Номер провадження: 22-ц/785/2311/18
Номер справи місцевого суду: 509/3101/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

за участю секретаря: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності та зобов'язання передати майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2017 року,-

встановила:

29 серпня 2016 року ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності та зобов'язання передати майно.

Посилаючись на те, що у Малиновському районному суді м. Одеси розглядалася справа № 1519/11121/2012 (провадження № 2/521/1083) за позовом ОСОБА_2, яка раніше була - ОСОБА_7 до відповідача - ОСОБА_5, про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 (ОСОБА_7) про визнання права приватної власності та розподіл витрат.

В процесі розгляду вказаної справи, між сторонами було укладено мирову угоду від 03.06.2015р., згідно п. 2 якої сторони домовились та прийшли згоди, що після прийняття ухвали Малиновським районним судом м.Одеси по справі № 1519/11121/2012 (провадження № 2/521/1083/14), про визнання дійсної мирової угоди, на протязі двох календарних місяців ОСОБА_5 зобов'язується подарувати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1/3 частині однокімнатної квартири, загальною площею 31,7 кв.м., в тому числі житловою - 13,9 кв.м., за № АДРЕСА_1.

03 червня 2015 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 1519/11121/2012 (провадження № 2/521/1083/14) було визнано мирову угоду від 03 червня 2015 року укладену між нею та ОСОБА_5, а відповідно ця мирова угода набрала чинності - 03 червня 2015 року.

Як зазначалось, ОСОБА_5 згідно п. 2 мирової угоди зобов'язався протягом двох календарних місяців подарувати позивачці та дітям квартиру - однокімнатна квартира, загальною площею 31,7 кв.м., в тому числі житловою - 13,9 кв.м., за № АДРЕСА_1.

Однак до теперішнього часу ОСОБА_5 своїх зобов'язань передбачених п. 2 мирової угоди так і не виконав.

Нею подавалася апеляційна скарга на Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 03.06.2015р. № 1519/11121/2012, щодо скасування ухвали про затвердження мирової угоди, але суд на законних підставах відмовив в оскарження, та наголосив, що вона не позбавлена права звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, або іншим шляхом захистити порушення права. Тому вважає, що обраний нею шлях захисту її та її дітей права власності, шляхом визнання його у судовому порядку, не суперечить цивільному законодавству, а напряму регламентується Статтею 16 ЦК України.

Отже, враховуючи викладені обставини та враховуючи той факт, що згідно умов мирової угоди від 03.03.2015р., вона та її неповнолітні діти повинні були отримати у власність по 1/3 частині квартири за АДРЕСА_1 до 03 серпня 2015 року, але в зв'язку з фактичною односторонньою відмовою ОСОБА_5 від цієї мирової угоди, вона та її неповнолітні діти вказаної квартири так і не отримали, просила Малиновський районний суд м. Одеси визнати за нею та її дітьми по 1/3 частині квартири за АДРЕСА_1.

Також, умовами мирової угоди, було передбачено обов'язок ОСОБА_5 передати ОСОБА_2 автомобіль марки «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований с МРЕВ № 2 м. Одесі за ОСОБА_2, який він так й не виконав, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду, про спонукання виконати пені дії.

В зв'язку з викладеним, з посиланням на ст.ст.11, 15, 16, 20, 509, 525, 526, 563, 610, 626, 629 ЦК України вона просить суд:

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини однокімнатної квартири, загальною площею 31,7 кв.м., в тому числі житловою -13,9 кв.м., за АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частини однокімнатної квартири, загальною площею 31,7 кв.м., в тому числі житловою - 13,9 кв.м., за АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/3 частини однокімнатної квартири, загальною площею 31,7 кв.м., в тому числі житловою - 13,9 кв.м., за АДРЕСА_1;

- зобов'язати ОСОБА_5 передати ОСОБА_2 автомобіль марки «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований с МРЕВ № 2 м. Одесі за ОСОБА_2.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки положення ст.ст.509, 525, 526, 563, 610, 626, 629 ЦК України на дані правовідносини не поширюються, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа № 1519/11121/2012 (провадження № 2/521/1083) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності та розподіл витрат.

03.06.2015 року сторони уклали мирову угоду, яка була визнана ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 03.06.2015 року та набрала законної сили.

