пр. № 2/759/2765/18
17 квітня 2018 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - П'ятничук І.В.,
при секретарі - Медвідчук В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом
про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -
В листопаді 2017 р. позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, просить суд постановити рішення яким стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 428429 грн. 53 коп., посилаючись на ті підстави, що сторони перебували у шлюбі з 02.03.1993 року, рішенням суду від 21.05.2013 року їх шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На утримання дитини рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 07.07.2014 року було призначено аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач долею сина не цікавиться, його вихованням не займається, аліменти не сплачує, в результаті чого заборгованість складає 125109,45 грн., та відповідно пеня за прострочення сплати аліментів становить 428429,53 грн.
Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, вказуючи суду на обставини викладені в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача.
Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованості утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасної виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.03.1993, який рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 21.05.2013 року було розірвано.
У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
07.07.2014 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття.
07.08.2014 року державним виконавцем Святошинського районного відділу держаної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Святошинського районного суду м.Києва від 07.07.2014 року.
Всупереч зазначеному, рішення суду відповідач не виконує, у зв'язку з чим утворилась пеня за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до довідок-розрахунків від 20.05.2016 року, 07.04.2017 року, 29.09.2017 року та від 13.02.2018 року заборгованість відповідача по аліментам за період з 24.04.2014 року станом на 01.02.2018 року становить 125109,45 грн., а сума пені, зазначена позивачкою ОСОБА_1 становить 428429,53 грн.
Порядок стягнення аліментів визначається ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.
Відповідно до положень п.7.5.2 Інструкції «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» від 15 грудня 1999 р. розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника.
Частиною 4 ст. 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.
Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного Кодексу України зазначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, здійсненого державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м.Києва ОСОБА_4, заборгованість станом на 01.02.2018 року становить 24 000,00 грн., а сума пені - 125109,45 грн., тому, оскільки ч.1 ст.196 Сімейного Кодексу України обмежує максимальну межу стягнення неустойки розміром суми заборгованості, то остаточна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача за прострочення сплати аліментів має складати 125109,45 грн.
Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 61, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 195, 196 СК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 141, 209, 223, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Бишів Макарівського району Київської обл.,проживаючого в АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки с.Костянтинівка Донецької обл., проживаючої в АДРЕСА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 125 109 (сто двадцять п'ять тисяч сто дев'ять) грн. 45 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Бишів Макарівського району Київської обл.,проживаючого в АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1250 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя І.В.П'ятничук