Справа № 308/4248/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.12.2018 місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гайданки Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
У позовній заяві позивач посилається на те, що 29 грудня 2007 року вона - ОСОБА_1, уклала шлюб з ОСОБА_2, який зареєстрований міським відділ реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області № 879 серія НОМЕР_3 від 29.12.2007 року. Вказує, що у них в обох це перший шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.
Пояснює, що спільне життя між ними не склалось через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Крім того, причиною розриву є постійне приниження її гідності та обмани з боку чоловіка, а на теперішній час взагалі його відсутність.
Зазначає, що батько - ОСОБА_2 братиме активну участь у вихованні їхніх дітей та надаватиме щомісячно у твердій грошовій сумі допомогу для гідного забезпечення умов їхнього життя. Спільного майна у них не має, отже майнові претензії у них відсутні.
Також вказує, що офіційно вона не працює, бо знаходиться в декретній відпустці. У зв'язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги від відповідача.
У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей. Стверджує, що він працює не офіційно, але має стабільний дохід, досить високий, який повністю витрачає на свої потреби.
Як їй відомо на утриманні у відповідача ніхто не перебуває, у шлюбі не перебуває, інших дітей на його утриманні немає. Натомість їхні діти постійно потребують нормального харчування, одягу та матеріального забезпечення для їхнього морального розвитку, а вона сама не в змозі в повній мірі його забезпечити.
У зв'язку з наведеним просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримування синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 1500,00 гривень та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1500,00 гривень, але не менше 1/2 з усіх доходів щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітей повноліття. А також просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Ухвалою судді від 13.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, однак, подала 24.10.2018 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що підтримує свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 1500,00 грн., просить не розглядати справу в частині стягнення аліментів у частині від доходу відповідача. Просить розцінювати це як зменшення позовних вимог.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу штрих кодовий ідентифікатор НОМЕР_4, врученого ОСОБА_2 особисто 01.11.2018 року та оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу штрихкодовий ідентифікатор НОМЕР_5, врученого ОСОБА_2 особисто 23.11.2018 року, про причини неявки не повідомлено, відзив відповідачем не подано та клопотань про відкладення справи до суду не надходило.
За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу прізвище - ОСОБА_1) зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 29.12.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 879, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3, видане 29 грудня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.
Від шлюбу у них народилося двоє синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 27.09.2016 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 06.08.2008 року, батьками яких записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Положенням ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України.
Як встановлено судом, спільні діти сторін проживають з матір'ю та потребують матеріального забезпечення. Сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює, однак має дохід.
Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви долучено заяви ОСОБА_6, який є братом відповідача від 09.05.2018 року, ОСОБА_7 - колеги позивачки від 09.05.2018 року, ОСОБА_8 - вчителя Ужгородської ЗОШ № 15 від 10.05.2018 року, класного керівника ОСОБА_4 від 10.05.2018 року, ОСОБА_9 - сестри позивачки від 10.05.2018 року та ОСОБА_10 - матері відповідача від 10.05.2018 року. Зі змісту вказаних заяв вбачається, що відповідач з дружиною та дітьми не проживає, ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає.
Як вбачається з довідки, виданої ФОП ОСОБА_11 від 07.05.2018 року, ОСОБА_1 з 01.10.2011 року офіційно працює у ФОП ОСОБА_11 та займає посаду кухаря згідно з трудовим договором між працівником і фізичною особою б/н. З 21.11.2016 року ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
З довідки № 181, виданої Управлінням СЗН Ужгородського РДА, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні СЗН Ужгородського РДА та отримує щомісячний дохід в розмірі 860,00 грн.
При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітніми дітьми, вік дітей, матеріальне становище платника аліментів (відповідача), який є особою працездатного віку, відсутність у матеріалах справи даних про наявність у нього аліментних зобов'язань та інших утриманців, а також вимоги норми ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов'язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільних дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття.
Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01.07.2018 року установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1559 грн., а з 01.12.2018 року - 1626 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1944 грн., а з 01.12.2018 року - 2027 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим.
Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що уточнена позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення повністю.
При цьому, оскільки позов пред'явлений 24.04.2018 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279-284, 289, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 7, 180-184, 191 СК України, суд,
Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_7 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 24.04.2018 року і до досягнення ними повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_3.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року.

Головуюча О.М. Світлик