КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Київ

Справа 755/21943/15-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Чех Н.А. 23 травня 2018 року у м. Києві, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16 жовтня 2014 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 500962314, згідно умов якого позичальник отримала кошти в сумі 53447,64 грн на строк до 17 жовтня 2018 року. В порушення умов договору відповідач зобов'язання не виконувала, у зв'язку з чим станом на 26 жовтня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 50869,64 грн, за відсотками - 3086,34 грн, та за комісією - 3447,35 грн. Також за порушення умов договору Банк просив стягнути штраф в сумі 2000,00 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

№ апеляційного провадження:22-ц/824/594/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погодився із вказаним судовим рішенням позивач, представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Представник позивача вказує на те, що анкета-заява не може вважатись договором в розумінні положень ст. 626 ЦПК України, оскільки вона не містить відомостей про досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Банк виконав свої зобов'язання з надання кредиту позичальнику відповідно до умов кредитного договору, які кошти позивач отримала. Кредитний договір та Додаток № 1 до нього недійсними не визнавалися. Відповідач з такими вимогами до суду не звертався. Докази про те, що зазначений кредитний договір підписаний не відповідачем суду не надано. Висновок експертного дослідження підтверджує, що кредитний договір підписаний відповідачем, а відсутність підпису на анкеті-заяві не звільняє відповідача від виконання зобов'язання за кредитним договором перед Банком. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що анкета-заява є складовою частиною кредитного договору. Також представник позивача вказує на те, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідач до 17 липня 2018 року сплачувала кредитні кошти за договором, що свідчить про те, що відповідач своїми діями погодився із умовами договору.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача Авдєєва М.К. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення заявлених ними вимог.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 16 жовтня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 500962314, згідно умов якого позичальник отримала кошти в сумі 53447,64 грн. У зв'язку з порушенням умов договору просили стягнути з відповідача прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 50869,64 грн, за відсотками 3086,34 грн, комісію 3447,35 грн, штраф в сумі 1000,00 грн.

Відповідач заперечувала підписання нею вказаного кредитного договору, Анкети-Заяви та отримання коштів.

За клопотанням відповідача була призначена судова почеркознавча експертиза.

Згідно Висновку експертів за результатами судово-почеркознавчої експертизи № 3946/3947/17-32/3948/17-33 від 24 січня 2018 року, підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Позичальник» у графах «Підпис особи, що подає Анкету-Заяву», «Аністрай Ірина Олександрівна» в Анкеті-Заяві на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» від 16 жовтня 2014 року - виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 Анкету-Заяву від 16 жовтня 2014 року та Кредитний договір №500962314 від 16 жовтня 2014 року не підписувала, кредитні кошти за договором не отримувала, а тому вона не може нести правову відповідальність у вигляді наслідків, передбачених договором, а саме повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій, тощо.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Основними доводами є посилання на відсутність встановленого експертами факту не підписання відповідачем саме кредитного договору №№ 500962314 від 16 жовтня 2014 року та додатків до нього. У зв'язку з цим сама по собі відсутність підпису відповідача в Анкеті-Заяві не свідчить про відсутність договірних зобов'язань між сторонами у справі.

Проте, з Висновку експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 3946/3947/17-32/3948/17-33 від 24 січня 2018 року вбачається, що досліджувані підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Позичальник» у кредитному договорі №500962314 від 16 жовтня 2014 року; у графах «Підпис особи, що подає «Анкету-Заяву», «Аністрай Ірина Олександрівна» у Анкеті-Заяві на отримання кредиту по продукту «Рефінансування споживчих та готівкових кредитів» від 16 жовтня 2014 року, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. В мотивувальній частині вказано на здійснення дослідження оригіналу Кредитного договору і інших документів, і міститься висновок про неналежність ОСОБА_2 підпису саме в Кредитному договорі №№500962314 від 16 жовтня 2014 року.

Таким чином, договір кредиту №500962314 від 16 жовтня 2014 року не може вважатися таким, що є укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_2 в розумінні ст. 638 ЦК України.

Так як ОСОБА_2 не укладала з ПАТ «Альфа-Банк» договору кредиту, то вимоги про стягнення з неї заборгованості на підставі цього договору, заявлені безпідставно.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до розрахунку заборгованості відповідач до 17 липня 2018 року сплачувала кредитні кошти за договором, що свідчить про те, що відповідач своїми діями погодилась із умовами договору, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з виписки по рахунку, яка міститься в матеріалах справи не вбачається, що вказані платежі були здійснені саме ОСОБА_2 В матеріалах справи відсутні документи, які б містили підпис відповідача щодо отримання чи здійснення погашення кредитних коштів.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки заявлені позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, то відсутні підставі для здійснення компенсації позивачеві понесених нею судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 15 листопада 2018 року.