АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року м. Одеса

справа №522/22251/17

провадження №22-ц/785/3178/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_6,

представник позивача-ОСОБА_7,

відповідачі-товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», ОСОБА_4,

третя особа- ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2017 року у складі судді Кравчук Т. С.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп»(далі-ТОВ«Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», товариство), ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання правочину недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 03 липня 2013 року між нею та публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Порто-Франко» (далі- ПАТ АБ «Порто-Франко», банк) було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит у розмірі 1 500 000 грн. зі сплатою 14,5% річних на строк до 02 липня 2014 року.

З метою забезпечення виконання нею зобов'язань, взятих за кредитним договором, між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки, предметом якого є:

- житловий будинок під АДРЕСА_1 загальною площею 448,2 кв.м., житловою площею 104,1 кв.м.;

-земельна ділянка площею 0,2 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою наведеною вище.

В подальшому між банком та позивачем укладено додаткові угоди, за умовами яких продовжено строк виконання зобов'язання до 25 лютого 2015 року та встановлено договірний строк позовної давності п'ять років.

27 лютого 2017 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» таТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

Крім того, ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» того самого дня уклало ОСОБА_4 договір про відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами.

Посилаючись на те, що укладення вищезазначених договорів про відступлення права вимоги здійснено з порушенням ст.ст.516,517 ЦК України ОСОБА_6 просила суд розглянути її позов за місцем проживання відповідача ОСОБА_4 та визнати частково недійсним:

-договір від 27 лютого 2017 року №22 про відступлення права вимоги, укладений міжТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_4 в частині відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним 03 липня 2013 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_6;

-договір від 27 лютого 2017 року №22 про відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладений міжТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_4 в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладеним 30 липня 2013 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_5(а.с.1-6).

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_6 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, а саме на зазначені вище житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований (36-38).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено з тих підстав, що зазначене нерухоме майно не є предметом спору (а.с.45).

У грудні 2017 року ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги та, крім наведених вище позовних вимог, просила стягнути з відповідачів завдану їй матеріальну шкоду, яку вона оцінила в розмірі 1 000 000 грн. (а.с.82-87).

При цьому в уточненій позовній заяві позивач не зазначила жодних доказів, які підтверджують її вимоги майнового характеру.

Одночасно із уточненою позовною заявою представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вживати заходи щодо відчуження нерухомого майна, а саме зазначених вище житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований (а.с.74-76).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2017 року заява представника ОСОБА_7 задоволена.

Заборонено ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вживати заходи щодо відчуження (купівля-продаж, обмін, дарування, передача в іпотеку тощо) відносно нерухомого майна, а саме: житлового будинку під АДРЕСА_1, загальною площею 448,2 кв.м., житловою площею 104,1 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_4 та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, 0,2 га, в тому числі по угіддях 0,0091 га - капітальна, 0,1604 га - прибудинкова територія, кадастровий номер: НОМЕР_3, що зареєстровані за ОСОБА_4 (а.с.89-90).

Судове рішення мотивоване співмірністю із заявленими позовними вимогами, захистом законних прав та інтересів позивача та з метою уникнення будь-яких дій з боку відповідача ОСОБА_4, спрямованих на відчуження нерухомості іншим особам, що, в свою чергу, унеможливить виконання можливого рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу про забезпечення позову скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зокрема, заявник зазначив, що:

-12 грудня 2017 року суд за тих самих обставин відмовив у забезпечені позову;

-судовими рішеннями, що набрали законної сили, вже надавалася оцінка спірним договорам відступлення права вимоги та встановлена відсутність правових підстав на які посилається позивач;

-після надходження 19 грудня 2017 року до суду апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не мав права розглядати 21 грудня 2017 року заяву про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшов.

Позивач, її представник, а також представникТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» та третя особа, які належним чином сповіщені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_4, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 травня 2018 року скасована ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання правочину недійсним.

Оскільки ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2017 року про забезпечення позову є похідною від ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню.

При цьому колегія суддів зазначає, що 19 грудня 2017 року до суду першої інстанції надійшла апеляційна скаргаТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі (а.с.92-94).

Відповідно до положень п.15.12. Перехідних положень ЦПК України Приморський районний суд м.Одеси зобов'язаний був зупинити провадження у справі до перегляду зазначеної ухвали в апеляційному порядку, оскільки відповідно до п.15.10. Перехідних положень ЦПК України у разі оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності до суду направляються всі матеріали справи.

За таких обставин правових підстав для розгляду 21 грудня 2017 року повторної заяви представника ОСОБА_6 про забезпечення позову у Приморського районного суду м.Одеси не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у порушення вимог п.2ч.1ст.150 ЦПК України судом заборонено ОСОБА_4 та будь-яким іншим особам вживати заходи щодо відчуження (купівля-продаж, обмін, дарування, передача в іпотеку тощо) відносно нерухомого майна, яке ОСОБА_6 не належало.

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_4 оплачений судовий збір в розмірі 352,40 грн., який, відповідно до правил ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з позивача (а.с.126).

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2017 року про забезпечення позовускасувати.

Заяву представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 352,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області: Г.Я.Колесніков