часток подружжя у спільному майні за обставин, що мають істотне значення ,зокрема, якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Доказів того, що ОСОБА_2 витрачав кошти за власним потреб та не в інтересах сім»ї не надано.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 не довів, що спірне побутове майно, на яке він вказав в зустрічному позові, придбано під час шлюбу, так як не надав доказів на підтвердження вказаної обставини. Гарантійні талони подано на інше майно. Також не довів, так як не надав ніяких доказів , що вказане майно має якусь матеріальну цінність , незважаючи на роз'яснене право заявити клопотання про проведення експертизи з цього питання і що тим самим порушуються його права на спільне сумісне майно подружжя. Також не довів, що автомобіль придбано за його кошти, так як не надав доказів на підтвердження вказаної обставини.

Крім того, позивач не довела, що у відповідача є частина спірного майна яке він забрав, так як ця обставина не визнається, а висновок по зверненню ОСОБА_3 від 7.09.2015 року не є допустимим доказом відповідно до ст.ст.76-80 ЦПК України, так як складання такого процесуального документа без внесення відповідних відомостей по заяві про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань протирічить вимогам ст.214 КПК України і не передбачено КПК України та не містить перелік майна, на який вказує позивач.

Також відповідно до ст. 81 ЦПК України позивач не довела, що за час шлюбу було придбано торгівельний кіоск вартістю 10000 грн., так як не надала доказів на підтвердження вказаної обставини і ця обставина не визнається відповідачем.

Керуючись ст. ст., 328, 355, 356, 374, 376, 367,381-384 ЦК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року скасувати та ухвали нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля, поділ майна подружжя відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про поділ майна подружжя відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: