Справа № 278/3034/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Зубчук І. В.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначив, що є онуком ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які перебували у шлюбі, та яким на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1. 03 липня 2016 року ОСОБА_2 померла. Дочка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка є матірю позивача, та ОСОБА_3 нотаріально спадщину після померлої ОСОБА_2 не прийняли. ОСОБА_3 після смерті своєї дружини фактично успадкував 1/2 частину вищезгаданої квартири. 20 лютого 2017 року ОСОБА_3 помер. Мати позивача після смерті ОСОБА_3 спадщину не приймала. Згідно із заповітом від 16 липня 2016 року ОСОБА_3 все спадкове майно заповів позивачу. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернувся до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини.

У звязку з наведеним просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3.

У судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до дубліката свідоцтва про право власності на житло від 18 лютого 1998 року № 25492 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_2 (а.с. 7).

На підставі зазначеного дубліката свідоцтва відбулася державна реєстрація права власності ОСОБА_3 Йосиповичана на 1/2 частину зазначеної вище квартири та ОСОБА_2 на 1/2 частину вказаної квартири, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11).

03 липня 2016 року ОСОБА_2 померла (а.с. 15).

17 лютого 2017 року помер ОСОБА_3 (а.с. 14).

За життя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був складений заповіт від 16 липня 2016 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яким він заповів останньому усе своє майно, яке б належало йому на день смерті, з чого б таке не складалося та де б воно не знаходилось і взагалі те, на що він за законом матиме право (а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_3 позивач для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернувся до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5, однак отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва у звязку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 4).

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Саме у звязку із пропуском встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У другому абзаці пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 розяснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

З огляду на наведене, зважаючи на наявність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у випадку визначення судом позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно після померлого ОСОБА_3, а саме на належну йому на підставі свідоцтва про право власності 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стосовно іншої 1/2 частини вищезазначеної квартири суд зазначає про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на неї у звязку з неоформленням ОСОБА_3 права на спадщину, яку, як зазначає позивач, померлий прийняв, після смерті ОСОБА_2.

Крім того, окремою підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині є ненадання суду інформації про відмову від спадщини ОСОБА_4, яка, як зазначає позивач є дочкою ОСОБА_2, та ненадання інформації про відсутність інших спадкоємців першої черги.

Отже, з огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1258, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Зубчук