Справа № 2-2062/10 Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/2472/18 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 26 21.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді-Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Олійника В.І.,
за участю секретаряНемудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказав, що 24 січня 2007 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 укладено Кредитний договір за № 03/07/840, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 59400 доларів США на строк з 24 січня 2007 р. по 24 січня 2012 р. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

Згідно п. 3.1.1. Кредитного договору позивач відкрив відповідачу рахунок НОМЕР_5 та видав кредит у сумі 59400 доларів США з позичкового рахунку НОМЕР_6 в МКФ ВАТ АБ „Укргазбанк" на поточний рахунок позичальника НОМЕР_2 в МКФ ВАТ АБ „Укргазбанк".

25 жовтня 2007 р. між сторонами була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 03/07/840 від 24.01.2007 р., згідно якої були внесені зміни до п. 1.1. Кредитного договору, а саме банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 105000 доларів США на строк з 25 жовтня 2010 р. по 24 січня 2012 р. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом. Додатковою угодою були внесені зміни до п. 3.1.1. Кредитного договору, згідно яких банк відкрив позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_3 та видав позивальнику 53520 доларів США з позичкового рахунку НОМЕР_3 в Оболонському відділенні № 52 ВАТ АБ „Укргазбанк" на поточний рахунок позичальника НОМЕР_4 в Оболонському відділенні № 52 ВАТ АБ „Укргазбанк". Згідно умов Кредитного договору відповідач зобов'язувався використати кредит за цільовим призначенням та повернути заборгованість в строки визначені в графіку повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12 % річних.

Станом на 18.09.2017 р. заборгованість за Кредитним договором становить 172 900, 56 доларів США, та 3 083 031, 13 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту простроченої - 80 772 доларів США; заборгованості по процентам простроченої - 92 128, 56 доларів США; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1 588 647, 08 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів - 1 494 384, 05 грн.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір поруки, згідно якого остання зобов'язувалася нести солідарну відповідальність з позивальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 03/07/840 від 24.01.2007 року, що складає 172 900, 56 доларів США та 3 083 031, 13 грн., а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором № 03/07/840 від 24.01.2007 року станом на 18.09.2017 року у розмірі 172 900 доларів 56 центів США та 3 083 031 грн. 13 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» понесені судові витрати в сумі 1820 гривень.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 03/07/840 від 24.01.2007 по нарахованим відсоткам в розмірі 31 472,31 доларів США. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

При цьому зазначає, що стягнення заборгованості за період більший ніж 3 (три) роки по основному боргу та більше 1 (одного) року по стягненню неустойки (штрафу, пені) є грубим порушенням застосування строків позовної давності, визначеної ЦК України. Кредитор має право на стягнення заборгованості лише в межах строку позовної давності, визначеної законом.

У даному випадку по кредитному договору заборгованість за тілом кредиту (основна заборгованість) та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду, а для стягнення неустойки (пені, штрафу) - 12 місяцями, також, відповідно, перед зверненням кредитора до суду та у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Така правова позиція передбачена Ухвалою ВССУ від 01.06.2016р. по справі № 489/2890/15 та постановою ВСУ від 18.10.2017 по справі № 758/3459/14-ц.

Отже, банк мав право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за підвищеною відсотковою ставкою в межах загального строку позовної давності - трьох років (стаття 257 ЦК України) з дня виникнення такого права.

Нехтуючи вказаними нормами чинного законодавства, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги за останні дев'ять років - по основній заборгованості та відсоткам 172 900,56 доларів США, а також задовольнив стягнення пені за останні три роки в розмірі - 3 083 031,13грн.

З приводу застосування строків позовної давності ним до суду було подано відповідне заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, яке було повністю проігноровано під час судового розгляду судом першої інстанції.

Зазначені розміри заборгованості є неадекватними та вирахувані з грубим порушенням строків позовної давності.

На підставі вихідних даних позивача позичальниками був здійснений розрахунок заборгованості по Кредитному договору №03/07/840 від 24.01.2007р. (копія додається) по нарахованим відсоткам за останні три роки, по нарахуванню пені на основну суму заборгованості та нарахуванню пені на нараховані відсотки.

Внаслідок перерахунку заборгованість по нарахованим відсоткам склала 31 472, 31 доларів США, пеня на основну суму заборгованості - 527 689,92 грн., пеня на нараховані відсотки - 566 504,64 грн. (всього пен 1 094 194, 56 грн.), що в кілька разів менше, ніж було зазначено у незаконній заяві про збільшення позовних вимог, та яка була задоволена повністю без сплати судового збору.

Звертає увагу, що строк позовної давності по основній сумі заборгованості (80 772, 00 доларів СШАІ сплинув ще у грудні 2011р. (не сплата кредиту почалася з грудня 2008р.), тому в даному випадку основна сума заборгованості не може бути стягнена, оскільки позивачем попущено строк позовної давності.

Також, звертає увагу суду на безпідставно завищену пеню згідно розрахунку позивача та порядку її нарахування, яка є неспівмірною з нарахованими відсотками, дуже великою та згідно ст. 3 та ст. 551 ЦК України має бути значно зменшена або усунута.

З приводу законності обчислення періодичних платежів та застосування позовної давності по кредитним договорам, також звертають увагу на правову позицію Постанови Верховного суду України від 19.03.2014 по справі №6-20цс14, де зазначено: «що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про" повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа)».

Крім цього, місцевим судом задоволено заяву позивача про збільшення позовних вимог абсолютно без сплати позивачем судового збору.

У відзиві позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого суду без змін.

Вказує на те, що відповідач припинив сплату платежів за Договором з грудня 2008 року, а із позовною заявою до суду Банк звернувся через відділення поштового зв'язку 31.03.2010, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

З огляду на те, що припинення виконання Позичальником своїх обов'язків за Договором з грудня 2008 року спричинило необхідність звернення за захистом прав та майнового інтересу Банку, подання позовної заяви (31.03.2010) здійснено в межах як загального, так і спеціального строку позовної давності.

Окрім того, скасування заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2010 та перегляд справи в загальному порядку, відповідно до положень ст. ст. 224 - 233 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції на дату вирішення спору), унеможливлює застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог Банку в період: від 01.10.2010 до 24.10.2017 (дати подання заяви про збільшення розміру позовних вимог), на підставі положень ст. ст. 257, 261, 264, 267 ЦК України.

З огляду на вірність висновків суду першої інстанції щодо дотримання Банком як загальних так і спеціальних строків позовної давності, неможливість застосувати наслідки спливу строків позовної давності до вимог Банку за період: від 01.10.2010 до 24.10.2017, а також з огляду на норми матеріального права, що регулювали сплату Банком судового збору, вимоги Апелянта щодо незаконності та необґрунтованості рішення Вишгородського районного суду Київської області є безпідставними та необгрунтованими, а апеляційна скарга такою, що підлягає відхиленню.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просив рішення в частині стягнення заборгованості з відповідача 1 за кредитним договором скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь банку за кредитним договором № 03/07/840 від 24.01.2007 по нарахованим відсоткам в розмірі 31 472, 31 доларів США; в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Зазначає, що банк мав право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за підвищеною відсотковою ставкою в межах загального строку позовної давності - трьох років (ст. 257 ЦК України) з дня виникнення такого права; для стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України).

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо), положення п. 7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК України щодо позовної давності застосовується й до додаткових вимог банку.

Так, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

Отже, позивач втратив можливість на подальші нарахування відсотків за кредитним договором після вступу в законну силу рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20.09.2010, тобто після 13.10.2010.

Крім того, повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом визначено періодичними щомісячними платежами і повинно обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа (Постанова ВСУ від 19.03.2014, справа № 6-20цс14).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 січня 2007 р. між позивачем та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір за № 03/07/840, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 59400 доларів США на строк з 24 січня 2007 р. по 24 січня 2012 р. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

Згідно п. 3.1.1. Кредитного договору позивач відкрив ОСОБА_8 рахунок НОМЕР_5 та видав кредит у сумі 59400 доларів США з позичкового рахунку НОМЕР_6 в МКФ ВАТ АБ „Укргазбанк" на поточний рахунок позичальника НОМЕР_2 в МКФ ВАТ АБ „Укргазбанк".

25 жовтня 2007 р. між сторонами була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 03/07/840 від 24.01.2007 р., згідно якої були внесені зміни до п. 1.1. Кредитного договору, а саме банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 105000 доларів США на строк з 25 жовтня 2007 р. по 24 січня 2012 р. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом. Додатковою угодою були внесені зміни до п. 3.1.1. Кредитного договору, згідно яких банк відкрив позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_3 та видав позивальнику 53520 доларів США з позичкового рахунку НОМЕР_3 в Оболонському відділенні № 52 ВАТ АБ „Укргазбанк" на поточний рахунок позичальника НОМЕР_4 в Оболонському відділенні № 52 ВАТ АБ „Укргазбанк".

Згідно умов Кредитного договору відповідач зобов'язувався використати кредит за цільовим призначенням та повернути заборгованість в строки визначені в графіку повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12 % річних.

Відповідно до п. 3.2.8 Кредитного договору банк зобов'язувався на залишок простроченої заборгованості за кредитом нараховувати проценти, виходячи із 13 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до ч. 2 п. 3.3.2. Кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом сплачуються проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої п. 2.3.8. договору, тобто 13 % , починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до ч. 1 п. 5.3. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов'язувався сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та пеню у розмірі 25 % річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір поруки від 24.01.2007 року, згідно якого остання зобов'язувалася нести солідарну відповідальність з позивальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п.1.2 Договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов"язань по кредитному договору.

Пунктом 2.6 Договору поруки визначено, що Кредиток зобов"язаний повідомити в письмовій формі про внесення до кредитного договору будь-яких змін та доповнень стосовно розміру суми кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, строків виконання зобов"язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом на адресу Поручителя не пізніше наступного робочого дня.

За приписами п.2.7 Договору поруки Позичальник та Поручитель зобов"язується не пізніше наступного робочого дня за днем отримання Поручителем повідомлення Кредитора, визначеного в п.2.6 цього договору про внесення змін до кредитного договору, надати Кредитору письмову згоду на внесення відповідних змін до п.1.1 цього договору.

25 жовтня 2007 р. між ОСОБА_5 та ПАТ АБ "Укргазбанк" була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 03/07/840 від 24.01.2007 р., згідно якої були внесені зміни до п. 1.1. Кредитного договору, а саме Банк надав відповідачу ОСОБА_5 кредит на споживчі цілі у розмірі 105000 доларів США на строк з 25 жовтня 2007 р. по 24 січня 2012 р. зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

Додатковою угодою були внесені зміни до п. 3.1.1. Кредитного договору, згідно яких банк відкрив позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_3 та видав позивальнику 53520 доларів США з позичкового рахунку НОМЕР_3 в Оболонському відділенні № 52 ВАТ АБ „Укргазбанк" на поточний рахунок позичальника НОМЕР_4 в Оболонському відділенні № 52 ВАТ АБ „Укргазбанк".

У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_5 своїх зобів»язань, станом на 28 грудня 2009 р. рахується заборгованість за кредитним договором, яка складається: заборгованість по тілу кредиту - 80 772 000 доларів США, з них: строкова заборгованість 52 506 доларів США, прострочена заборгованість 28 266,00 доларів США; заборгованість про процентах - 11 551, 25 доларів США, з них: поточна заборгованість - 764,67 доларів США, прострочена заборгованість 10 786, 58 доларів США; заборгованість по пені - 50 336, 78 грн., з них: пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 37 042,60 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 13 294,18 грн., а всього заборгованість 92 323, 25 доларів США та 50 336, 78 грн.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „ Укргазбанк" заборгованість за Кредитним договором за № 03/07/840 від 24 січня 2007 р. у розмірі 92 323, 25 доларів США та 50 336, 78 грн.

У рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором за № 03/07/840 від 24 січня 2007 р. у розмірі 92 323, 25 доларів США та 50 336, 78 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки : земельну ділянку площею 0,152 га, яка розташована за адресою с. Нові Петрівці масив вул.. Вишгородської Вишгородського району Київської області, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належить відповідачу ОСОБА_5 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на землю, виданого 21 вересня 2002 р. на підставі рішення Новопетрівської сільської ради від 21 серпня 2002 р. № 139 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 1895.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку „ Укргазбанк" судові витрати: судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього стягнути солідарно 1820 грн.

Заочне рішення набрало законної сили.

Вподальшому, за заявою ОСОБА_6, ухвалою Вишгородського районного суду від 13.07.2017 року заочне рішення було переглянуто, скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Під час нового розгляду справи, позивач 24.10.2017 року збільшив позовні вимоги і просив стягнути заборгованість станом на 18.09.2017 р., яка становить 172 900, 56 доларів США, та пеню 3 083 031, 13 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту простроченої - 80 772 доларів США; заборгованості по процентам простроченої - 92 128, 56 доларів США; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1 588 647, 08 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів - 1 494 384, 05 грн. Крім того, позивач подав заяву про залишення без розгляду позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача, з урахуванням наданого до суду розрахунку станом на 18.09.2017 року, яка складає 172 900, 56 доларів США та 3 083 031, 13 грн., суд першої інстанції виходив з того, що договір є обов»язковим до виконання сторонами, а у разі невиконання зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а тому є всі правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_5 заборгованості у збільшеному розмірі.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені в результаті неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 06.04.2010 року, таким чином змінив визначений договором строк кредитування, а отже право кредитодавця нараховувати вподальшому передбачені договором проценти за кредитом припинилося.

Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, який було змінено позивачем, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти неустойки (пені) за цей період.

Дана правова позиція викладена у п.п. 54, 90, 91 постанови ОСОБА_9 Верховного Суду від 28 березня 2018 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про задоволення позову частково, оскільки позовні вимоги банку у збільшеній частині є необґрунтованими і безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Ухвалюючи нове судове рішення, колегія суддів виходить з того, що позивач з позовом до суду звернувся 06.04.2010 року. Відповідно його позовні вимоги було задоволено і по справі ухвалене заочне рішення, яке набрало законної сили.

Подальше, у 2017 році, скасування заочного рішення і збільшення позовних вимог позивачем під час перегляду справи не свідчить про те, що змінилася дата звернення позивача до суду з даним позовом - 06.04.2010 року, а тому доводи апелянта в тій частині, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та в частині відсотків, яка існувала станом на 28 грудня 2009 року є необґрунтованими та безпідставними, оскільки даний розмір заборгованості було визначено позивачем в межах трьох років до звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 80 772 доларів США, з них: строкова заборгованість 52 506 доларів США та прострочена заборгованість 28 266 доларів США, а також, заборгованості по процентах - 11 551, 25 доларів США, з них: поточна заборгованість - 764,67 доларів США та прострочена заборгованість 10 786, 58 доларів США, а всього 92 323, 25 доларів США є цілком доведеними та обґрунтованими, і тому підлягають до задоволення.

Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення пені, то на думку колегії суддів вони підлягають до задоволення частково, в межах останніх 12 місяців, що передували зверненню позивача до суду з позовом, тобто за період з квітня 2009 року по квітень 2010 року, що становить відповідно до поданого розрахунку: пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 29 967,43 грн. та пеня за несвоєчасну сплату процентів - 11 008,72 грн., а всього 40 976,15 грн., беручи до уваги наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та дати, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давніс в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені.

У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.

Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Вказане дає підстави для обчислення спеціальної позовної давності щодо стягнення неустойки за 12 останніх місяців перед зверненням позивача до суду у даній справі, оскільки строк кредитування на момент звернення до суду з позовом не сплив, з огляду на що Верховний Суд України й дійшов відповідного висновку.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги з приводу необхідності застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, то вони колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки посилання на те, що розмір пені є значно більшим ніж розмір заборгованості не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_5 скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (код 23697280) заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 80 772 000 доларів США, з них : строкова заборгованість 52 506 доларів США та прострочена заборгованість 28 266,00 доларів США; заборгованості про процентах - 11 551, 25 доларів США, з них: поточна заборгованість - 764,67 доларів США, прострочена заборгованість 10 786, 58 доларів США, а всього 92 323, 25 доларів США та пеню - 40 976,15 грн., з них: пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 29 967,43 грн. та пеня за несвоєчасну сплату процентів - 11 008,72 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І. Олійник

С.В. Лівінський