Провадження № 2/263/2398/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е
21 листопада 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Дзигім К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В С Т А Н О В И В :
Позивачка звернулась до суду з даним позовом, вказуючи, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 (50 років СРСР) у м. Маріуполі, в якій, окрім неї зареєстровані: її сина ОСОБА_2, та донька її сина ОСОБА_4. При цьому, відповідач по справі фактично з 2005 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає, особистих його речей у квартирі не має, комунальні послуги не оплачує. При цьому, місце його перебування/проживання не відомо. На підставі викладеного просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 ( 50 років СРСР) у м. Маріуполі.
Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову.
Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Третя особа в судовому засіданні пояснила, що вона є колишньою дружною відповідача та матірю їх сумісної дитини ОСОБА_4 Відповідач у квартирі АДРЕСА_1 (50 років СРСР) у м. Маріуполі не проживає з 2005 року та по даний час, особистих його речей у квартирі не має.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що дійсно відповідач у квартирі АДРЕСА_1 (50 років СРСР) у м. Маріуполі не проживає з 2005 року та по даний час, особистих його речей у квартирі немає.
Заслухавши пояснення третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №119 від 26.03.1998 року, зареєстрованого у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 ( 50 років СРСР) у м. Маріуполі на праві власності належить ОСОБА_1
Згідно довідок, виданих Центром надання адміністративних послуг Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 09.08.2018 року та від 03.09.2018 року, за адресою: м. Маріуполь, вул. Троїцька (50 років СРСР), зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
В той же час, відповідно до актів ЖБК «Майський» від: 01.08.2018 року, 08.08.2018 року, 12.07.2018 року, 11.06.2018 року, вересня 2018 року, 22.09.2018 року 26.08.2010 року, ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 (50 років СРСР) у м. Маріуполі не мешкає з 2005 року.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позовних вимог.
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивачка, як власник квартири АДРЕСА_1 ( 50 років СРСР) у м. Маріуполі.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Крім того відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вище наведені норми законодавства, та конкретні обставини справи, а саме те, що відповідач в спірному жилому приміщенні без поважних причин не проживає понад встановленого законодавством строку, що в свою чергу перешкоджає позивачці здійсненню її права користування та розпорядження належною квартирою, позов підлягає задоволенню, а відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 (50 років СРСР) у м. Маріуполі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 247 ч.2, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 15, 391,405 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 (50 років СРСР) у м. Маріуполі Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду.
Суддя Л.Г. Шатілова