Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 331/3645/17 Головуючий у 1 інстанції: Скользнєвої Н.Г.
провадження № 22-ц/778/1981/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
17 травня 2018 року м. Запоріжжя
Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів: Гончар М.С.
Кочеткової І.В.
при секретарі: Ващенко З.С.
представника позивача адвоката Проценко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2018 року у справі за позовом Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,
У травні 2017 року Запорізьке Державне підприємство «Радіоприлад» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 16.08.1990р. № 184 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад», яке здійснює експлуатацію, ремонт і утримання зазначеного будинку. ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 та отримує житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються позивачем. В порушення положень статей 68, частини 1 статті 151, частини 3 статті 156 Житлового кодексу Української РСР ОСОБА_2 не сплачує за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за період з серпня 2015р. по листопад 2016р. у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 7309.53грн.
08.02.2017р. ЗДП «Радіоприлад» в порядку ч. 1 ст. 96 ЦПК України звернулося до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 7309,53грн., нарахованих на зазначену суму заборгованості 3% річних в розмірі 268,24грн. та інфляційні витрати в розмірі 1136,30грн.
09.02.2017р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ по справі про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 7309,53грн., нарахованих на зазначену суму заборгованості 3% річних в розмірі 268,24грн. та інфляційні витрати в розмірі 1136,30грн.
27.04.2017р. ухвалою цього ж суду судовий наказ від 09.02.2017р. по зазначеній справі, скасовано.
ЗДП «Радіоприлад» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 7309,53грн., а також нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних в розмірі 268,24грн. та інфляційні витрати в розмірі 1136,30грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2018 року позовні вимоги ЗДП «Радіоприлад» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з серпня 2015р. по листопад 2016 р. в розмірі 1407,03 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Відстрочено ОСОБА_2 виконання цього рішення суду до 01 вересня 2018 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ЗДП «Радіоприлад» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої ін- станції вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції в тій частині , в якій судом було відмовлено в задоволенні позову, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Проценко К.В., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2 , який просив залишити рішення суду без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 16.08.1990р. № 184, житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад», яке здійснює експлуатацію, ремонт і утримання цього будинку, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 17.09.1990р. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 36-37).

У відповідності до рахунків, виставлених позивачем відповідачу на сплату за житлово-комунальні послуги, а саме, розрахунку суми основного богу з утримання будинку та прибуткової території та плати за опалення, у відповідача за період з серпня 2015р. по листопад 2016р. виникла заборгованість у загальній сумі 7 309,53 грн., яка складається із: заборгованості за надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі - 2217,76 грн. та суми оплати за надані послуги з центрального опалення за період з жовтня 2015 року по квітень 2016р. включно у розмірі 5 091,77 грн. (а.с. 7).

Між позивачем та відповідачем договори про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території та послуг з центрального опалення не укладались. Але факт отримання цих послуг не заперечувався відповідачем.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив наступні обставини щодо перебування ОСОБА_2 на військовій службі за контрактом в зоні АТО та отримання ним поранень, та, як наслідок, присвоєння йому спочатку статусу учасника бойових дій, а в подальшому - статусу інваліда війни.

Так, судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 13.08.2014р. № 32 о/с «По особовому складу» ОСОБА_2 з 13.08.2014р. було зараховано до списків особового складу частини та призначено командиром відділення радіозв`язку взводу бойового та матеріально-технічного забезпечення батальйону оперативного призначення (1-го батальйону резервістів) (а.с. 40).

19.08.2014р. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.08.2014р. № 159, ОСОБА_2 було направлено у відрядження в зону проведення антитерористичної операції для виконання завдань згідно з Законом України «Про боротьбу з тероризмом» (а.с. 41).

У період з 19.08.2014р. по 06.10.2014р. ОСОБА_2 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 25.09.2015р. № 392 (а.с. 42).

05.01.2015р. під час ротації військовослужбовці підрозділів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, серед яких був відповідач, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду між населеними пунктами Слов`янськ та ОСОБА_3 через зіткнення з автомобілем «КРАЗ». Внаслідок аварії загинули 12 людей, ще 22 бійця (у тому числі ОСОБА_2 ) з різними травмами були госпіталізовані в Центральну міську лікарню Артемівська.

Зазначений факт є загальновідомим та широко висвітлювався у засобах масової інформації.

Внаслідок нещасного випадку ОСОБА_2 отримав закриту травму грудної клітини, консолідований перелом 3, 5, 6, 7, 8 ребер зліва, лівобічний гемопневмоторакс, консолідований перелом нижньої гілки лівої лонної кістки, консолідований перелом черезвертлюговий лівої стегнової кістки, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 16.06.2015р. № 144.

У зв`язку з вказаними ушкодженнями здоров`я в період з січня 2015 року по 16 червня 2015 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні у Військово-медичному клінічному центрі ПР, Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», Центральному госпіталі МВС України, Центральному клінічному госпіталі Державної прикордонної служби.

З 02.03.2015р. ОСОБА_2 присвоєно статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 02.03.2015р. (а.с. 44). Відповідно до Довідки до Акту огляду МСЕК ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із травмами, пов`язаними із захистом Батьківщини ( а.с. 43).

15.12.2015р. ОСОБА_2 присвоєно статус інваліда війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3 від 15.12.2015р. (а.с. 45).

Згідно повідомлення управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району від 15.12.2015р. позивача включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, як інваліда війни ІІІ гр. (а.с. 90).

Встановивши всі ці обставини, суд першої інстанції, вказував, що ОСОБА_2 як інвалід війни має встановлені чинним законодавством пільги щодо сплати за комунальні послуги, а саме, у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на 100-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю).

Тому стягнув з ОСОБА_2 на користь ЗДП «Радіоприлад» за період з серпня 2015р. по листопад 2016р. заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням вказаної пільги в сумі 1 407,03 грн.

Відмовляючи в стягненні з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з опалення квартири за цей же період, суд виходив із того, що згідно із змінами, внесеними до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», які набрали чинності з 26.04.2014р., балансоутримувач, який не є виконавцем послуг з опалення, не може укладати договори з виконавцем цієї послуги, оскільки право на укладення договору постачання послуг з опалення з власниками квартир належить лише безпосередньо виконавцю.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що суд першої інстанції, відмовля-ючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з опалення квартир, зробив хибний висновок стосовно того, що позивач не наділений повноваженнями укладати договір з іншим виконавцем. Вважає, що до теперішнього часу діє укладений в 2002р. між ним та Концерном «МТМ» договір, згідно з яким останній надає послуги з опалення до будинку АДРЕСА_1 , а плату за ці послуги отримує він як балансоутримувач. Вказаний договір не розірваний та не припинений, а тому виконується сторонами до теперішнього часу.

Проте судом ці доводи позивача аналізувались та не були прийняті до уваги як безпідставні, з чим погоджується апеляційний суд з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2002р. між Концерном «МТМ» як енергопостачальною організацією та споживачем теплової енергії в особі ЗДП «Радіоприлад» укладено договір № 753, згідно з яким енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. До вказаного договору сторони уклали 6 додаткових угод, остання з яких датована 01.03.2012р. ( а.с. 59-74).

Частиною 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регламентовано, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Проте, 26.04.2014р. набули чинності внесені у вказаний Закон зміни, зокрема, у статтю 19, яку було доповнено двома новими частинами. Так, в ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» унормовано, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкти господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

У зміненій редакції ч. 1 ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» зазначається, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно з ч. 2 зазначеної норми, у разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем) з іншим виконавцем. А за положеннями ч. 3 цієї норми закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцем цих послуг.

Отже, ураховуючи вказані змінити до базового Закону України, який унормовує правовідносини з надання житлово-комунальних послуг, до яких, зокрема, належать і послуги з опалення, договір між Концерном «МТМ» та ЗДП «Радіоприлад» від 01.08.2002р. станом на час виникнення у відповідача заборгованості за послуги з опалення не відповідає положенням нової редакції цього Закону. А балансоутримувач або управитель багатоквартирного будинку, який не є виконавцем послуг з теплопостачання, з 26.04.2014р. не вправі вимагати оплати за ці послуги з кожного окремого споживача, з якими напряму має вступити у правовідносини тільки безпосередньо виконавець.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними, а тому підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за послуги з опалення за період з серпня 2015р. по листопад 2016р. відсутні.

Також апеляційна скарга містить посилання на те, що суд невірно врахував пільги відповідача, оскільки застосування будь-якої пільги відбувається після того як споживач з дотриманням встановленого законом порядку заявить про неї виконавцю послуг із наданням відповідних підтверджувальних документів. Але ОСОБА_2 завчасно не звернувся до позивача та не надав ані заяви на застосування пільг, ані документів на їх підтвердження. Тому відсутні були підстави для застосування відносно відповідача будь-яких пільг при стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у періоді з серпня 2015р. по листопад 2016р.

Перевіряючи вказані ствердження апелянта, апеляційний суд виходить із таких обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 до 15.12.2015р. перебував у статусі учасника бойових дій, а з 15.12.2015р. у статусі інваліда війни.

Тому у період утворення заборгованості з серпня 2015р. по 15.12.2015р. за житлово-комунальні послуги мав право у відповідності до пунктів 4 та 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на 75-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю).

А з 15.12.2015р. у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - на 100-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю).

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував того факту, що звернувся до позивача з заявою про застосування наявних у нього пільг з оплати комунальних послуг лише 04.05.2017р.

Але суд з цього приводу встановив, що відповідач протягом тривалого часу перебував на лікуванні у зв`язку з отриманими в ході АТО травмами, тому не міг своєчасно надати документів про свої пільги позивачу, а з 15.12.2015р. був внесений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, відомості з якого Управлінням праці та соціального захисту населення щомісячно подаються позивачу. Тому, врахувавши зазначені пільги, суд визначив розмір заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 1407,03 грн.

Апеляційний суд частково погоджується з цими висновками суду, оскільки вони базуються на матеріалах справи та нормах законів, які були вірно застосовані судом.

Так, апелянт, посилаючись на п. 22 Постанови КМУ від 21.07.2005р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», зазначає, що відповідач як споживач житлово-комунальних послуг у разі отримання права на пільги подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують.

Проте, вказана постанова регулює відносини щодо споживання послуг з опалення, гарячого та холодного постачання, по яких у стягненні заборгованості з відповідача судом взагалі відмовлено з інших підстав та апеляційний суд погодився з цими висновками суду першої інстанції.

Щодо таких же правовідносин з надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території нормативного акту позивач не навів.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2011р. між Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району та Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад» укладено договір № 08-21/26-2011 про відшкодування збитків, пов`язаних з наданням пільг ( а.с. 80-81).

У п. 2.1 цього договору сторони врегулювали обов`язки підприємства, серед яких зазначено своєчасне здійснення коригування недостовірної інформації про громадян пільгової категорії на підставі інформації, отриманої в процесі власної діяльності або іншим способом.

Згідно з п. 2.5 вказаного договору, до 25 числа кожного місяця управління та Підприємство обмінюються інформацією про зміни, які відбулись в базі даних осіб пільгової категорії.

Довідкою № 05-02/1172 від 30.10.2017р. Управління праці та соціального захисту населення по Олександрівському (до перейменування Жовтневому) району, до якого територіально за місцем реєстрації належить відповідач, надало інформацію про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як інвалід війни 3 групи з 17.12.2015р., та має право на 100 % відсоткову знижку при оплаті житлово-комунальних послуг відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За інформацією цієї ж довідки з`ясовано, що Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району щомісячно надаються списки пільговиків, які мають право на отримання пільг, відповідно до діючого законодавства до ЖВК ДП «Радіоприлад».

Таким чином, принаймні з 25.12.2015р. позивачу вже було відомо, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як інвалід війни 3 групи з 17.12.2015р., з наданої Управлінням інформації у відповідності до п. 2.5 договору № 08-21/26-2011 від 01.04.2011р., а тому згідно з п. 2.1 цього договору він зобов`язаний був здійснити коригування щодо пільг відповідача.

Отже, висновки суду в цій частині апеляційний суд визнає правильними.

Між тим, подальше знаходження ОСОБА_2 на лікування після 16 червня 2015р.

не підтверджується матеріалами справи, у яких відсутні будь-які медичні довідки, виписки тощо, які відповідач в порядку змагальності мав надати суду на підтвердження своїх заперечень проти позову, але не надав.

Тому суд, застосувавши пільгу у розмірі 75 % як учаснику бойових дій за період з серпня 2015р. по 17.12.2015р., безпідставно зменшив розмір заборгованості за цей період, оскільки про такий його статус позивачу не було відомо.

Відтак, апеляційний суд вважає, що за період з серпня по 01.12.2015р. з відповідача слід стягнути всю заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка дорівнює за розрахунками позивача: 138,61 х 4 = 554,44 грн.

Суд не навів свого розрахунку заборгованості з урахуванням пільги відповідача, тому апеляційний суд, зважаючи на довід апеляційної скарги про неправильність стягнутої суми заборгованості, перевіряє стягнутий судом розмір.

Встановлено, що ОСОБА_2 один зареєстрований в кв. АДРЕСА_2 , та сім`ї не має, площа його квартири складає 80,17 кв. м. Тому як інвалід війни він має право на 100-процентну знижку плати за користування житлом (квартирна плата) в межах 21 кв. метра загальної площі житла. Тариф на послугу з утримання будинку та прибудинкової території встановлено у спірному період у розмірі 1,729 за 1 кв. м площі.

Таким чином, оплачуваною площею для відповідача буде: 80,17 21 = 59,17грн., а щомісячний платіж становитиме: 59,17 х 1,729 = 102,30 грн. Період, за який стягується заборгованість з урахуванням пільги становить з 01 грудня 2015р. по 01 грудня 2016р., тобто повних 12 місяців, за які заборгованість складатиме: 102,30 х 12 = 1227,60 грн.

Загальний розмір заборгованості відповідача за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з серпня 2015р. по 01.12.2016р., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 1227,60 + 554,44 = 1782,04 грн., у зв`язку з чим рішення суду у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

Крім того, вирішивши спір, суд застосував відстрочку виконання рішення суду до вересня 2018р., пославшись на скрутний матеріальний стан відповідача та його захворювання, проте взагалі не дослідив ці обставини, оскільки справа не містить даних про його дохід, розмір пенсії, потребу у лікуванні протягом періоду з 28 лютого 2018р. по 01.09.2018р. В заяві про застосування відстрочки представник ОСОБА_2 пов`язував також відстрочку із значними витратами відповідача у зимовий період на оплату комунальних послуг, але доказів цьому не надав, а для відстрочки зазначив саме весняно-літній період, впродовж якого комунальні послуги, навпаки, зменшуються із припиненням опалювального сезону та меншій потребі у гарячій воді та електроенергії.

Зважаючи на вказані обставини, апеляційний суд не знаходить підстав за зібраними матеріалами справи для відстрочення сплати суми заборгованості відповідачеві, тому скасовує рішення суду в цій частині.

Натомість, апеляційний суд вважає правильними висновки суду в тій частині, що до заборгованості відповідача не можуть бути застосовані вимоги ст. 625 ЦПК України як відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у відповідності до положень п. 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з огляду на те, що протягом періоду, за який утворилась спірна заборгованість, тривав особливий період, коли військовослужбовцям, резервістам та військовозобов`язаним не нараховуються штрафні санкції, пеня, відсотки за невиконання зобов`зань перед підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності.

Беручи до уваги все вищенаведене, апеляційний суд у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України знаходить частково обґрунтованою апеляційну скаргу позивача, тому змінює рішення в частині розміру стягнутої заборгованості, збільшивши її до 1782,04 грн., та скасовує в частині застосування відстрочки виконання рішення до 01.09.2018р. В решті рішення є законним і обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2018 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої заборгованості, визначивши її розмір до стягнення в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 04 копійки.

Скасувати рішення суду в частині застосування відстрочки його виконання.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 травня 2018р.

Головуючий:

Судді: