АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/530/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 5 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря Наконечної М.М., Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_3;

відповідач ОСОБА_4;

особа, що подає апеляційну скаргу ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Степаненка О.М. у залі Придніпровського районного суду м. Черкаси № 4 о 09 год. 58 хв., повний текст рішення складений 30.01.2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна та стягнення грошової компенсації, -:

в с т а н о в и л а :

24 березня 2017 року до суду звернулась ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації.

ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог вказує, що вона перебувала з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2001 року. В липні 2013 року ОСОБА_4 подав позов до суду про розлучення.

За час шлюбу, а саме в період з 22 листопада 2001 року по 17 березня 2015 року, було придбане за рахунок спільних коштів наступне рухоме майно: VOLKSWAGEN Sharan, 2000 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1; автомобіль NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2; ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 2002 року випуску.

Позивач ОСОБА_3 зазначає, що залишаючи сім`ю в березні 2014 року, ОСОБА_4 з метою одноособового привласнення коштів, став в таємному порядку продавати все набуте сумісне майно без її згоди. ОСОБА_3 посилається, що відповідач з корисливих мотивів, 21 травня 2014 року здійснив відчуження автомобіля Nissan Almera, 1996 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_3, що підтверджується листом управління Державтоінспекції від 11.07.2015 року та 18.04.2016 року. ОСОБА_4 одноособово володіє та користується автомобілями, не визнаючи за позивачем права власності, і на автомобіль VOLKSWAGEN Sharan. Причіп автомобільний також перебуває у його володінні та ОСОБА_4 також не визнає право власності ОСОБА_3 на вказане майно. Оскільки ОСОБА_3 не дійшла згоди з ОСОБА_4 щодо поділу наявного майна (автомобіль VOLKSWAGEN Sharan та фермер причіп автомобільний), та беручи до уваги відчуження відповідачем ОСОБА_4 автомобіля NISSAN Almera без згоди позивача ОСОБА_5, то позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна та стягнення грошової компенсації.

Позивач ОСОБА_3 просила суд визнати автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 2002 року випуску, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4, розділивши вказане майно, та залишити ОСОБА_4 транспортні засоби автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, ПФ 01 фермер-причіп автомобільний; стягнувши із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію за половину вартості всіх транспортних засобів в розмірі 162500 грн., та судові витрати.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 2002 року випуску, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 80800 грн. в якості компенсації вартості 1/2 частини від вартості автомобіля VOLKSWAGEN Sharan, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіля NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, ПФ 01 фермер - причіпу автомобільний 2002 року випуску.

Залишено у власності ОСОБА_4 автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 2002 року випуску, припинено при цьому право спільної сумісної власності ОСОБА_3 на вказані транспортні засоби.

У розподілі судових витрат, повязаних із залученням експертів, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржила рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що вона не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення грошової компенсації з ОСОБА_4 в розмірі 17000,00 грн. за відчуження ним під час фактичного припинення шлюбних відносин в таємному порядку автомобіля Nissan Almera 1996 р.в., державний номерний знак НОМЕР_3 , вважає рішення суду в цій частині незаконним, оскільки вартість майна встановлена не у передбачений законом спосіб. В апеляційній скарзі зазначається, що автотоварознавчою експертизою судового експерта від 23 жовтня 2017 року визначена ринкова вартість автомобіля Nissan Almera 1996 р.в. на рівні 85921, 25 грн. Однак у подальшому суд першої інстанції без будь-яких юридично вмотивованих аргументів не прийняв в якості доказу висновок експерта та дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню 1/2 вартості автомобіля, визначена сума самим відповідачем. На думку ОСОБА_3, визнаючи розмір грошової компенсації вартості частки у спільному майні, яку необхідно стягнути на користь позивача, на підставі довідки-рахунку від 21.05.2014 року, суд першої інстанції припустився до необ`єктивного, упередженого розгляду справи та не врахував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

ОСОБА_3 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2018 року в частині стягнення грошової компенсації в розмірі 17 000 грн. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в якості компенсації вартості 1/ 2 частини від вартості автомобіля Nissan Almera 1996 р.в., державний номерний знак НОМЕР_3, ухвалити в цій частині нове рішення. Стягнути з ОСОБА_4 (номер облікової картки платника податків (265141037) на користь ОСОБА_3 номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) грошову компенсацію в розмірі 106 760, 88 грн. з яких: 63 800,00 грн. в якості компенсації вартості 1/ 2 частини від вартості автомобіля VOLKSWAGEN Sharan 2000 р.в., державний номерний знак НОМЕР_5, ПФ 01 фермер причіпу автомобільний 2002 року випуску; 42 960, 88 грн. в якості компенсації вартості 1/ 2 частини від вартості автомобіля Nissan Almera 1996 р.в.,, державний номерний знак НОМЕР_3; Сттягнути з ОСОБА_4 (номер облікової картки платника податків НОМЕР_6) на користь ОСОБА_3 номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 1005,03 грн.

12 березня 2018 року на адресу апеляційного суду Черкаської області надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 від 22 лютого 2018 року, який надіслав відповідач ОСОБА_4 У відзиві ОСОБА_4 заперечує проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, просить залишити рішення суду першої інстанції в силі .

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача та представників сторін, які зявилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про поділ спільного майна та стягнення грошової компенсації, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає розподілу, також при вирішенні спору суд першої інстанції врахував позицію позивача , яка погодилась на отримання грошової компенсацію, а відповідач не заперечував проти виплати грошової компенсації за 1/ 2 вартості спільного майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду є обгрунтованими , такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону та вважає, що суд першої інстанції , встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно даних свідоцтва про одруження І-СР № 064264, виданого Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 22.11.2001 року було укладено шлюб.

25.12.2014 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказане рішення вступило в законну силу 17.03.2015 року згідно ухвали Апеляційного суду Черкаської області. Цим же судовим рішенням було підтверджено встановлені фактичні обставини судом першої інстанції , зокрема те, що сторони з березня 2014 року проживають окремо, а шлюб з цього моменту має формальний характер. Цей факт підтверджує ОСОБА_4 у свої позовній заяві про розірвання шлюбу від 28.10.2014 року. Отже, суд першої інстанції вірно встановив період шлюбних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_3. з 22.11.2001 року по березень 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи у період спільного проживання подружжям були придбані наступні транспортні засоби: автомобіль VOLKSWAGEN Sharan, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 26.07.2008 року (зареєстрований 07.10.2008), ПФ 01 фермер - причіп автомобільний 2002 року випуску 11.12.2002 року (зареєстрований 17.12.2002). Дані транспортні засоби були придбані за спільні кошти подружжя, що не заперечується сторонами.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, вказані транспортні засоби суд визнає обєктом права спільної сумісної власності подружжя, яке підлягає розподілу.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України.

З огляду на вищевикладене, та, враховуючи добровільну згоду позивача отримати грошову компенсацію, а відповідача сплатити її, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, вказавши, що рухоме майно має бути поділено порівну з визначенням частки по 1/ 2 кожному та стягненням на користь позивача компенсації, яка визначається із половини вартості транспортних засобів, припиненням спільної сумісної власності позивача на спірне майно та залишенням майна відповідачеві із стягненням з нього комппенсації за 1/ 2 частину його вартості.

Згідно даних висновку субєкта оціночної діяльності про вартість транспортного засобу від 11.08.2017 року (обидва), вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN Sharan складає 120500 грн., ПФ 01 фермер-причіп автомобільний 7100 грн. Отже, із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню половина їх вартості, що складає 60 250 грн. + 3550 грн. = 63800 грн.

Колегія суддів, погоджується з судом першої інстанції, який дав належну оцінку доказам сторін , та дійшов обгрунтованого висновку стосовно автомобіля NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2., визначивши його вартість згідно довідки рахунку, оскільки автомобіль проданий відповідачем і провести його огляд та оцінку експертом не є можливим на час розгляду спору судом між сторонами.

Судом встановлено, що вказаний автомобіль придбаний 15.10.2005 року (дата реєстрації), а 21.05.2014 року, коли сторони припинили спільне проживання, відповідач ОСОБА_4 продав спірний автомобіль за 34000 грн., що підтверджується даними довідки-рахунку за цією ж датою. Інших доказів вартості автомобіля на момент продажу сторонами не надано. При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не надавала згоди на вчинення даного правочину, оскільки сторони з березня 2014 року проживали окремо, не вели спільне господарство та не підтримували шлюбні стосунки. ОСОБА_4 в свою чергу не надано доказів того, що кошти за проданий автомобіль він витратив в інтересах сім'ї. Тому, за таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обгрунтованого висновку, що спірний автомобіль відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України є спільним майном подружжя та проданий без згоди ОСОБА_3, а тому остання має право на компенсацію вартості 1/2 частини вказаного автомобіля.

Згідно даних довідки-рахунку серії ВІА № 432741 від 21.05.2014 року автомобіль NISSAN Almera, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 було продано за 34000 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що з наявних матеріалів справи не вбачається та сторонами не доведено, що в момент відчуження спірного автомобіля покупцем відповідачу була сплачена інша сума коштів, ніж сума, яка визначена сторонами згідно договору купівлі-продажу та вказана в зазначеній довідці - рахунку.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який не взяв до уваги вартість аналогічного автомобіля у розмірі 85921,25 грн., визначеного автотоварознавчою експертизою судового експерта ОСОБА_7 від 23.10.2017 року, який покладено в основу вимог позивача та доводів апеляційної скарги, оскільки лише саме в частині компенсації вартості за проданий без її згоди автомобіль позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, так як в іншій частині рішення суду нею не оскаржується. ОСОБА_3 наполягає саме на вартості проданного автомобіля згідно висновку експерта, оскільки в частині визначення розміру суми компенсації згідно данного висновку розмір компенсації значно більший. Саме з огляду на те, що на момент проведення такої експертизи, ринкова вартість спірного автомобіля NISSAN Almera розрахована за відсутності предмету дослідження, тобто без пред'явлення автомобіля (предмета оцінки) та його огляду, що не може безспірно доводити дійсну вартість автомобіля і доводити розмір спірної суми, яка підлягає стягненню як компенсація за 1/ 2 його вартості, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відхилення висноку експертизи, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК) з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, із відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню компенсація проданого автомобіля NISSAN Almera в розмірі 1/2 від ціни, яка зазначена в довідці-рахунку від 21.05.2014 року , а саме 34000 грн. : 2 = 17000 грн. Загальна сума компенсації, яка підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 складає 80800 грн. (60 250 грн. + 3550 грн. + 17000 грн.).

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи надані сторонами докази, як в підтвердження позовних вимог, так і в їх заперечення, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки її доводи були предметом розгляду суду першої інстанції і не спростовують висновків суду.

З вищевикладеного не вбачається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушень норм матеріального чи процесуального права та залишив не розглянутими обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню колегією суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять субєктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Керуючись ст.ст. 35, 258, 367, 368, 374,375 , 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна та стягнення грошової компенсації залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

ОСОБА_8

Повний текст постанови виготовлений 18 травня 2018 року.