Головуючий у І інстанції Москаленко К.О.
Провадження №22-ц/824/678/2018 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Шуляку Д.О.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ПТ ПЛАТІНУМ ПАБЛІК ЛІМІТЕД, ОСОБА_7, третя особа: Національний банк України, про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з вказаним позовом та просили про його задоволення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є вкладниками ПАТ «Платинум Банк». Так, між ОСОБА_3 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договори банківського вкладу «Готівка щомісяця» №00455212, №00412564, №25.840.36682.GS, №00468567, №00517706, №00520202, №00476734, №00361866, договори про розміщення вкладу «Вільні кошти» №00186087, №00052460, №00373197, №00517717, договір №00497500 про розміщення вкладу «Динамічний» та іменний ощадний (депозитний) сертифікат НОМЕР_1. Згідно Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-08-03/1537 від 16.02.2017 року на рахунках ОСОБА_3 станом на 16.02.2017 року знаходяться грошові кошти у розмірі 10 278,16 євро; 922 790 грн. 50 коп.; 262 103,05 дол. США.

Між ОСОБА_2 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договори банківського вкладу «Готівка щомісяця» №00458519, №00458554, №00459395, №00498109, №00531458, №00503902, договір про розміщення вкладу «Строковий» №00501063, договір №00433440 про розміщення вкладу «Вільні кошти» та іменний ощадний (депозитний) сертифікат. Згідно Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-08-03/1569 від 17.02.2017 року на рахунках ОСОБА_2 станом на 17.02.2017 року знаходяться грошові кошти у розмірі 10 551,93 євро, 1 257 грн. 26 коп. та 139 385,21 дол. США.

Між ОСОБА_4 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договори банківського вкладу «Готівка щомісяця» №25.840.36703.GS, №00304410, №00362243, №00522907, договір №00522909 на розміщення вкладу «Бажане збільшення», договір №00457488 «Строковий». Згідно Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-08-03/1567 від 17.02.2017 року на рахунках ОСОБА_4 станом на 17.02.2017 року знаходяться грошові кошти у розмірі 29 719,74 дол. США.

Між ОСОБА_5 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договори на розміщення вкладів «Готівка Щомісяця» №00510432, №00182164. Згідно Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-08-03/1568 від 17.02.2017 року на рахунках ОСОБА_5 станом на 17.02.2017 року знаходяться грошові кошти у розмірі 21 455,43 дол. США.

Позивачами було письмово повідомлено ПАТ «Платинум Банк» про розірвання всіх депозитних договорів, проте начальником відділення №2 ПАТ «Платинум Банк» в м. Павлоград було повідомлено про зупинення виплат за всіма діючими договорами банківських вкладів, оскільки 10 січня 2017 року Правління Національного банку України прийняло рішення №14-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних» із запровадженням тимчасової адміністрації та призначенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

За результатами обстеження ПАТ «Платинум Банк», проведеного НБУ у першій половині 2016 року, у червні 2016 року було затверджено необхідний обсяг докапіталізації. Однак, заходи, вжиті власниками істотної участі ПАТ «Платинум Банк», не призвели до стабілізації фінансового стану банку та приведення його діяльності у відповідність до вимог чинного законодавства.

Оскільки на сьогоднішній день ПАТ «Платинум Банк» перебуває у стадії ліквідації, позивачі, як вкладники банку, позбавлені можливості отримати свої кошти, наявні у них на рахунках.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена відповідальність банку за його зобов'язаннями. Зокрема, ч. 1 цієї статті передбачає, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства; ч. 6 цієї статті передбачає, що на власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов'язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних.

Згідно офіційної відкритої інформації Національного банку України власниками істотної участі ПАТ «Платинум Банк» є: ПТ ПЛАТІНУМ ПАБЛІК ЛІМІТЕД, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яких в солідарному порядку на підставі ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» позивачі і просили стягнути заборгованість за договорами банківських вкладів.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення їх позову в повному обсязі.

У відзивах на апеляційну скаргу, що надійшли від представника відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та від представника відповідача ПТ ПЛАТІНУМ ПАБЛІК ЛІМІТЕД - Паламар Р.В., відповідачі просили апеляційну скаргу позивачів залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представники відповідачів ОСОБА_7 та ПТ ПЛАТІНУМ ПАБЛІК ЛІМІТЕД в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги позивачів заперечили та просили рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договори банківського вкладу «Готівка щомісяця» №00455212, №00412564, №25.840.36682.GS, №00468567, №00517706, №00520202, №00476734, №00361866, договори про розміщення вкладу «Вільні кошти» №00186087, №00052460, №00373197, №00517717, договір №00497500 про розміщення вкладу «Динамічний» та іменний ощадний (депозитний) сертифікат НОМЕР_1 (том 1, а.с.20-53).

Згідно Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-08-03/1537 від 16.02.2017 року на рахунках ОСОБА_3 станом на 16.02.2017 року знаходяться грошові кошти у розмірі 10 278,16 євро; 922 790 грн. 50 коп. 262 103,05 дол. США (том 1, а.с.56).

Також встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договори банківського вкладу «Готівка щомісяця» №00458519, №00458554, №00459395, №00498109, №00531458, №00503902, договір про розміщення вкладу «Строковий» №00501063, договір №00433440 про розміщення вкладу «Вільні кошти» та іменний ощадний (депозитний) сертифікат (том 1, а.с.57-79).

Згідно Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-08-03/1569 від 17.02.2017 року на рахунках ОСОБА_2 станом на 17.02.2017 року знаходяться грошові кошти у розмірі 10 551,93 євро, 1 257 грн. 26 коп. та 139 385,21 дол. США (том 1, а.с.83).

Встановлено, що між ОСОБА_4 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договори банківського вкладу «Готівка щомісяця» №25.840.36703.GS, №00304410, №00362243, №00522907, договір №00522909 на розміщення вкладу «Бажане збільшення», договір №00457488 «Строковий» (том 1, а.с.84-95).

Згідно Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-08-03/1567 від 17.02.2017 року на рахунках ОСОБА_4 станом на 17.02.2017 року знаходяться грошові кошти у розмірі 29 719,74 дол. США (том 1, а.с.97).

Також встановлено, що між ОСОБА_5 та ПАТ «Платинум Банк» було укладено Договори на розміщення вкладів «Готівка Щомісяця» №00510432, №00182164 (том 1, а.с.98-102).

Згідно Довідки ПАТ «Платинум Банк» №60-08-03/1568 від 17.02.2017 року на рахунках ОСОБА_5 станом на 17.02.2017 року знаходяться грошові кошти у розмірі 21 455,43 дол. США (том 1, а.с.105).

10.01.2017 року на підставі рішення НБУ №14рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.01.2017 року за №85 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даними рішеннями було розпочато процедуру виведення ПАТ «Платинум Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 11.01.2017 року по 10.02.2017 року включно. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Платинум Банк» було призначено ОСОБА_10.

09.02.2017 року Виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №501, яким продовжено строк тимчасової адміністрації з 11.02.2017 року по 10.03.2017 року.

На підставі рішення №95-рш від 23.02.2017 року Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №743 від 24.02.2017 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Платинум Банк» з 24.02.2017 року по 23.02.2019 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк».

На виконання вимог ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 11.01.2017 року Фондом здійснено опублікування оголошення про запровадження тимчасової адміністрації у Банку, яке міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є кредиторами банку у заявленому розмірі позовних вимог, і станом на час розгляду справи ці кошти їм не повернуто.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина третя вказаної статті передбачає, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність.

Як встановлено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина перша ст. 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст. 77-80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Частинами 1, 3 ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Процедура задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку визначена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України &qu0c;Про систему гарантування вкладів фізичних осіб&quei; основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд, зокрема, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

У ч. 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Водночас, лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів в процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто, конкретний розмір завданих кредиторам збитків.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Отже, введення у банку тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини шостої статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на власників істотної участі та керівників банку за рішенням суду може бути покладена відповідальність за зобов'язаннями банку в разі віднесення банку з їх вини до категорії неплатоспроможних.

Покладення відповідальності за зобов'язаннями банку на власників істотної участі банку у випадку визнання його неплатоспроможним, що передбачена статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у відповідній редакції, не є автоматичним. Така відповідальність може бути застосована до власників істотної участі лише в разі віднесення банку до категорії неплатоспроможних з вини таких власників.

Таким чином, особа, яка вимагає стягнення шкоди з власників істотної участі банку та/або їх керівників, має довести факт заподіяння такої шкоди указаними особами, розмір зазначеної шкоди, вину вищевказаних осіб у неплатоспроможності банку та надати докази причинно-наслідкового зв'язку між невиконанням зобов'язань та заподіяною шкодою.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачами належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, зокрема, доказів завдання їм шкоди діями власників істотної участі банку, доказів невиконання відповідачами зобов'язання або вчинення ними протиправних дій, доказів вини та причинно-наслідкового зв'язку між невиконанням зобов'язань відповідачами та заподіяною шкодою, суду не надано, в зв'язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивачів про доведеність того факту, що саме з вини відповідачів, як власників істотної участі банку, ПАТ «Платинум Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, колегією суддів відхиляються, оскільки ці доводи нічим не підтверджені, а постанова Національного банку України про віднесення ПАТ «Платинум Банк» до категорії неплатоспроможних, на яку посилаються апелянти, не є допустимим доказом в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України, який би підтверджував факт заподіяння шкоди позивачам відповідачами, як власниками істотної участі банку.

Доводи апеляційної скарги позивачів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивачів не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивачів цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: