Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/531/18
№ 2/733/294/18
Рішення

Іменем України

"06" листопада 2018 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Карапиш Т.В.

при секретарі: Донченко В.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Блок Агросвіт» про визнання незаконною відмову та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Блок Агросвіт» про визнання незаконною відмову та зобовязання вчинити певні дії, вказуючи на те, що на підставі наказу по ВАТ «Парафіївський цукровий завод» від 17 квітня 2008 року № 27 йому було виділено квартиру у трьохповерховому будинку по вулиці Шевченка в смт. Парафіївка Ічнянського району Чернігівської області. 17 липня 2008 року Парафіївською селищною радою Ічнянського району Чернігівської області йому було видано ордер на жиле приміщення серії А № 47, а саме на однокімнатну квартиру № 19, розташовану в смт. Парафіївка, вул. Т.Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області. Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 березня 2009 року ВАТ «Парафіївський цукровий завод» перейменовано у ВАТ «Блок Агросвіт», яке згідно рішення загальних зборів акціонерів від 28 січня 2012 року перейменоване у ПАТ «Блок Агросвіт». Вищевказаний трьохповерховий будинок по вулиці Шевченка в смт. Парафіївка належить до державного житлового фонду та на даний час перебуває на балансі ПАТ «Блок Агросвіт», з яким він на даний час перебуває в трудових відносинах. З метою реалізації права на приватизацію займаної квартири він звернувся з відповідною заявою та необхідними документами у січні місяці 2018 року, на що отримав відповідь ПАТ «Блок Агросвіт» від 16 січня 2018 року № 22 про те, що створена комісія для передачі обєктів соціальної сфери, в тому числі і вищевказаного житлового будинку, у комунальну власність Парафіївської обєднаної територіальної громади, в звязку з чим не можуть надати йому дану квартиру у приватну власність. При повторному зверненні у квітні місяці 2018 року він отримав аналогічну відповідь. Вважає дії ПАТ «Блок Агросвіт» неправомірними та такими, що порушують його право на приватизацію житла, в звязку з чим просить визнати не законною відмову у приватизації квартири № 19, розташованої в смт. Парафіївка, вул. Т.Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області, зобовязавши останнього розглянути його заяву на приватизацію даної квартири та провести її приватизацію на імя ОСОБА_2. До того ж просить також стягнути із відповідача на його користь понесені при подачі позову судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви, та додатково пояснивши, що внаслідок незаконних дій відповідача порушуються права позивача щодо приватизації вищевказаної квартири.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Блок Агросвіт» в судове засідання не зявився, але надав суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що ПАТ «Блок Агросвіт» не є державним підприємством, організацією, установою у повному господарському віданні або оперативному управлінні якого знаходиться чи може знаходитись державний житловий фонд. Приватизація квартир здійснюється уповноваженим на це органом, створеним місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державним підприємством, організацією, установою у повному господарському віданні або оперативному управлінні якого знаходиться чи може знаходитись державний житловий фонд. На підставі рішення двадцять першої сесії сьомого скликання Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області від 09 серпня 2017 року № 117 для передачі обєктів соціальної сфери, в тому числі і вищевказаного житлового будинку, що перебувають на балансі ПАТ «Блок Агросвіт», у комунальну власність Парафіївської обєднаної територіальної громади створено відповідну комісію з питань безоплатного приймання передачі обєктів. Тобто, позовна заява подана до неналежного субєкта приватизації, в звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 17 липня 2008 року Парафіївською селищною радою Ічнянського району Чернігівської області був виданий ОСОБА_2 ордер на жиле приміщення серії А № 47, а саме: на однокімнатну квартиру № 19, розташовану в смт. Парафіївка, вул. Т.Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області (а.с.8) на підставі наказу по ВАТ «Парафіївський цукровий завод» від 17 квітня 2008 року № 27 (а.с.7).

Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 березня 2009 року ВАТ «Парафіївський цукровий завод» перейменовано у ВАТ «Блок Агросвіт» з 02 вересня 2009 року, яке згідно рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Блок Агросвіт» № 1 від 28 січня 2012 року перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Блок Агросвіт» з 07 лютого 2012 року (а.с.14).

Позивач зареєструвався у вказаній квартирі 28 липня 2015 року, що підтверджується копією паспорта (а.с.4-5) та копією довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.13).

Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири, ОСОБА_2 у січня місяці 2018 року звернувся з відповідною заявою до відповідача, але директор ПАТ «Блок Агросвіт» відмовив у наданні у приватну власність квартири, пояснивши, що на сьогодні створена комісія для передачі обєктів соціальної сфери, в тому числі і вищевказаного житлового будинку, що перебувають на балансі ПАТ «Блок Агросвіт», у комунальну власність Парафіївської обєднаної територіальної громади (а.с.9).

При повторному зверненні з даним питанням до відповідача, у квітні місяці 2018 року позивач отримав аналогічну відповідь (а.с.10).

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЖК України та ЦК України.

Відповідно до ст.ст.30,41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Норми ст. 345 ЦК України вказують, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Згідно п.п.4, 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Право на приватизацію кімнат у гуртожитках державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих гуртожитках (другий абзац п. 4 ст. 5 Закону в редакції, яка діяла до 30.09.2011 року).

Абз.2 п.4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в редакції, яка діє з 30.09.2011 року, передбачає, що право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

У відповідності до п.п. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірне житлове приміщення не розповсюджується.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з ч.1 ст. 345 ЦК України фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Обовязок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України проголошений ч. 2 ст. 19 Конституції України.

З огляду на витребовувані судом у відповідача документів статуту Парафіївського цукрового заводу та статуту ВАТ «Блок Агросвіт» (а.с.74-95), а також свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 15 травня 1992 року (а.с.112-113) власником житлового будинку, розташованого в смт. Парафіївка, вул. Тараса

Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області, являється Парафіївський цукровий завод. Відповідно до довідки, виданої директором ПАТ «Блок Агросвіт» (а.с.14) Публічне акціонерне товариство «Блок Агросвіт» являється правонаступником Парафіївського цукрового заводу.

З матеріалів справи вбачається, що іншим користувачам житлових квартир, розташованих в смт. Парафіївка, вул. Тараса Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області, передано відповідачем у приватну власність квартири, які перебували у їх користуванні (а.с.51-55).

З таких підстав позивача поставлено у невигідне становище та по відношенню до інших власників квартир вищевказаного житлового будинку ОСОБА_2 перебуває у нерівних умовах, чим порушується конституційне право позивача на приватизацію житла.

Вказане відповідачем у відзиві на позовну заяву твердження про те, що вони являються неналежним відповідачем по справі, так як на даний час створена комісія з питань безоплатного приймання передачі обєктів соціальної сфери, в тому числі і вищевказаного житлового будинку, що перебувають на балансі ПАТ «Блок Агросвіт», у комунальну власність Парафіївської обєднаної територіальної громади, тобто органом приватизації являється саме Парафіївська селищна рада Ічнянського району Чернігівської області, не знайшло своє підтвердження, так як на сьогоднішній день власником обєкта приватизації квартири № 19, розташованої в смт. Парафіївка, вул. Тараса Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області, являється відповідач.

Таким чином, з метою не порушення права позивача на приватизацію житла, а аткож враховуючи, що позивач зареєстрований та проживає в даній квартирі на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює та враховуючи, що у останнього є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача із відповідача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81,83, 141,247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 345 ЦК України, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положенням про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Блок Агросвіт» про визнання незаконною відмову та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати незаконною відмову Публічного акціонерного товариства «Блок Агросвіт» у приватизації квартири № 19, розташованої в смт. Парафіївка, вул. Тараса Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області, наданої ОСОБА_2.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Блок Агросвіт» розглянути заяву ОСОБА_2 на приватизацію квартири № 19, розташованої в смт. Парафіївка, вул. Тараса Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області, та вирішити питання щодо надання права на приватизацію ОСОБА_2 квартири № 19, розташованої в смт. Парафіївка, вул. Тараса Шевченка, 121 Ічнянського району Чернігівської області.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Блок Агросвіт» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш