Провадження №2/523/480/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

за участю позивача, представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м. Одесі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський рибний порт» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внесення змін до трудової книжки, скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внесення змін до трудової книжки, скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 18.08.2014 року працював у відповідача на посаді інженера технічного відділу, а з 15.12.2015 року переведений на посаду інженера технічної служби холодильника і складу генвантажів. 21.08.2017 року позивача звільнено на підставі ст.. 40 п. 1 КпЗП України в звязку із скороченням штату. Крім того 08.08.217 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Позивач вважає звільнення та накладення на нього дисциплінарного стягнення незаконним, оскільки на думку позивача це зроблено в вязку особистої неприязні головного інженера підприємства до позивача. Тому позивач просить суд поновити його на посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, скасувати наказ про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Крім того виправити описку в записі в трудовій книжці позивача вказавши правильно його посаду як інженер технічної служби холодильника та складу генеральних вантажів, замість інженер технологічної служби холодильника та складу ген вантажів.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 18.08.2014 року працював у відповідача на посаді інженера технічного відділу, а з 15.12.2015 року переведений на посаду інженера технічної служби холодильника і складу генвантажів.

Наказом № 864 від 08.08.2017 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення вимог ст. 159 КЗпП України.

Наказом № 308-ОК від 21.08.2017 року позивача звільнено з займаної посади на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2

місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Суд зауважує, що ст. 64 Господарського кодексу України підприємству надане право самостійно визначати свою організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис. Скористатись правом зміни чисельності або штату працівників шляхом скорочення власник або уповноважений ним орган може будь-коли, оскільки законодавство про працю не встановлює щодо цього жодних часових обмежень.

Доцільність прийняття роботодавцем рішення про скорочення чисельності штату не може бути предметом судового спору, оскільки ст. 64 Господарського кодексу України це питання імперативно віднесено до компетенції власника або уповноваженого ним органу і жодним нормативно-правовим актом не передбачається складання будь-яких техніко-економічних обґрунтувань з цього приводу.

Зважаючи на те, що право роботодавця самостійно визначати штатний розпис не потребує додаткового доведення, сам факт проведення такого заходу в даному випадку підтверджується наказом № 624 від 16.06.2017 року.

Щодо дотримання відповідачем законодавчо встановленої процедури звільнення позивача слід зазначити наступне.

Позивачу було запропоновано дві посади прибиральника, згоду на обіймання яких позивач у визначений термін не надав, а доводи позивача про те, що він був не проти зайняти одну з цих посад нічім не підтверджено.

Крім того не заслуговують на увагу і доводи позивача про те, що профспілковий комітет формально віднісся до звільнення позивача, а також не вручив йому рішення про згоду з його звільненням, оскільки ці доводи не підтверджені позивачем, крім того позивачем дії профспілкового комітету не оскаржені, а тому перевіряти доводи позивача з цього приводу суд не знаходить потрібним.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про незаконність його притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, крім того ці доводи позивача спростовуються наданими відповідачем доказами грубого порушення позивачем трудової дисципліни та дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Доводи позивача про неприязні стосунки між ним та головним інженером підприємства не свідчать про незаконність звільнення позивача та накладення на нього дисциплінарного стягнення, а тому не можуть братися до уваги при винесенні рішення, фактів протиправної поведінки головного інженера до позивача судом не встановлено.

Щодо вимоги про внесення виправлень у трудову книжку позивача, то відповідач проти цього не заперечував, а зазначив що спору між сторонами з цього приводу немає, та позивач не звертався до відповідача з проханням внести виправлення до трудової книжки, та якщо звернеться то такі виправлення будуть зроблені, а тому вказана вимога позивача є передчасною.

Відсутність порушень чинного законодавства з боку відповідача виключає і будь-які можливості задоволення позову.

На підставівикладеного, керуючись ст. ст. 40 п.1, 43, 149, 159 КЗпП України, ст. 64 Господарського кодексу України, ст.ст. 259,263,265,272ЦПК України суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський рибний порт» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внесення змін до трудової книжки, скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.11.2018 року.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: