Справа №766/9149/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

при секретарі Сікорській Я.А.,

розглянувши заяву представник позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання майна спільною сумісною власністю,-

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання майна спільною сумісною власністю.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Херсон, с. Зеленівка, вул. Тиха (9 Січня), 2; заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо об'єкту нерухомості, а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Херсон, с. Зеленівка, вул. Тиха (9 Січня), 2.

В обгрунтування заяви позивач зазначив, що в період спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу, 02.06.2005 року сторонами по справі було придбано житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Херсон, с. Зеленівка, вул. Тиха (9 Січня), 2. Право власності на вказаний об'єкт нерухомості зареєстровано за відповідачем. Оскільки позивач звернулась до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю, позивач вважає, що під час судового розгляду справи відповідачем можуть бути виконані дії як власника нерухомого, по відчуженню реалізації, що в подальшому може зробити неможливим поновлення права позивача на свої права.

При вирішенні цього питання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у розі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, а також, що наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову, суд вважає можливим застосувати забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Херсон, с. Зеленівка, вул. Тиха (9 Січня), 2, який належить на праві власності ОСОБА_2.

Щодо вимоги представника заявника про заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо об'єкту нерухомості, а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Херсон, с. Зеленівка, вул. Тиха (9 Січня), 2 то заявником не надано, жодних доказів на підтвердження того, що хтось має намір вчинити такі дії, а тому суд приходить до висновку, що заява в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149 -153 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву представник позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання майна спільною сумісною власністю - задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Херсон, с. Зеленівка, вул. Тиха (9 Січня), 2, який належить на праві власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1).

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3