Справа № 2-1685/11
Провадження № 2-ві/522/38/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_10 у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

17.05.2018 року від представника відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про відвід судді ОСОБА_10, яка обґрунтована тим, що суддею ОСОБА_10 розглядалася справа № 522/20788/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції про виключення відомостей про ОСОБА_6 з актового запису цивільного стану як про батька ОСОБА_9. Представництво ОСОБА_6 у судових засіданнях по розгляду справи № 522/20788/17 здійснював ОСОБА_1 Заявник зазначив, що суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10 під час судових засідань вищевказаної справи виразив суб'єктивне ставлення до ОСОБА_6, порушив норми процесуального права, обмеживши право ОСОБА_6 на оскарження судового рішення, допускав поведінку, яка порочить звання судді. З огляду на те, що ОСОБА_1 було повідомлено Вищу раду правосуддя про ознаки дисциплінарного проступку судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_10, які можуть бути підставою дисциплінарної відповідальності ОСОБА_10, вважає, що розгляд справи № 2-1685/11 ОСОБА_10, у якій інтереси ОСОБА_4 представляв та продовжує представляти ОСОБА_1, буде упередженим та необ'єктивним.

Ухвалою суду (с. ОСОБА_13) від 21.05.2018 року заяву представника відповідача про відвід судді було визнано необґрунтованою та провадження у справі було зупинено на час вирішення питання цього іншим суддею згідно ч.3 ст. 40 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу, розгляд заяви про відвід судді розподілено на суддю Домусчі Л.В.

Ознайомившись з заявою представника відповідача про відвід судді ОСОБА_10, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п. 15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи ( ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя ( п.3 ст. 46 ЦПК).

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду ( п.5 ст. 39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Представник відповідача в своїй заяві ставить під сумнів неупередженість судді у розгляді вказаної справи з огляду на те, що суддею ОСОБА_10 було розглянуто іншу цивільну справу, в рамках якої ним нібито було виражено суб'єктивне ставлення до ОСОБА_6 (представником по якій також був заявник - ОСОБА_1), порушено норми процесуального права, обмежено право ОСОБА_6 на оскарження судового рішення, допущено поведінку, яка порочить звання судді. Між тим, заявник не зазначає, в чому саме конкретно полягала некоректна поведінка судді, а також яким саме чином проявлено суб'єктивне ставлення судді до ОСОБА_6 під час розгляду справи №522/20788/17.

Дані обставини не знайшли належного підтвердження за розглядом даної заяви, суд вважає, що не згода представника відповідача із рішенням суду, винесеного по іншій цивільній справі, не свідчить про наявність обставин сумніватись в неупередженості головуючого.

Дослідження обставин законності та правомірності рішення суду відносить до повноважень суддів вищих інстанцій та може бути здійснено у рамках даної цивільної справи, крім того не свідчить про необ'єктивність судді при розгляді даної цивільної справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, вивчивши мотиви, наведені заявником у заяві про відвід судді ОСОБА_13, суд приходить до висновку, що заявлений відвід не може бути задоволений, оскільки він суперечить діючим нормам Закону, заявник не навів належних доказів щодо неупередженності судді ОСОБА_13 та що існують обставини, що викликають сумнів у її об'єктивності.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відводу судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_10 у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Повернути справу для продовження розгляду справи по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Домусчі Л.В.