Справа № 128/3232/17
УХВАЛА

21 листопада 2018 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і витребування речі, яка особистою власністю одного з подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області з апеляційного суду Вінницької області, згідно ухвали від 26.09.2018 року, якою скасовано ухвалу судді Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І. від 29.12.2017 року про повернення позовної заяви позивачу, надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і витребування речі, яка особистою власністю одного з подружжя.

Оглянувши зазначену позовну заяву, вважаю за необхідне заявити самовідвід згідно п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, ст. 37 ЦПК України та ст. 15 Кодексу суддівської етики з огляду на наступне.

По цивільній справі №2-2185/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, під моїм головуванням, 05.01.2012 року було винесено рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 430000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 3012 грн. 00 коп., а всього: 433012 грн. 00 коп.

В ході виконання вказаного рішення суду, за поданням старшого державного виконавця відділу ДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_5, під моїм головуванням, 10.04.2012 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами виконавчого провадження ОСОБА_4 та ОСОБА_3, за якою:

1. ОСОБА_4 визнає, що її заборгованість перед ОСОБА_3 на час укладення мирової угоди відповідає відомостям, які викладені в матеріалах виконавчого провадження та становить 433012 грн. 00 коп.;

2. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 домовилися, що в рахунок зазначеної заборгованості боржник передає у приватну власність стягувача житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Виноградова, 10 та земельну ділянку розміром, 0,0606 га, на якій розташований вищезазначений будинок;

3. ОСОБА_3 заявляє, що з часу підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних матеріальних претензій до ОСОБА_4 з приводу заборгованості, погашення якої є предметом даної мирової угоди;

4. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 домовилися, що одночасно з визнання мирової угоди судом виконавче провадження закінчується;

5. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 домовилися, що будь які витрати, пов`язані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов цієї мирової угоди покладються на сторони порівну;

6. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заявляють, що ні в процесі укладення мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь яких третіх осіб, в тому числі й держави;

7. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджують, що у випадку виконання всіх умов даної мирової угоди не будуть мати більше ніяких претензій та вимог один до одного відносно вказаної мирової угоди.

Закрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-2185/2011, виданого 24.01.2012 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 433012 грн. 00 коп.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 28.12.2017 року скасовано ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10.04.2012 року.

В позовній заяві позивач просить, у тому числі, припинити право власності відповідача на житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Вінницькі Хутори, вул. Виноградова, 10 та земельну ділянку розміром, 0,0606 га, на якій розташований вищезазначений будинок, який був обєктом затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення суду від 05.01.2012 року, та визнати за ним паво власності на вказаний будинок та земельну ділянку.

Вищезазначені обставини можуть викликати сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Статтею 2 ЦПК України визначено завдання та основні засади цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є право відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі судді, щодо неупередженості якого є сумніви. Виходячи з цього, ефективність даного інституту повязана із застосуванням як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року. Зокрема, суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції 1950 року, а також практики Європейського Суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції 1950 року при вирішенні спору щодо цивільних прав та обовязків, сторони мають право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

У відповідності до положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схваленої Резолюцією Економічної та ОСОБА_6 ООН 27.07.2006 року №2006/23, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 5 Кодексу суддівської етики незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невідємною складовою справедливого суду.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, заява судді Бондаренко О.І. про самовідвід до відкриття провадження у справі підлягає до задоволення.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5 Кодексу суддівської етики, ст. ст. 2, 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суддя , -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко Оксани Іванівни про самовідвід задоволити.

Відвести головуючого суддю Бондаренко Оксану Іванівну за матеріалами позову № 128/3232/17 ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і витребування речі, яка особистою власністю одного з подружжя.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і витребування речі, яка особистою власністю одного з подружжя - передати для розгляду іншому судді Вінницького районного суду Вінницької області у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Бондаренко