Справа №473/995/18 17.05.2018
Провадження №22-ц/784/837/18
Провадження № 22-ц/784/837/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 травня 2018 року м. Миколаїв

справа № 473/995/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Базовкіної Т.М. Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання Яценко Л.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 13 квітня 2018 року під головуванням судді Висоцької Г.А. у приміщенні цього суду,

В С Т А Н О В И Л А:

30 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач зазначала, що 18 грудня 2014 року між нею та відповідачем було укладено письмовий договір позики, відповідно до якого вона передала у власність ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2046000 грн. ( на час укладення еквівалент - 124000 доларів США), а ОСОБА_4 зобов'язався повернути ці кошти частинами щомісяця 18 числа, починаючи з 18 січня 2015 року до 18 листопада 2015 року - суми, еквівалентні 2000 доларів США ( всього - 22000 доларів США) та 18 грудня 2015 року залишок суми - еквівалент 102000 доларів США. В підтвердження наявності зобов'язання, окрім письмового договору, відповідачем додатково було написано письмову розписку. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість станом на 29 березня 2018 року у розмірі 10 061 778 грн. 60 коп., яка складається з: боргу в розмірі 3 292 200 грн., 30% відсотків річних за час прострочення у розмірі 2 339 946 грн., пені у розмірі 3604959 грн. та процентів за час користування грошовими коштами у розмірі 3 292 200 грн.

Посилаючись на викладене, просила стягнути з ОСОБА_4 вищезазначену суму боргу.

Крім того, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт та заборонити відчуження певного переліку нерухомого майна, яке відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване за ОСОБА_4, як на праві приватної, так і на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року було відкрито провадження за позовом ОСОБА_3, а також задоволено частково заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження певного нерухомого майна.

11 квітня 2018 року позивачем, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_1, було подано ще одну заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження всього рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, із посиланням на те, що ціна позову разом із судовими витратами є значно більшою вартості майна, на яке накладено заборону відчуження попередньою ухвалою суду. Крім того, зазначала, що інформація з Державного реєстру речових прав не є повною, оскільки не містить інформації про право власності на нерухоме майно, яке було зареєстроване до 2004 року, а Державний земельний кадастр знаходиться в стані реформування.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2018 року заяву ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_1, про забезпечення позову - задоволено частково. Заборонено відчуження всього рухомого і нерухомого майна, що належить на праві власності і зареєстроване за ОСОБА_4 в межах ціни позову, до набрання судовим рішенням законної сили.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_4 була подана апеляційна скарга, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, він просив ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відповідність заяви про забезпечення позову положенням статті 151 ЦПК України. Крім того, просив постановити окрему ухвалу відносно порушення законодавства суддею Висоцькою Г.А.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу.

За такого, враховуючи розмір спірної суми боргу, суд вірно вважав, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому ухвалою від 2 квітня 2018 року (яка була частково змінена постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2018 року (провадження № 22-ц/784/795/18) обґрунтовано вжив заходи забезпечення позову, заборонивши відчуження належного відповідачу на праві власності нерухомого майна:

- будівля, склад, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 60,4 кв.м. за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, АДРЕСА_1. вартістю (на час придбання) 39966грн.;

- нежитлове приміщення, магазин з підвалом № 6/3.4.5.11.262. загальною площею 202, 5 кв.м за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, АДРЕСА_4 вартістю (на час придбання) 75395 грн.;

- нежитлове приміщення, нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 43,6 кв.м. за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, АДРЕСА_2. вартістю (на час придбання) 2488 грн.

- комплекс будівель за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, АДРЕСА_3. вартістю (на час придбання) 918186 грн.;

- нежитлова будівля, магазин з підвалом, загальна площа 275,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5. вартістю (на час придбання) 1240245 грн.;

- складське приміщення, загальна площа 28,8 кв.м. за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, АДРЕСА_2. вартістю (на час придбання) 28328 грн.;

- нежитлове приміщення, загальна площа 145,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6. вартістю (на час придбання) 21846 грн.

Разом із тим, на думку колегії суддів, враховуючи обсяг і вартість належного відповідачу на праві власності нерухомого майна, яке з метою забезпечення позову було заборонено відчужувати ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року, не можна вважати доцільним додатково забезпечувати позов шляхом заборони відчуження всього рухомого і нерухомого майна відповідача, хоча, і в межах ціни позову. До того ж фактичне виконання такої ухвали з огляду на незазачення у неї конкретного майна та його вартості може привести до неспівмірності застосованих заходів забезпечення позову із заявленими ОСОБА_3 вимогами.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст. 376 ЦПК України оскаржувана ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 квітня 2018 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вимоги апеляційної скарги про повернення справи після скасування оскаржуваної ухвали до суду першої інстанції для вирішення питання про відповідність заяви про забезпечення позову положенням статті 151 ЦПК України - не можуть бути задоволені, оскільки це виходить за межі повноважень апеляційного суду.

Так, відповідно до ст.ст.374, 379 ЦПК України апеляційний суд має право у випадках, передбачених законом, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Між тим, оскаржувана ухвала про забезпечення позову не є ухвалою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Згідно ч. 1 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Отже, вирішення питання про стягнення таких витрат за результатами розгляду даної апеляційної скарги, про що просить апелянт, є передчасним.

За змістом до ч.10 ст. 262 ЦПК України суд, суд вищої інстанції може також постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Між тим, проаналізувавши доводи, на які посилається апелянт, колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали стосовно судді Висоцької Г.А.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_1, про забезпечення позову - відмовити.

У винесенні окремої ухвали стосовно судді Висоцької Г.А. відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку і випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови складено 21 травня 2018 року