КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4730/18
Провадження № 2/552/1546/18
У Х В А Л А

10.12.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головючого судді-Турченко Т.В.

При секретарі-Силка І.О.

За участю адвокатів-Гирі А.В., ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Полтаві заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про залишення первісного позову без розгляду по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання недійсними та скасування наказів, скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИВ:

На початку розгляду справи від представників позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_1 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки ОСОБА_4 не в повному обсязі сплачено судовий збір. Відповідно до позовної заяви позивачем заявлено 30 позовних вимог немайнового характеру, які не були нею при предявлені позову сплачені. Відтак, сума судового збору за подання вказаного позову складає 21144 грн. (704,80х30). Отже, позивачем ОСОБА_4 недоплачено судовий збір у сумі 2819,20 грн. (2144,00-18324,80 грн.).

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Ухвалою судді від 23.08.2018 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Державного реєстратора комунального підприємства «Реєстратор» Полтавської обласної ради ОСОБА_6 про визнання недійсними та скасування наказів, скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою судді від 10.10.2018 року дану позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем ОСОБА_4 при подачі позовної заяви не було сплачено судовий збір.

05.11.2018 року від позивача ОСОБА_4 надійшля заява про відстрочення сплати судового збору. Зазначає, що має скрутне матеріальне становище.

Ухвалою 26.11.2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відстрочення судового збору відмовлено. Надано строк для сплати судового збору в сумі 16 915 грн. 20 коп. до 05.12.2018 року.

На виконання ухвали суду про залишення позову без руху 05.12.2018 року позивачем ОСОБА_4 надано суду квитанцію про сплату судового збору в сумі 16 915 грн. 20 ком.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір», згідно якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Право на доступ до суду, тобто право кожного на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру є складовим елементом права на суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції. Другим елементом права на суд є право розраховувати на розгляд спору судом по суті. Згідно до конвенційної практики Європейського суду право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, які повинні також бути пропорційними, тобто щоб законна мета застосованого обмеження не зводила нанівець зміст конвенційного права на суд. Серед легітимних обмежень права на доступ до суду у практиці Європейського суду визнаються: необхідність сплачувати судовий збір за подачу заяви чи скарги (рішення по справі «Креуз проти Польщі», «Толстой-Мілославський проти Сполученого Королівства (Tolstoy Miloslavsky v. United Kingdom) від 13.07.1995 р.).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецеденту практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуальногокодексу України (далі -ЦПК),Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»(далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Оскільки, позивачем ОСОБА_4 частково недоплачено суму судового збору і такий факт не має створювати такому учасникові перешкод у доступі до правосуддя на подальших стадіях провадження у справі, а судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд може розподілити за результатами такого розгляду відповідно до статті 141 ЦПК України.

Такий підхід до вирішення даного питання узгоджується із засадою (принципом) верховенства права, закріпленим у пункті 1 частини третьої статті 3 та частині першій статті 2 ЦПК України, є за даних обставин справедливим та таким, що виправдовує правомірні сподівання особи на розгляд її справи судом у розумний строк.

Керуючись ст. 136, 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, заяви позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7 про залишення первісного позову без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В.Турченко