За умовами визнаної судом мирової угоди:

1. Сторони домовились та прийшли згоди, що ОСОБА_5 визнає уточнену позовну заяву та не заперечує проти:

набуття ОСОБА_2 права власності на -однокімнатну квартиру, загальною площею 31,7кв.м., в тому числі житловою - 13,9кв.м., за АДРЕСА_1;

набуття ОСОБА_2 права власності на автомобіль марки «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої в МРЕВ № 2 м. Одеси;

набуття ОСОБА_5 права власності на 300/1000 (триста тисячних частин) домоволодіння з надвірними та господарськими спорудами та будівлями за АДРЕСА_2, яке складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 222,8кв.м. в тому числі житловою площею 59,9кв.м., та надвірних споруд №1-3 - огорожа, розташованих на земельній ділянці, площею 535кв.м., з добудовою, а саме другий поверх, який складається трьох житлових кімнат площею 16кв.м., 18кв.м. та 20кв.м., з підсобним приміщенням - баня.

2.Сторони домовились та прийшли згоди, що з моменту прийняття ухвали Малиновським районним судом м. Одеси по справі №1519/11121/2012 про визнання даної Мирової угоди, на протязі двох календарних місяців ОСОБА_5 зобов'язується подарувати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 1/3 частині однокімнатної квартири, загальною площею 31,7кв.м., в тому числі житловою- 13,9кв.м., за АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_2 автомобіль марки «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований в МРЕВ № 2 м. Одеси, який зареєстровано за ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобов'язується подарувати ОСОБА_5 свою частку в 300/1000 (триста-тисячних частин) домоволодіння з надвірними та господарськими спорудами та будівлями за АДРЕСА_2, яке складається в цілому з одного кам'яного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 222,8кв.м. в тому числі житловою площею 59,9кв.м., та надвірних споруд №1-3 - огорожа, розташованих на земельній ділянці, площею 535кв.м., з добудовою, а саме другий поверх, який складається трьох житлових кімнат площею 16кв.м., 18кв.м. та 20кв.м., з підсобним приміщенням - баня.

3.Сторони погодились та свідчать, що з моменту прийняття ухвали Малиновським районним судом м. Одеси по справі №1519/11121/2012 про визнання дійсною Мирової угоди будь-яких претензій одна до одної, стосовно розподілу майна визначеного у розділах 1 та 2 даної Мирової угоди, мати не будуть.

4.Сторони домовились та прийшли згоди, що сумісно здійснять усі дії, пов'язані з

отриманням дозволу у органі опіки та піклування для дарування частини квартири своїм дітям,

а саме:

1/3 частини однокімнатної квартири, загальною площею 31,7кв.м., в тому числі житловою -13,9кв.м., за АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зобов'язується подарувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

1/3 частини однокімнатної квартири, загальною площею 31,7кв.м., в тому числі житловою -13,9кв.м., за АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зобов'язується подарувати ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2».

Однак ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_5 умови мирової угоди не виконані.

Як передбачено ч.1 ст.175 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017р.) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватись лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

В свою чергу ч.5 ст.175 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017р.) передбачено, що закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Аналогічна норма міститься і в ст. 207 ЦПК України, діючого на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Оскільки ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 03.06.2015 року про визнання мирової угоди є судовим рішенням, яке обов'язкове для виконання та у разі невиконання сторонами у добровільному порядку на умовах і строки, визначенні у ухвалі суду, підлягає примусовому виконанню.

Отже для вирішення питання про виконання умов мирової угоди позивачці слід було звернутись у встановленому законом порядку до виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду.

У відповідності до ст. 392 ЦК України право на пред'явлення позову про визнання права власності надано власнику майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачка власником спірного майна не являється, а відповідно не вправі ставити питання про визнання за нею та іншими особами права власності на спірне майно.

Оскільки ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а отже ніхто не має права впливати на його волевиявлення та змушувати відповідача діяти всупереч його волі.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Посилання апеляційної скарги на рішення Верховного Суду України по справі № 6-274 цс 15 від 23 вересня 2015 року, за висновками у якому роз'яснено, що у разі невиконання однією із сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, не може бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду, оскільки воно постановлене по суті позовних вимог і з урахуванням усіх фактичних обставин справи.

Так позивачка не зверталась до суду з позовом про спонукання до виконання умов мирової угоди. До того ж вона сама не виконала умови мирової угоди, і відповідно такого права не набула.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись: ст. 367; п. 1 ч. 1 ст. 374; ст. 375; 381-384; 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05 травня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра

С.М. Сегеда