пр. № 2-в/759/15/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали щодо відновлення втраченого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.08.2018 р. для відновлення втраченого провадження підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов»язання вчинити дії визначено Святошинському районному суду м. Києва.

Ухвалою суду від 17.08.2018 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У березні 2014 р. ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на додаткове рішення Апеляційного суду м. Севастополя від 24.01.2014 р. Посилаючись на те, що у зв'язку із анексією АР Крим матеріали справи було втрачено, для розгляду касаційної скарги необхідно відновити втрачене судове провадження ун. № 2-1376/2010.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялись шляхом розміщення судової повістки про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, що узгоджується із нормою ст. 121 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відтак в силу положень цивільно-процесуального законодавства вважаються належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи за заявою та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у провадженні Гагарінського районного суду м. Севастополя перебувала цивільна справа ун. № 2-1376/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов»язання вчинити дії.

Судом, шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 07.12.2012 р. позов задоволено. Рішенням Апеляційного суду м. Севастополя від 22.07.2013 р. апеляційну скаргу задоволено, заочне рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 07.12.2012 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням Апеляційного суду м. Севастополя від 24.01.2014 р. заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 наведеного Закону, тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

У зв'язку із тимчасовою окупацією АР Крим та м. Севастополя є обгрунтовані підстави вважати, що матеріали судової справи ун. № 2-1376/2010 було втрачено та має місце посилання на те, що і сторонами втрачена можливість доступу до даної цивільної справи.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 р., заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність зібраних доказів для часткового відновлення втраченого судового провадження в частині рішень судів, оскільки вбачається достатність матеріалів для встановлення правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 353, 488-495 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (99059, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (99038, АДРЕСА_2) про зобов'язання вчинити дії в частині рішень судів (унікальний № 2-1376/2010).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Київського апеляційного суду) протягом п'ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Ю. Миколаєць