Справа № 683/2124/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу №683/2124/18, 2/683/1052/2018 за позовом ОСОБА_3 до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Хмельницької області і просить визнати за нею право на земельну частку (пай), як члена селянської спілки «Баглаївська» с. Баглаї Старокостянтинівського району Хмельницької області, у землі, яка перебувала на праві колективної власності у селянської спілки «Баглаївська» с. Баглаї Старокостянтинівського району Хмельницької області.

В обґрунтування заявленого позову вказує, що була прийнята в члени СП «Баглаївська», де працювала до 1 серпня 2000 року та з членів не звільнялась. 25 грудня 1995 року СП «Баглаївська» було передано землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказує, що має право на земельну частку (пай) на підставі п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", однак помилково не була включена у списки осіб, що мають право на земельну частку (пай), тому її право порушене та підлягає захисту.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації Хмельницької області проти задоволення позову заперечила.

Відповідач Баглаївська сільська рада, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала заяви про розгляд справи у відсутності представника, вказавши, що позов визнає.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.23 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, що діяла на момент розпаювання земель, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Отже, право громадян, як співвласників колективної власності на землю, набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком - списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом.

Судом встановлено, що 25 грудня 1995 року на підставі рішення Баглаївської сільської ради народних депутатів від 07 червня 1995 року селянській спілці «Баглаївська» с. Баглаї Старокостянтинівського району Хмельницької області передано у колективну власність 2228,5 гектарів землі, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ №025 від 25 грудня 1995 року.

Станом на 25 грудня 1995 року ОСОБА_3 не була членом СП «Баглаївська» с. Баглаї, а прийнята у члени селянської спілки лише 29 травня 1996 року, що підтверджується відповідним записом у її трудовій книжці колгоспника серії БТ-II № 5964239 від 10.05.1992 року.

Оскільки на момент одержання селянською спілкою «Баглаївська» с. Баглаї державного акта на право колективної власності на землю (25 грудня 1995 року) ОСОБА_3 не була членом спілки, тому не набула права на земельну частку (пай) при розпаюванні земель у СП «Баглаївська».

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що позивачка має право на земельну частку (пай) відповідно до п.7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, п.7 вищезазначеного Указу передбачає, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Тобто, вищезазначена норма не передбачає можливість набуття особою, яку приймають у члени сільськогосподарських підприємств вже після розпаювання земель, права на земельну частку (пай), а лише передбачає можливість набуття такою особою із резервного фонду у приватну власність або у користування земельних ділянок.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_3 про визнання права на земельну частку (пай) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Повне рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя