Справа № 242/2241/18
Провадження 2-н/242/207/18
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2018 року м.Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,-

в с т а н о в и в:

14.05.2018 р. до суду надійшла зазначена заява про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі ј частки від усіх видів заробітку відповідача, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення із дня предявлення заяви до досягнення дитиною повноліття. Зазначено місце проживання боржника м.Гірник, вул.Донецька, 81/31.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

15.05.2018 р. судом направлено запит до Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Селидівської міської ради про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

24.05.2018 р. суду надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 за адресою: Донецька область, м.Гірник, вул.Донецька, 94/2.

Вказані обставини перешкоджають розгляду справи в порядку наказного провадження.

Згідно п.1, 3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Так, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено імя (прізвище, імя та по батькові) для фізичних осіб (боржника), їх місце проживання.

Відповідно до ст..162 ЦПК України, заяви про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування (ч.1 ст..27 ЦПК України).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що у заяві про видачу судового наказу заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, у видачі такого наказу слід відмовити.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 3 ч.1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166, 353 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 3 ч.1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя