Справа №490/2110/15-ц 23.05.2018
Провадження №22-ц/784/685/18
Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3,

поданою її представником ОСОБА_4

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва

від 04 серпня 2015 року,

ухвалене під головуванням судді Батченка О.В. в приміщенні суду у м.Миколаєві, за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра» або Банк) до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2015 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

20 липня 2007 року між ним та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №81/П/29/2007-840, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 80 000 доларів США зі сплатою 11,99% річних строком до 17 липня 2037 року.

З метою забезпечення вищезазначеного кредитного договору між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким вона зобовязалася відповідати перед позивачем за невиконання ОСОБА_5 умов кредитного договору стосовно повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати інших платежів, передбачених договором та сплати можливих штрафів.

Посилаючись на те, що у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у боржника виникла заборгованість станом на 27 лютого 2015 року за кредитом в сумі 78 942,31 доларів США, за відсотками в сумі 48 337,71 доларів США та пенею в сумі 164 168,06 доларів США, позивач просив стягнути її солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 серпня 2015 року позов Банку задоволено частково.

З відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 127 280,02 доларів США (кредит та проценти) та 277 631,21 грн. (пеня).

З кожного з відповідачів на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 1 827 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги в частині стягнення кредиту та відсотків є обґрунтованими. Однак в частині стягнення пені є завищеними, а тому посилаючись на ч.3 ст.551 ЦК України суд зменшив її розмір до 10 000 доларів США, що станом на 27 лютого 2015 року було еквівалентно 277 631,21 грн.

02 березня 2018 року ОСОБА_3 через свого представника звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2018 року заява залишена без задоволення.

Посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права під час ухвалення вищезазначеного заочного рішення, ОСОБА_3 через свого представника подала на нього апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначала, що судом зроблено передчасний висновок про отримання відповідачем ОСОБА_5 кредитних коштів та порушення ним умов кредитного договору.

Крім того, вказувала на наявність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності та припинення поруки.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідач ОСОБА_3 просила скасувати оскаржуване заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку щодо неї.

ПАТ КБ «Надра» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України).

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 20 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», укладено кредитний договір №81/П/29/2007-840, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 80 000 доларів США зі сплатою 11,99% річних строком до 17 липня 2037 року (а.с.12-15, 20).

Згідно з пунктами 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу склала 830,37 доларів США, яка повинна була вноситися позичальником до 10 числа кожного місяця.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач зобовязалася відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_5 зобовязань щодо повернення ним кредиту в сумі 80 000 доларів США до 17 липня 2037 року (а.с.16-17).

За умовами пункту 5.3 договору поруки його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_5 за вищезазначеним кредитним договором, станом на 27 лютого 2015 року заборгованість за кредитом становила 78 942,31 доларів США, що еквівалентно 2 191 684,83 грн., заборгованість по сплаті відсотків 48 337,71 доларів США, що еквівалентно 1 342 005,64 грн., заборгованість по сплаті пені 164 168,06 доларів США, що еквівалентно 4 557 817,55 грн. (а.с.5-7).

Останнє погашення заборгованості за тілом кредиту ОСОБА_5 здійснено 09 січня 2009 року, за процентами 19 листопада 2012 року, за пенею 31 серпня 2012 року.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Якщо банк пред'явив вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року №6-1455цс17, в якій були встановлені подібні правовідносини.

Судом установлено, що боржник та поручитель первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 17 липня 2037 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) у сумі 830,37 доларів США. Графіку погашення кредиту кредитний договір не містить.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 06 березня 2015 року, то у нього виникло право на стягнення заборгованості з поручителя з 06 вересня 2014 року (шестимісячний строк з моменту виникнення права вимоги).

Приймаючи до уваги, що позивач просив достроково стягнути заборгованість за кредитом, то з поручителя в нього є право стягнути кредит у сумі 60 999,39 доларів США (222,22 долари США на місяць (80 000 доларів США : 360 місяців) х 274,5 місяців).

Проценти з урахуванням заявлених позовних вимог станом на 27 лютого 2015 року будуть становити (60999,39 х 11,99%) : 360 = 20,32 доларів США процентів за 1 день. 174 дні х 20,32 = 3535,68 доларів США.

Розмір пені у сумі 10 000 доларів США судом з урахуванням вимог ч.3 ст.551 ЦК України розрахований правильно.

З урахуванням встановлених обставин справи та викладених вимог законодавства колегія суддів вважає, що висновок районного суду щодо стягнення заборгованості по кредиту та процентах є помилковим.

За такого, рішення суду в частині стягнення з відповідачів вказаної заборгованості підлягає зміні.

У солідарному порядку з відповідачів підлягає сплаті станом на 27 лютого 2015 року заборгованість за кредитом у розмірі 60 999,39 доларів США, що еквівалентно станом на 23 травня 2018 року 1 590 325,10 грн. (курс 1 дол.США = 26,071164) та заборгованість за процентами у розмірі 3535,68 доларів США, що еквівалентно 92 179,29 грн.

З ОСОБА_5 крім вказаного підлягає стягненню також заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 17 942,92 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 467 792,80 грн. та 44 802,03 доларів США заборгованості за процентами, що еквівалентно 1 168 041,07 грн.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на недоведення позивачем факту отримання позичальником кредиту спростовується наданим Банком меморіальним ордером та розрахунком заборгованості, який свідчить, що ОСОБА_5 здійснював погашення кредиту. Отже, кредитні кошти отримував.

Що ж стосується її посилань на пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення заборгованості з позичальника, то вони є помилковими. Позивач переривав перебіг позовної давності шляхом сплати платежів, у звязку з чим перебіг позовної давності починався заново.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 серпня 2015 року в частині стягнення заборгованості по кредиту та процентах змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2007 року №81/П/29/2007-840 станом на 27 лютого 2015 року у розмірі 60 999,39 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1 590 325,10 грн. та 3535,68 доларів США заборгованості за процентами, що еквівалентно 92 179,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2007 року №81/П/29/2007-840 станом на 27 лютого 2015 року у розмірі 17 942,92 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 467 792,80 грн. та 44 802,03 доларів США заборгованості за процентами, що еквівалентно 1 168 041,07 грн.

Рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

ОСОБА_6

Повний текст постанови складено 24 травня 2018 року.