Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

справа №591/6905/15-ц

провадження № 61-4510св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

Суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Сумський обласний центр служби крові», директор товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський обласний центр крові»ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 23 травня 2016 року в складі колегії суддів: Ільченко О. Ю., Гагіна М. В., Попруги С. В.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський обласний центр служби крові» (далі - ТОВ «Сумський обласний центр служби крові»), директора ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» ОСОБА_6 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимішеного прогулу.

В обґрунтування позову вказувала, що з 20 грудня 2002 року працювала на посаді головного бухгалтера в ТОВ «Сумський обласний центр служби крові». Наказом від 19 серпня 2015 року № 474-к її було звільнено на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Посилаючись на те, що відповідачем порушено вимоги частини другої статті 40, частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України, позивач просила скасувати наказ від 19 липня 2015 року №82 «Про скорочення штату працівників» в частині внесення змін у штатний розпис з виведенням з нього посади головного бухгалтера; скасувати наказ від 19 серпня 2015 року № 474-к про припинення трудового договору (контракту) з позивачем; поновити її на посаді головного бухгалтера ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» з 20 серпня 2015 року; стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Зарічного районного суду Сумської області від 01 квітня 2016 року позов задоволено. Скасовано наказ від 19 липня 2015 року №82 «Про скорочення штату працівників» в частині внесення змін в штатний розпис з виведенням з нього посади головного бухгалтера; скасовано наказ від 19 серпня 2015 року № 474-к про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_4; поновлено ОСОБА_4 на посаді головного бухгалтера ТОВ «Сумський обласний центр служби крові»; стягнуто з ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 28 881, 55 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не запропонував позивачу наявних на підприємстві вакантних посад та не надав доказів про наявність підстав для внесення змін у штатний розпис, а саме, що на підприємстві зменшився обсяг робіт та обсяг реалізації продукції, як це передбачено пунктом 2.10 Колективного договору.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що зміни в організації виробництва і праці у фінансово-економічному відділі були пов'язані зі встановленням новітніх бухгалтерських програм, а згідно з наданого економічного аналізу за січень-травень 2015 року у товаристві мали місце значні витрати та збитки, що було підставою для внесення змін в організацію виробництва.

У червні 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального і порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2016 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

10 серпня 2016 року від директора ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, які мотивовані тим, що рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 січня 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що позивач з 20 грудня 2002 року працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Сумський обласний центр служби крові».

Відповідно до наказу № 126 від 23 грудня 2014 року замість бухгалтерії у товаристві створено фінансово-економічний відділ у наступному складі: заступник директора з фінансових питань, головний бухгалтер, заступник головного бухгалтера, бухгалтер та два касири.

Згідно з наказом № 82 від 19 червня 2015 року, у зв'язку з оптимізацією управління підприємством, внесено зміни в штатний розпис з виведенням з нього посад головного бухгалтера та заступника головного бухгалтера.

Відповідно до наказу від 19 червня 2015 року № 320-к прийнято рішення персонально попередити про вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників головного бухгалтера - ОСОБА_4 та заступника головного бухгалтера - ОСОБА_7

З письмового попередження вбачається, що ОСОБА_4 19 червня 2015 року попереджено, що після закінчення двохмісячного терміну з моменту одержання попередження вона підлягає звільненню з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно з штатним розкладом станом на 20 серпня 2015 року у відділі залишилось п'ять працівників: заступник директора з фінансових питань, головний економіст, бухгалтер ІІ категорії та два касира.

Відповідно до вимог статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до пункту 2.2 Колективного договору між адміністрацією та членами трудового колективу ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» на 2015-2017 року в разі відсутності обсягів робіт і зменшення реалізації продукції ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» проводить скорочення штату згідно з законодавством України. При відсутності обсягів виконуваних робіт адміністрація має право розірвати трудовий договір з працівником згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.10 Колективного договору працівники можуть бути звільнені з підприємства у випадку змін в організації виробництва, при скороченні штату, реорганізації або ліквідації підприємства. У цих випадках вони персонально попереджаються адміністрацією про майбутнє звільнення не пізніше ніж за два місяці.

Звільнення працівників допускається після використання всіх наявних і додатково створених можливостей для забезпечення зайнятості на підприємстві.

Отже, для підтвердження наявності підстав розірвання трудового договору згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України власник зобов'язаний надати суду докази необхідності розірвання трудового договору, а суд повинен перевірити чи дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці підприємства.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем надано належні та допустимі докази того, що на підприємстві відбулись зміни в організації виробництва і праці, оскільки внаслідок встановлення новітніх бухгалтерських програм відбулося скорочення матеріалів та обладнання, у зв'язку з чим виникла необхідність внесення істотних змін в організацію виробництва і праці підприємства та його структуру, а саме у фінансово-економічному відділі. Відповідно до Економічного аналізу фінансових результатів діяльності ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» за п'ять місяців (січень-травень) 2015 року, збитки підприємства становили 27 тис. грн, що також є підтвердженням наявності підстав для змін в організації виробництва і праці підприємства та необхідності скорочення штату працівників.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачу не запропонували наявні на підприємстві вакантні посади, не заслуговують на увагу, оскільки з часу попередження позивача про майбутнє звільнення та до часу звільнення у відповідача вакантними були посади медичного напрямку, а саме: біолог, бактеріолог, лікар транс фізіолог, сестра медична операційна, реєстратор медичний, кваліфікаційні вимоги до яких передбачали вищу або неповну вищу медичну освіту, а також посада менеджера з реклами, кваліфікаційні вимоги до якої передбачали наявність вищої освіти за спеціальністю «Менеджмент». Таким чином запропоновані вакантні посади не відповідали освіті та кваліфікації позивача.

Доводи касаційної скарги про відсутність погодження звільнення позивача з первинною профспілковою організацією безпідставні, оскільки наказ від 19 червня 2015 року № 82 «Про скорочення штату працівників» узгоджено з головою первинної профспілкової організації ТОВ «Сумський обласний центр служби крові» ОСОБА_8, про що свідчить його підпис на цьому наказі.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат