Дата документу 16.05.2018 Справа № 554/2261/18
Провадження № 2/554/1776/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2018 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого судді Чуванової А.М.,

при секретарі: Садошенко М.П.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо реструктуризації кредитного боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03.04.2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо реструктуризації кредитного боргу, в якому просила зобовязати фінансову установу ПАТ КБ «Приватбанк» провести реструктуризацію боргу за кредитним договором №PLCURT01420504 від 12.05.2006 року. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що між нею та відповідачем 12.05.2006 року було укладено кредитний договір №PLCURT01420504 щодо придбання мобільного телефону SAMSUNG SGH E330N у торговій мережі ООО «Ельдорадо-П», вартістю 869 гривень, на строк до 12.03.2007 року включно зі сплатою щомісячно за користування кредитом відсотків у розмірі 0,001%. Також, було укладено договір застави №PLCURT01420504 від 12.05.2006 року, за яким позивач надала у заставу майно: мобільний телефон SAMSUNG SGH E330N. Позивач почала здійснювати платежі щодо погашення заборгованості 06.06.2006 року та 06.07.2006 року. В період, починаючи з 07.07.2006 року, позивач була безробітною і перебувала в тяжкому фінансовому та матеріальному становищі та не мала можливості продовжувати сплачувати щомісячні платежі. Здійснивши 29.03.2007 року платіж в сумі 400 гривень, у ОСОБА_1 з 29.03.2007 року з-за тяжкого матеріального становища були відсутні можливості для сплати боргів.

15.10.2012 року позивач звернулася до відповідача щодо можливості проведення реструктуризації боргу або списання кредитної заборгованості за кредитним договором. Згідно відповіді банку, ОСОБА_1 звернулася до обслуговуючого відділення ПАТ КБ «Приватбанк», де їй в усній формі фактично відмовили.

На даний час позивач має заборгованість по кредиту, сплатити її не може, оскільки знаходиться в статусі матері-одиначки та має на вихованні двох неповнолітніх дітей, тому проведення реструктуризації є необхідним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити повністю. Пояснила, що до банку після 2012 року вона не зверталася з письмовою заявою про реструктуризацію кредитного боргу, а на усне звернення їй відмовили у 2012 році.

Представник відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, відповідач подав відзив на позов. Пояснив, що питання реструктуризації це право, а не обовязок банку; письмових звернень позивача до банку не було; за наявності деяких умов позивачу можуть бути списані суми грошових коштів.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 12.05.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №PLCURT01420504 щодо придбання мобільного телефону SAMSUNG SGH E330N у торговій мережі ООО «Ельдорадо-П», вартістю 869 гривень, на строк до 12.03.2007 року включно зі сплатою щомісячно за користування кредитом відсотків у розмірі 0,001% (а.с.5-6). Також, було укладено договір застави №PLCURT01420504 від 12.05.2006 року, за яким позивач надала у заставу майно: мобільний телефон SAMSUNG SGH E330N (а.с.7-8).

Позивач просить зобовязати фінансову установу ПАТ КБ «Приватбанк» провести реструктуризацію боргу за кредитним договором №PLCURT01420504 від 12.05.2006 року.

Зі змісту ч.1 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно матеріалів справи, відповідач зобовязання за даним кредитним договором виконав у повному обсязі, надав позивачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Позивач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Позивач, мотивуючи свої вимоги, посилається на положення п.12 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла до грудня 2016 року, зокрема, що кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Нині діючий Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Отже, чинним законодавством України та кредитним договором №PLCURT01420504 від 12.05.2006 року не передбачений обовязок кредитора за зверненням боржника зменшити суму виплат або будь-яким іншим способом реструктуризувати його заборгованість. Вчинити дії, направлені на зміну порядку повернення кредиту та сплату інших платежів є виключно правом кредитора, яким відповідач в даному випадку не скористався.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо реструктуризації кредитного боргу, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено обов'язок відповідача на проведення реструктуризації боргу за кредитним договором №PLCURT01420504 від 12.05.2006 року, а відтак в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.629,631,1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, проживаючої за адресою: 36020, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, до ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» місцезнаходження: 01001 м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, , щодо реструктуризації кредитного боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 16.05.2018 року.

Суддя: А.М.Чуванова