Справа № 2-4804/11
Провадження № 6/161/6/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 2 4804/11 за заявою ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Предявлена заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Судом про розгляді справи встановлено, що розгляд справи було призначено на 16.45 годин 07 травня 2018 року (а.с. 103). Про дату, час і місце проведення судового засідання заявник, ОСОБА_1, повідомлялася належним чином (а.с. 103), однак, до суду взагалі не повернувся конверт із довідкою ДП «Укрпошта» про причини невручення.

07 травня 2018 року заявник та її представник в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки до суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у її відсутності.

Розгляд справи судом було відкладено на 16.15 годин 22 травня 2018 року. Про дату, час і місце проведення судового засідання заявник, ОСОБА_1, повідомлялася належним чином (а.с. 107), шляхом публікації судового оголошення.

22 травня 2018 року заявник та її представник в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки до суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник, якій достовірно відомо про наявне судове провадження,будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не зявилася в судове засідання без поважних причин.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що належним чином повідомлений заявник повторно не зявився в судове засідання без поважних причин. При цьому, неявка в судове засідання заявника та її представника перешкоджає розгляду цивільної справи, у звязку необхідністю в особистих поясненнях заявника або її представника. Про що їм достовірно відомо. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про залишення заяви без розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Ковтуненко