ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року

м.Суми

Справа №587/2029/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/769/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Криворотенка В. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 березня 2018 року у складі судді Дашутіна І.В., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПрАТ «Страхова група «ТАС», ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» і, остаточно уточнивши позовні вимоги 21 вересня 2017 року, просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 50000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, з ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 1088 грн. 53 коп. страхового відшкодування, а з ПрАТ «СК «Провідна» - 2081 грн. 32 коп. страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 29 серпня 2014 року близько 07 год. 35 хв. на ділянці автодороги «Суми-Краснопілля-Богодухів», 15 км + 700, в с. В. Сироватка Сумського району Сумської області, відбулося попутне зіткнення автомобілів ВАЗ 2103, реєстраційний номер 230-39ЕК, під керуванням ОСОБА_2, який виконував маневр обгону автомобіля, що рухався попереду нього в попутному напрямку, та, виконуючи вказаний маневр, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ-320232 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який рухався попереду вказаного автомобіля в попутному напрямку та виконував маневр повороту ліворуч.

Внаслідок вказаного зіткнення вона, як пасажир автомобіля ВАЗ 2103, отримала тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості.

Вказувала, що шкода, завдана її здоровю внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, має бути відшкодована особами, які керували транспортними засобами незалежно від їхньої вини на підставі ч. 2 ст. 1188 ЦК України.

Зазначала, що в результаті ДТП вона зазнала тілесних ушкоджень та знаходилася на стаціонарному лікуванні в Сумській обласній комунальній лікарні та на амбулаторному лікуванні в Краснопільській центральній районній лікарні. Крім того, проходила лікування у ФОП ОСОБА_5 і ТОВ «Клініка лазерної медицини».

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідачів була застрахована, то витрати на лікування підлягають стягненню з ПрАТ «Страхова група «ТАС», ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».

Крім того, протиправними діями відповідачів їй завдано моральної шкоди, що полягала в фізичному болю, душевних стражданнях та переживаннях, порушенні звичайного укладу життя.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 13 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у звязку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позову через невстановлення судом у кримінальному провадженні вини відповідачів, суд неправильно застосував норми матеріального права. Вказує, що з відповідачів підлягає стягненню моральна шкода в рівних частках, виходячи з принципу рівності відповідальності, оскільки вони спільними діями завдали шкоди позивачу, а також відсутності доказів іншого співвідношення їх вини. Крім того, виходячи з принципу рівності, з страхових компаній, які застрахували цивільну відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, підлягає стягненню майнова шкода.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ця справа визнана малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що вироком Сумського районного суду Сумської області від 05 серпня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, і призначено йому покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки.

ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік (а.с. 6-8).

У вказаному вище вироку суду зазначено, що 29 серпня 2014 року близько 07.35 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_2, та рухаючись по ділянці автодороги «Суми-Краснопілля-Богодухів» 15 км + 700, в с. В.Сироватка Сумського району Сумської області, під час виконання маневру обгону автомобіля, що рухався попереду нього в попутному напрямку, виїхав на зустрічну смугу, по якій у попутному напрямку рухався автомобіль ГАЗ-320232 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та який виконував маневр повороту ліворуч, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів під керуванням ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лонної кістки зліва без зміщення, забій поперекового відділу хребта, забій правого передпліччя, рвано-забійні рани обличчя, рубці (сліди ран): чола справа з переходом на верхню повіку правого ока, ділянки лівої брови, носа, правої щоки, обох губ, надгубної ділянки, ділянки підборіддя.

За висновком комісійної судово-медичної експертизи, пошкодження на обличчі потерпілої є невиправними і для їх усунення необхідне оперативне втручання (косметична операція).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 05 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 10 листопада 2016 року, якою вироку першої інстанції був залишений без змін, скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції (а.с. 158-162).

На цей час зазначене кримінальне провадження нерозглянуте.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що на цей час кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не розглянуто, а тому відсутні відомості щодо наявності чи відсутності винної поведінки потерпілої, що могла сприяти виникненню або збільшенню заподіяної шкоди, а також відомості щодо ступеня вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки, що унеможливлює прийняття обєктивного та обґрунтованого рішення у справі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможна.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення ч. 2 ст. 1188 ЦК України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

У п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 розяснено, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду не врахував вищевказаних вимог закону та того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачами є абсолютним, а також того, що при вирішенні вказаного цивільного спору, незалежно від результатів розгляду кримінального провадження за вищевказаною подією дорожньо-транспортної пригоди, суд повинен в розумний строк самостійно встановити відповідні обставини справи і відповідно підстави для цивільно-правової відповідальності відповідачів, як учасників дорожнього руху, за заподіяну здоровю позивачу шкоду.

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок зіткнення двох транспортних засобів - джерел підвищеної небезпеки, ОСОБА_1, яка була пасажиром автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_3, отримала тілесні ушкодження різних ступенів тяжкості та знаходилася на стаціонарному лікуванні в Сумській обласній комунальній лікарні та на амбулаторному лікуванні в Краснопільській центральній районній лікарні. Також проходила лікування у ФОП ОСОБА_5 і ТОВ «Клініка лазерної медицини».

Відповідно до висновку експерта від 21 жовтня 2014 року № 1453 Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи, висновку експерта № 83/2015 від 02 жовтня 2015 року відділу комісійних експертиз Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи, в результаті ДТП ОСОБА_1 зазнала множинні забійно-рвані рани обличчя, закритий перелом лонної кістки зліва без зміщення, забій поперекового відділу хребта і правового передпліччя. Перелом кісток тазу відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Пошкодження області обличчя кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя. Пошкодження в області передпліччя кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (а.с. 123-136).

Також, судом встановлено, що внаслідок спільних протиправних дій відповідачів позивач зазнала тілесних ушкоджень, зокрема, дуже довго кульгала та мала знівечене обличчя, фізичного болю і страждань, за наслідками яких вона змушена була вживати додаткових зусиль для організації свого життя.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди грошових сум в рівних частках, а не в солідарному порядку, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 1190 ЦК України, відповідно до якої, за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

За встановлених обставин справи та з урахуванням принципів розумності та справедливості, наведених вимог закону, виходячи із принципу рівності відповідальності відповідачів за шкоду, завдану їх спільними діями, і відсутності доказів іншого співвідношення їх вини, апеляційний суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача по 50000 грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь із ПрАТ «Страхова група «ТАС», ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» страхового відшкодування.

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорних засобів №АІ6553044 від 17 липня 2014 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4826704 від 02 січня 2014 року.

Відповідно до приписів п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до п. п. 24.1 24.2 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» розмір мінімальної заробітної плати у 2014 році становив 1218 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному 70 днів, а саме: з 29 серпня 2014 року по 10 вересня 2014 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в Сумській обласній комунальній лікарні з діагнозом: численні забійно-рвані обличчя (а.с. 87-88); з 11 вересня 2014 року по 17 жовтня 2014 року - на амбулаторному лікуванні в Краснопільській центральній районній лікарні з діагнозом: численні забійно-рвані рани обличчя, закритий перелом лонних кісток зліва (а.с. 89); з 18 жовтня 2014 року по 06 листопада 2014 року - на амбулаторному лікуванні в Краснопільській центральній районній лікарні з діагнозом: закритий перелом лонної кістки зліва (а.с. 90).

Відтак, розмір відшкодування шкоди, повязаної з лікуванням ОСОБА_1 за 1 день становить 40 грн. 60 коп., тому сума страхового відшкодування становить 2842 грн. (1218 : 30 х 40 грн. 60 коп.).

Крім того, ОСОБА_1 проходила лікування у ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Клініка лазерної медицини», а саме шліфовку лазером Ncl рубців (а.с. 117 118):

квитанція до прибуткового касового ордеру №3617 від 06 жовтня 2014 року на суму 250 грн. (а.с. 112);

квитанція до прибуткового касового ордеру №4048 від 05 листопада 2014 року на суму 250 грн. (а.с. 115);

квитанція до прибуткового касового ордеру №5158 від 24 листопада 2014 року на суму 205 грн. (а.с. 115);

квитанція до прибуткового касового ордеру №4491 від 04 грудня 2014 року на суму 250 грн. (а.с. 115);

квитанція до прибуткового касового ордеру №4560 від 18 грудня 2014 року на суму 250 грн. (а.с. 115);

квитанція до прибуткового касового ордеру №201 від 17 січня 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 112);

квитанція до прибуткового касового ордеру №307 від 28 січня 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 112);

квитанція до прибуткового касового ордеру №506 від 11 лютого 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 114);

квитанція до прибуткового касового ордеру №771 від 05 березня 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 114);

квитанція до прибуткового касового ордеру №940 від 18 березня 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 114);

квитанція до прибуткового касового ордеру №1120 від 04 квітня 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 114);

квитанція до прибуткового касового ордеру № 1244 від 16 квітня 2015 року на суму 350 грн. (а.с. 111);

квитанція до прибуткового касового ордеру №1459 від 11 травня 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 111);

квитанція до прибуткового касового ордеру №1512 від 18 травня 2015 року на суму 380 грн. (а.с. 111);

квитанція до прибуткового касового ордеру №1879 від 12 червня 2015 року на суму 380 грн. (а.с. 111);

квитанція до прибуткового касового ордеру №2023 від 19 червня 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 113);

квитанція до прибуткового касового ордеру №2268 від 03 липня 2015 року на суму 220 грн. (а.с. 113);

квитанція до прибуткового касового ордеру від 12 вересня 2015 року на суму 250 грн. (а.с. 113) та товарний чек №11 від 05 вересня 2014 року на суму 267 грн. 70 коп. Загальна сума становить 5052 грн. 70 коп.

Таким чином, загальна сума страхового відшкодування ОСОБА_1, повязаного з амбулаторним та стаціонарним лікуванням, а також лікуванням в клініці лазерної медицини становить 7894 грн. 70 коп.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відшкодувала ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 2227 грн. 13 коп., а саме 2121 грн. 08 коп. понесених нею витрат на лікування наслідків множинних ран обличчя у вигляді рубців, гіперпігментації, а також моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоровю, що становить 106 грн. 05 коп.

Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» також відшкодовано ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 3183 грн. 20 коп., з них 3031 грн. 62 коп. -витрати на лікування та 151 грн. 58 коп. - моральна шкода.

Проте, страховими компаніями при виплаті позивачу страхового відшкодування не було враховано період її стаціонарного та амбулаторного лікування.

Отже, виходячи з принципу рівності розміру відшкодування потерпілій обома страховиками моральної шкоди та з урахуванням розміру раніше відшкодованого страхового відшкодування страховими компаніями, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 1826 грн. 27 коп. страхового відшкодування, а з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь позивача 915 грн. 73 коп. страхового відшкодування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1

На підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати у розмірі 640 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 960 грн. - за перегляд справи в суді апеляційної інстанції, тобто по 800 грн. з кожного. З ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та ПрАТ «Страхова група «ТАС» підлягають стягненню в дохід держави судові витрати у розмірі 640 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 960 грн. - за перегляд справи в суді апеляційної інстанції, тобто по 800 грн. з кожного.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 368, 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 13 березня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (Код ) на користь ОСОБА_1 1826 грн. 27 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (Код ) на користь ОСОБА_1 915 грн. 73 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) в дохід держави судові витрати у розмірі 640 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 960 грн. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції, тобто по 800 грн. з кожного.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (Код ) та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (Код ) в дохід держави судові витрати у розмірі 640 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 960 грн. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції, тобто по 800 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

ОСОБА_7

ОСОБА_8