Справа № 902/65/2012
Провадження № 22-ц/779/638/2018
Головуючий у 1 інстанції Сметанюк В. Б.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.

за участю секретаря Мельник О.В.,

учасники справи: заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», стягувачі: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Публічне акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний Банк», боржники: ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Болехівського міського суду в складі судді Сметанюка В.Б., постановлену 27 лютого 2018 року в м. Болехові Івано-Франківської області, повний текст якої виготовлено 1 березня 2018 року, по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що рішенням Болехівського міського суду від 5 вересня 2012 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/14-10-962 від 11 грудня 2007 року. 14 березня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/7-4387, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, і за попереднім кредитним договором. Цього ж дня ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» уклали договір відступлення права вимоги №114/7-4111/ДГ, згідно якого право грошової вимоги за цим кредитним договором перейшло до заявника. Тому просило замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі № 902/65/2012 на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Болехівського міського суду від 27 лютого 2018 року заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» щодо виконання рішення Болехівського міського суду від 5 вересня 2012 року у цивільній справі №902/65/2012.

Ухвала мотивована тим, що в зв'язку з передачею права вимоги іншому кредиторові відбувається правонаступництво, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

В апеляційній скарзі на вказану ухвалу ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Зокрема, зазначає, що рішення Болехівського міського суду від 5 вересня 2012 року про стягнення в солідарному порядку з нього та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором набрало законної сили 22 вересня 2012 року. Однак, виконавчий лист не видавався, а виконавче провадження по примусовому виконанню цього рішення суду не відкривалось. Відтак, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не набув статусу стягувача. Крім того, станом на час розгляду справи строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплив. Що відповідно виключає можливість заміни сторони у виконавчому провадженні. Оскільки вказаних обставин місцевий суд не врахував, тому прийшов до помилкового висновку про задоволення скарги.

Неправильним також, на його думку, є застосування судом правової позиції Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі №6-122 цс13. В цій справі було відкрито виконавче провадження, в ході якого правонаступник звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. А отже правовідносини в справах не є подібними.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» покликається на обґрунтованість висновків суду. Зазначає, що провадження у цивільній справі не закінчується ухваленням судового рішення, оскільки відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» завершальною стадією судового провадження є саме виконавче провадження. Враховуючи заміну попереднього кредитора у зобов'язанні згідно ст.ст. 512,514 ЦК України товариство набуло статусу стягувача і вправі було звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. При цьому суд правильно вважав, що відсутність відкритого виконавчого провадження по справі не перешкоджає заміні сторони виконавчого провадження. Аналогічно не є перешкодою і той факт, що первісний стягувач не звертався до суду із заявою про видачу виконавчого листа, оскільки таким правом може скористатися новий стягувач. Тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Іншими учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Представники ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились повторно будучи належним чином повідомленими, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Болехівського міського суду від 5 вересня 2012 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ в особі Івано-Франківської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 372 970,81 грн заборгованості за кредитним договором № 014/14-10-962 від 11 грудня 2007 року. Також на користь позивача з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто по 1609,50 грн сплаченого судового збору (а.с.177-182 т.1). Вказане рішення сторонами не оскаржувалось.

Матеріалами справи підтверджується, що 14 березня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/7-4387. Відповідно до його умов відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 014/14-10-962 від 11 грудня 2007 року (а.с.191-193 т.1).

Цього ж дня ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» уклали договір відступлення права вимоги №114/7-4111/ДГ. За умовами цього договору право грошової вимоги за кредитним договором № 014/14-10-962 від 11 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 194-196 т.1).

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Тобто, наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до частини 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону правонаступником.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що положення цієї статті застосовується також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов'язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

З огляду на вищенаведене суд першої інстанції повно та всебічно дослідив усі обставини справи та обґрунтовано задовольнив заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист не видавався, виконавче провадження з примусового виконання рішення суду не відкривалося, строк пред'явлення виконавчого документа пропущений, що виключає можливість заміни сторони у виконавчому провадженні, не заслуговують на увагу. Вказані обставини не можуть бути правовими підставами для відмови у реалізації права бути стороною виконавчого провадження.

Неспроможними є також посилання апелянта і на безпідставність застосування місцевим судом правової позиції суду касаційної інстанції, висловленої в постанові від 20 листопада 2013 року по справі №6-122 цс13.

Згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як в даній справі, ухвала в якій оскаржується, так і в справі №6-122 цс13 застосовано одні і ті ж норми матеріального права, що стосуються подібних правовідносинах, а саме: статей 512, 514 Цивільного кодексу України.

При цьому колегія суддів також враховує, що Верховний Суд від вищезазначеної позиції ВСУ з цього питання не відходив.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Болехівського міського суду від 27 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23 травня 2018 року.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко