РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"13" листопада 2018 р. 145/1500/18

2/145/862/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

31.12.1989 року між ним та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який було розірвано 16.06.2004 року.

У шлюбі народився син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, після розлучення, колишня дружина та син (що зареєстрований у будинку), фактично не проживають у вказаному будинку з 2010 року і по теперішній час. Перешкод у користуванні квартирою він не чинив. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються понад 6 років.

Він не звертався до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з будинку, оскільки йому не відоме точне місце проживання відповідача, знає лише, що він проживає у Росії м.Москва, телефоном також не спілкуються.

Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в буд. АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав, просить його задоволити з підстав, наведених у позовній заяві, пояснив, що відповідач ОСОБА_2 більше року назад виїхав в Росію до матері і з ним зв'язків не підтримує, всі речі забрав із собою ще 7 років назад, а в село приїздив більше року назад і додому до нього не заходив, а зупинявся в своїх знайомих. В Росію виїхав до матері, так як не хотів служити в Збройних силах України

Відповідач ОСОБА_2 двічі 16.10.2018 р., 13.11.2018 року не з'явився в судове засідання, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно, через розміщення інформації (оголошення) про виклик у справі на офіційній сторінці веб-потралу судової влади України. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України № 4/15854 від 03.09.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою, вказаною в позовній заяві, а саме АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікування оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно повідомлення Державної судової адміністрації України № 10-2141/18 від 24.01.2018 року "Про розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України" до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України.

За таких обставин, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування даним житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла, або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

ОСОБА_1 на праві власності належить будинок АДРЕСА_2, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.12.1990 р. (а.с. 10) та довідкою виуконкому Новоміської сільської ради № 386 від 27.087.2018 року (а.с. 9).

В даному будинку також зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2, що стверджується довідкою виконкому Новоміської сільської ради № 385 від 27.08.2018 року. (а.с. 8), згідно якої відповідач ОСОБА_2 в даному будинку зареєстрований, однак з 2010 року не проживає та показаннями свідка.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона біля 30 років проживає в с. Красне і добре знає позивача, його син ОСОБА_2 навчався з її дочкою в одному класі. Після закінчення школи він вибув із села вчитись в с. Тульчин, а потім на Росію. В селі його немає біля 10 років. Позивач живе в своєму будинку із новою дружиною більше 5 років, але син з ними не живе.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 405, ЦК України, 71 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в буд. АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, тобто з 23.11.2018 року.

Суддя Мазурчак А. Г.