Рішення набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1478/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2018 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Пилипенко І.О.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби у Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2018 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання її рідного брата ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України, станом на 24.08.1991 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що з 1995 року постійно проживає та зареєстрована на території с. Скадовка Чаплинського району Херсонської області.

ЇЇ рідний брат ОСОБА_2, який народився 02.06.1967 року з травня 1991 року зареєстрований та фактично проживав на території України в с. Скадовка Чаплинського району Херсонської області. Таким чином брат заявника, що був громадянином СРСР, отримав українське громадянство за місцем проживання в Україні станом на 1991 рік.

В теперішній час ОСОБА_1 бажає отримати громадянство України. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» звернулася до уповноваженого органу з питання набуття громадянства Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області для отримання паспорту громадянина України з подальшою реєстрацією на її території, але заявнику в цьому було відмолено та розяснено, що для отримання паспорту громадянина України вона в судовому порядку повинна довести і отримати рішення про те, що її рідний брат ОСОБА_2 станом до 1991 рік проживав на території України, оскільки з наданих документів вбачається, що останній з травня 1991 року зареєстрований на території с. Скадовка Чаплинського району Херсонської області, тоді як за відомостями відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС відсутні відомості щодо його реєстрації на території Херсонської області. У звязку з цим заявниця вимушена звертатися до суду із відповідною заявою.

У судове засідання ОСОБА_1., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не зявилася, подавши заяву про уточнення своїх вимоги у яких просила суд встановити факт проживання її брата на території України станом до 24 серпня 1991 року та розгляд справи провести за її відсутності. Просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника УДМС. Проти задоволення вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання на території України її брата ОСОБА_2 станом до 24.08.1991 року не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася 13 січня 1971 року на території Кіровської сільської ради Середньочирчикського району Ташкентської області УЗРСР.

Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради №249 від 15.03.2018 року, ОСОБА_1 з червня 1995 року постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 10 липня 2018 року №665/393/18, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною сестрою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №294 від 15.03.2018 року, ОСОБА_3, з 22 травня 1991 року по 18.04.1994 року був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. З 18.04.1994 року вибув на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4. Вказані відомості також підтверджуються поясненнями заінтересованої особи, наданими до суду.

У свою чергу заявник ОСОБА_1 вказує, що 1995 року вона переїхав на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2 де проживає по даний час.

Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради Херсонської області №294 від 15.03.2018 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_5 з березня 1996 року.

З пояснень наданих заінтересованою особою вбачається, що ОСОБА_1 звернувшись до Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області для отримання паспорту громадянина України відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», надала довідку про реєстрацію місця проживання від 15.03.2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2. значиться зареєстрованим з 22 травня 1991 року по теперішній час в сю. Скадовка Чаплинського району Херсонської області. Разом з тим, за відомостями відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання УДМС громадянин ОСОБА_2. зареєстрованим/чи знятим з реєстрації не значиться, що перешкоджає ОСОБА_1 в позасудовому порядку вирішити дане питання.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення розяснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» в редакції Закон від18.01.2001№2235-III (із змінами та доповненнями) і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку.

Зокрема, згідно ч.ч. 1,7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_6, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обовязковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року за №215 в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях,що входили під час постійного проживання особи до складу ІНФОРМАЦІЯ_6, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обовязків або зобовязань за договором (контрактом).

В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що ОСОБА_2 станом до 24.08.1991 року постійно проживав на території України, що підтверджується зокрема довідкою про реєстрацію місця проживання від 15.03.2018 року, поясненнями ОСОБА_1 вказаними у заяві про встановлення факту, а також поясненнями наданими заінтересованою особою, що у своїй сукупності свідчать про достатність даних вважати, що ОСОБА_2 з 22 тарвня 1991 року проживає на території України .

Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявник надала до суду докази фактичного проживання на території України свого брата ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 259, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України, станом до 24.08.1991 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.О. Пилипенко