Справа №303/5946/18
2/303/2390/18
ряд. стат. звіту - 49
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що сторони перебували в шлюбі від якого в них народилося твоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2017 року із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 23.11.2016 року і до їх повноліття. Тобто на кожну дитину було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень. Однак на даний час діти потребують більшого матеріального забезпечення, значно зросли витрати на їх утримання, в звязку з чим просить збільшити розмір стягуваних аліментів до 2000 гривень на кожну дитину, щомісячно.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає частково, в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину, розгляд справи просить провести без його участі та участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно повторного Свідоцтва про народження серії 1-ФМ №197490 виданого 02.07.2011 року батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно Свідоцтва про народження серії 1-ФМ №010051 виданого 20.04.2005 року батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Згідно Свідоцтва про народження серії 1-ФМ №010052 виданого 20.04.2005 року батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2017 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 23.11.2016 року і до їх повноліття (а.с. 15).

Згідно Розрахунку заборгованості по аліментам №13.10-42/8231 від 14.12.2018 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 0 гривень, боржником сплачено 99500 гривень аліментів.

Із акту обстеження матеріально-побутових умов №22 від 05.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає у спадковому будинку. Троє синів: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на літніх канікулах знаходяться на утримання та вихованні батька.

З позовної заяви слідує, що позивачу не достатньо коштів для матеріального утримання дітей та належного їх розвитку.

Дані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 рокуі набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до п. 1 та 2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстави позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи обєктивності та справедливості, норми Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», а саме прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, суд приходить до висновку про доцільність визначення розміру аліментів у сумі по 1300 гривень на кожну дитину.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 180, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 2, 19, 76-83, 95, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 280-282, ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов задоволити - частково.

Збільшити розмір аліментів визначений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 07.02.2017 року по справі №307/3281/16-ц, 2/307/297/17 та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300 (одна тисяча триста) гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок на наступні реквізити: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Витребувати з Тячівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області виконавчі листи №307/3281/16-ц, 2/307/297/17 видані Тячівським районним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ВР 451412 виданий 12.07.2011 року Тячівським РВ УМВС України в Закарпатській області, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_8.

Повний текст рішення складено 21.12.2018 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір