Єдиний унікальний номер 741/402/18
Провадження № 2/741/333/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 15 травня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Матюхи В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської обєднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були він (позивач), його мати ОСОБА_2, яка померла 8 травня 2004 року, та батько ОСОБА_3, який помер 16 квітня 2013 року. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли він (позивач) та ОСОБА_3, а після смерті ОСОБА_3 лише він (позивач). Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину на належні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частини зазначеного житлового будинку. Державний реєстратор відмовив йому (позивачу) у реєстрації за ним, як членом колишнього колгоспного двору, права власності на належну йому 1/3 частину зазначеного житлового будинку.

У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не зявився, подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується довідками виконкому Мринської сільської ради № 180/03-04 від 14 лютого 2018 року (а.с. 11) та № 166/03-04 від 8 лютого 2018 року (а.с. 12).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/3 частині житлового будинку № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області, як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

8 травня 2004 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя заповітів не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11 травня 2018 року (а.с. 73-74), а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів справи вбачається, що з 21 лютого 1970 року ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, 28 червня 1972 року у них народився син ОСОБА_1, що підтверджується копіями свідоцтв про одруждення та про народження (а.с. 8).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом із нею за вказаною адресою проживали та були зареєстровані чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_1, що підтверджується довідкою виконкому Мринської сільської ради № 165/03-04 від 8 лютого 2018 року (а.с. 14).

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, успадкували після її смерті в рівних частинах належну їй 1/3 частину (по 1/6 частині кожен) житлового будинку № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

16 квітня 2013 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 за життя заповітів не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11 травня 2018 року (а.с. 67), а тому спадкування після його смерті зд ійснюється за законом.

З копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 62а-65) вбачається, що спадщину прийняв син ОСОБА_1, на імя якого 4 квітня 2014 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 належну йому 1/2 частину житлового будинку № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частини житлового будинку, які належали ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у звязку із відсутністю на будинок правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 186/02-31 від 16 лютого 2018 року (а.с. 20).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до приватного нотаріуса ОСОБА_4, який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належну йому, як члену колишнього колгоспного двору, 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку, але йому було відмовлено у звязку з тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 116/01-16 від 23 лютого 2018 року (а.с. 19).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 16-18).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 141, 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності:

- на 1/6 частину житлового будинку № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області, загальною площею 61,5 кв. м., житловою площею 24,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 8 травня 2004 року;

- на 1/2 частину житлового будинку № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області, загальною площею 61,5 кв. м., житловою площею 24,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 16 квітня 2013 року;

- на 1/3 частину житлового будинку № 7 по вул. Садова в с. Лихачів Носівського району Чернігівської області, загальною площею 61,5 кв. м., житловою площею 24,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв