Справа № 462/2779/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді - Гедз Б.М.

з участю секретаря - Рущак Т.О.

представника заявника - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Залізничний районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в Автономній Республіці Крим, м. Сімферополь, вул. Куйбишева, 127, який помер 09 квітня 2016 року в с.Урожайне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим, що є тимчасово окупованою територією України. В обґрунтування заяви покликається на те, що її чоловік помер на тимчасово окупованій території. На підтвердження факту смерті ОСОБА_4 отримано свідоцтво про смерть серія І-АЯ № 560389 від 11.04.2016 року, в якому зазначене місце смерті (с. Урожайне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим), що є тимчасово окупованою територією України, однак вказаний документ є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення даного факту їй необхідне для реєстрації смерті чоловіка ОСОБА_3 та подальшої реалізації права на шлюб.

Представник заявника - адвоката ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить заяву задовольнити.

Заінтересована особа не направила в судове засідання свого представника, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності такого.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Cудом встановлено, що ОСОБА_3, помер 09 квітня 2016 року в с.Урожайне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим, що підтверджується оригіналом свідоцтва про смерть.

Наведене стверджується копією свідоцтва про смерть серія І-АЯ № 560389 від 11.04.2016 року та копією медичного свідоцтва про смерть серія 35 № 005189 від 11.04.2016 року.

З наявної в матеріалах справи копії паспорту заявниці, серія СЕ № 459525 виданого 20.07.2005 року, вбачається, що між ОСОБА_208.11.2008 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №504.

Крім того, довідкою № НОМЕР_1 від 11.04.2018 р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується, що зареєстроване місце проживання заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_1, а фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 заявнику необхідне для державної реєстрації смерті чоловіка та з метою реалізації права на шлюб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Крім того, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України на тимчасово окупованій території, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Приписами п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

ухвалиив:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа - Залізничний районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований в Автономній Республіці Крим, м. Сімферополь, вул. Куйбишева, 127, який помер 09 квітня 2016 року в с.Урожайне, Сімферопольського району, Автономної Республіки Крим, що є тимчасово окупованою територією України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено 17 травня 2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз