Провадження №2/225/902/2018
Справа №225/3289/18
18 грудня 2018 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Качаленка Є.В.
за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Юніон стандарт банк» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Сельхозсфера", про стягнення заборгованості
Представник позивача просив розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно, всебічно з'ясував та встановив наступні фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги:
Так у судовому засіданні встановлено, що 21.05.2015 року відповідачем відкрито рахунок в ПАТ «ЮСБ ОСОБА_2» (а.с.4-5), того ж дня відповідачем було отримано платіжну картку та пін конверт (а.с.6)
Постановою Правління НБУ від 24.09.2015 року № 631/БТ ПАТ «ЮСБ ОСОБА_2» віднесено до категорії проблемних та за його діяльністю запроваджено особливий режим контролю. З дня прийняття цієї постанови на 180 днів установлено для ПАТ "ЮСБ БАНК", серед іншого, такі обмеження:
-не здійснювати залучення у вклади коштів фізичних осіб ( у тому числі з видачею ощадних депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах та банківських металах, у тому числі не здійснювати продовження строку за діючими договорами;
-не допускати проведення будь-яких банківських операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.
02.10.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №182 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон ОСОБА_2 банк», відповідно до якого запроваджено тимчасову адміністрацію. Власне рішення матеріали справи не містять, позивачем його суду представлено не було, однак його наявність є загальновідомим фактом, підтвердженим, зокрема, публікаціями на офіційному сайті ФГВФО та ПАТ "ЮСБ ОСОБА_2".
Рішенням Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ЮСБ ОСОБА_2" від 10.12.2015 року № 3-ТА за певними критеріями (в тому числі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (підпункт 9 п.3 ст.38 Закону) зроблено наступний висновок: віднести до категорії нікчемних та визнати нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності, передбачених ст.216 ЦК України, наступні правочини: всі операції із списання/зарахування (перерахування) грошових коштів, що визначенні в Додатках 1-20 до цього рішення... Кошти за нікчемними правочинами, знятими з клієнтських рахунків готівкою, витребувати у клієнтів в порядку п.5 ст.38 Закону, а у випадку їх відмови - вжити примусових заходів у вигляді звернення до суду з відповідними позовами та/або подання заяв до правоохоронних органів.
Відповідно до вимог статей 12, 76, 79, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Всебічно проаналізувавши встановлені фактичні обставини і, об'єктивно оцінивши докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги неможливо задовольнити з огляду на наступне:
Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Слід врахувати, що жодним нормативно-правовим актом уповноваженій особі ФГВФО не надано право визнавати нікчемними правочини. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.38 Закону, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Тобто, Уповноважена особа ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ЮСБ ОСОБА_2" приймаючи рішення від 10.12.2015 року № 3-ТА, яким правочин з перерахування відповідачеві грошових коштів від ТОВ "Сельхозсфера" визнано нікчемним, вийшла за межі наданих Законом повноважень.
Згідно підпункту 9 п.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: п.9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Застосована законодавцем у наведеному пункті конструкція "з порушенням норм законодавства" вказує на те, що ця норма є бланкетною. Це означає, що для встановлення нікчемності правочину за підпунктом 9 п.3 ст.38 Закону слід виявити допущенні при проведені операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, порушенням норм законодавства, які містяться в чинних нормативно-правових актах. Одного лише посилання на пп.9 п.3 ст.38 недостатньо.
Факт віднесення ПАТ «ЮСБ ОСОБА_2» до категорії проблемних Постановою Правління НБУ від 24.09.2015 року № 631/БТ та запровадження особливого режиму контролю не є сам по собі чинником, що безумовно встановлює нікчемність правочинів, оскільки за змістом ч.2 ст. 215 ЦК України недійсність нікчемного правочину встановлюється законом, а не рішенням НБУ.
Слід врахувати, що згаданою Постановою Правління НБУ від 24.09.2015 року № 631/БТ обмеження установлено конкретно для ПАТ "ЮСБ БАНК", а не для невизначеного кола фізичних і юридичних осіб. І наявність введеного для банку обмеження, жодним законним чином не забороняє відповідачеві і ТОВ "Сельхозсфера" укладати і проводити правочини.
Суд відмічає, що позивачем не представлено суду доказів, що згадана Постанова Правління НБУ від 24.09.2015 року № 631/БТ була доведена до відома відповідача і ТОВ "Сельхозсфера", тобто до учасників правочину, про нікчемність якого стверджує позивач. Не виключено, що літерний індекс "БТ" вказує на віднесення цього документу до банківської таємниці.
Сторонами не було представлено суду для дослідження договір на підставі якого надано поворотну безвідсоткову допомогу. Відтак, наступні висновки суд робить на підставі того обєму доказів, який відповідно до ст.81 ЦПК України позивач представив суду для обгрунтування своєї позиції.
Договір поворотної фінансової допомоги з правової позиції є договором позики.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання коштів або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦКУ).
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 18.07.2012 № 6-79цс12, прийнятій за наслідками перегляду судових рішень касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування норм ст. ст. 1046 - 1048 ЦК України та ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", окремі послуги, які відносяться до фінансових (наприклад, надання коштів у позику) можуть надаватися не тільки фінансовими установами, які є учасниками ринку з надання фінансових послуг, або юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але й фізичними особами, які не є суб'єктами підприємницької діяльності. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. 1046-1048 ЦК України.
Отже, юридичні особи, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, вправі надавати таку фінансову послугу як надання коштів у позику на підставі відповідного договору. При цьому правовідносини таких суб'єктів договору позики не регулюються нормами Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а регулюються нормами ст. 1046 - 1048 ЦК України.
Відтак, позивачем не доведено, що правочин з "надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №16/06 від 16.06.2015 року без ПДВ" між відповідачем та ТОВ "Сельхозсфера" є нікчемним, і недійсність якого встановлена законом.
А відтак, ст.204 ЦК України встановлена "Презумпція правомірності правочину" - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Однак позивачем перед судом така вимога не ставиться.
Згідно ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Судом встановлено, що банком було лише здійснено переказ цих коштів з банківського рахунку ТОВ «Сельхозсфера» на банківський рахунок відповідача у ПАТ «Юніон ОСОБА_2» тобто, позивач лише виконав банківську операцію з переказу коштів позивача, не маючи на вказані грошові кошти жодних речових прав, при цьому, переказ вказаних коштів відбувся до запровадження тимчасової адміністрації та до введення ліквідаційної процедури, тобто до 02.10.2015 року. Зазначені кошти були зняті готівкою відповідачем з власного рахунку.
Згаданим рішенням Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ЮСБ ОСОБА_2" від 10.12.2015 року № 3-ТА віднесено до категорії нікчемних та визнано нікчемними із застосуванням наслідків нікчемності, передбачених ст.216 ЦК України, наступні правочини: всі операції із списання/зарахування (перерахування) грошових коштів ( в тому числі між третьою особою і відповідачем) за критерієм здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (підпункт 9 п.3 ст.38 Закону).
Норма статті 38 Закону не містить такої підстави для визнання правочину нікчемним як перерахунок коштів у вигляді фінансової допомоги з рахунку юридичної особи на рахунки фізичних осіб за договором, який не передбачає нарахування процентів, така операція не суперечить ні нормам Цивільного кодексу України, ні ст. 38 Закону, з огляду на те, що самі норми ст.38 не визначають зазначених обставин в якості самостійних підстав для визнання правочинів нікчемними. Судом зазначено вище, що норма 9 п.3 ст.38 Закону є бланкетною, та зобовязує навести конкретні допущені порушенням норм законодавства при проведені операцій, які містяться в чинних нормативно-правових актах.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 Закону Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
За приписами ст. 37 Закону №4452 визначено, що уповноважена особа Фонду діє від імені банку та в межах повноважень, делегованих їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.
Таким чином, аналіз вказаних норм свідчить про те, що Уповноважена особа Фонду наділена правом та повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.
Проте, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу. Таким чином, у розпорядчому рішенні (наказі, розпорядженні, повідомленні) належить вказувати передбачені Законом підстави визнання правочину нікчемним.
Проте, як свідчить зміст рішення Уповноваженої особи Фонду № 3-ТА на предмет виявлення правочинів нікчемними, який позивачем надано до суду, вбачається, що Уповноваженою особою Фонду було визнано нікчемними всі транзакції та правочини ( договори) згідно з додатком, який додається до рішення за положеннями ст. 38 Закону та у якому зазначено перелік фізичних осіб, на рахунки яких були здійснені перерахування коштів, у тому числі визнано нікчемними правочин відповідача.
Позивачем перед судом не було доведено недійсність правочину надання фінансової допомоги третьою особою відповідачеві, перерахування грошових коштів.
Частиною 5 ст.216 ЦК України передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.
А відтак позивач має право звернутись до суду із такою вимогою.
Слід мати на увазі, що правові наслідки недійсності правочину визначені ст.216 ЦК України: недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Сама по собі вимога стягнення грошових коштів з відповідача на користь власне ПАТ "Юніон стандарт банк" не відповідає нормам ст.216 ЦК України, оскільки банк не був стороною правочину, про нікчемність якого стверджує позивач, а лише провів операцію перерахування коштів з рахунку третьої особи на рахунок відповідача, які в подальшому було знято готівкою.
Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Позовні вимоги в частині стягнення судового збору задоволенню не підлягають відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Юніон стандарт банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного тексту 20.12.2018.
Суддя: