Справа № 752/915/18
Провадження № 2/752/3182/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 травня 2018 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

за участю секретаря Мархотка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - Київська міська рада, про визнання права, -

в с т а н о в и в:

16.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на земельну ділянку на одну четверту частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Обґрунтовуючи позов, зазначив, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, яка за життя розпочала процес приватизації однієї четвертної частини земельної ділянки, однак за життя отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку не встигла, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. ОСОБА_2 був єдиним спадкоємцем за законом після смерті дружини ОСОБА_4, однак процес приватизації частини земельної ділянки завершити також не встиг, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьмич В.М. від 10.08.2017 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

18.01.2018 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання 16.02.2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2018 року закінчено підготовче провадження, призначено справу до розгляду 07.05.2018 року.

У судовому засіданні 07.05.2018 року позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, з викладених у позові підстав.

Представники відповідача та третьої особи надали суду письмові пояснення по суті позову, в яких просили здійснювати розгляд справи у відсутність їх представника.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 02.04.1968 р.

За життя батьком позивача перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 11.08.2004 р.

У 2006 році за життя ОСОБА_4 розпочато процес приватизації частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Так, 30.03.2006 року ОСОБА_4 отримано згоду від співвласників вказаної земельної ділянки на передачу лишків зазначеної земельної ділянки в тому числі ОСОБА_4 у приватну власність, про що надано відповідну заяву, справжність підписів на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 24.09.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_6 від 05.05.2009 року.

Матеріалами справи стверджується, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 був її чоловік, батько позивача - ОСОБА_2, після смерті якого єдиним спадкоємцем за законом першої черги є позивач ОСОБА_1

Рішенням Київської міської ради від 27.05.2010 року № 954/4392 передано у приватну власність ОСОБА_4 одну четверту від 0,10 га частин земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Згідно даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.07.2017 року, вбачається, на ім'я ОСОБА_4 виготовлено державний акт на право власності на одну четверту земельної ділянки, що розташована аза адресою: АДРЕСА_1, у 2011 році.

Після смерті ОСОБА_2, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьмич В.М. 30.05.2017 року заведено спадкову справу № 60719332.

10.08.2017 року на ім'я ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на 18/100 частин земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьмич В.М. від 10.08.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на одну четверту частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що набута померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв'язку із відсутністю необхідних правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови "Про судову практику справах про спадкування" від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріалами справи стверджується, що спадкодавцями ОСОБА_4 за життя було розпочато, але не завершено процедуру приватизації вищевказаної земельної ділянки.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач прийняв спадщину від батька ОСОБА_2, який в свою чергу прийняв спадщину від дружини ОСОБА_4, у зв'язку із чим набув право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали спадкодавцю, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлій за життя, однак за відсутності зареєстрованого правовстановлюючого документу на ім'я померлої, позивач позбавлений можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання в порядку спадкування за законом права на закінчення приватизації та отримання правовстановлюючого документа на земельну ділянку підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст. 125 Земельного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1) право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на земельну ділянку на одну четверту частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 17.05.2018 року.

Суддя