Справа № 165/1591/18
Провадження № 2/165/552/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Нововолинський міський сектор Управління Державної міграційної служби у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Нововолинський міський сектор Управління Державної міграційної служби у Волинській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що він та його батько ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 28 грудня 2000 року є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1. З 08 серпня 2009 року у вищевказаному житлі зареєстроване постійне місце проживання його брата відповідача ОСОБА_2, однак з грудня 2010 року останній фактично там не проживає, виїхав шукати з його слів кращої долі і лише у лютому 2018 року повідомив, що проживає у Республіці Італія. Жодних перешкод у користуванні спірним майном відповідачу ніхто не чинив. У звязку з реєстрацію в житлі ОСОБА_2 він позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд. Просить суд постановити рішення, яким визнати, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, як такий, що більше одного року не проживає без поважних причин у спірному житлі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив його задоволити з вищенаведених підстав, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.40).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик останнього до суду розміщеному на офіційному сайті судової влади (а.с. 39).

Представник третьої особи Нововолинського міського сектору Управління Державної міграційної служби у Волинській області не зявився, в.о. начальника УДМС України у Волинської області ОСОБА_4 подав до суду письмову заяву, у якій просив суд розглянути справу у відсутності представника третьої особи (а.с.34).

Суд, у відповідності до ст.280, ст.281 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Конституцією України, положеннями ст.316, ст.317, ст.319, ст.321 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який передбачає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, ст.386, ст.391 ЦК України, а об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, ст.382 ЦК України).

Права власника житла визначені у ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та його батькові ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 грудня 2000 року (а.с.3) належить спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії будинкової книги у вищевказаному житлі зареєстроване постійне місце проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с.4-7).

Згідно акту, складеного комісією у складі працівників ЖКП №1 (а.с.9) у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, з 2010 року відповідач ОСОБА_2 не проживає.

Жодних доказів про те, що відповідач з поважних причин не проживає в спірному житлі понад один рік у судовому засіданні не здобуто, встановлено, що перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_2 ніхто не чинив.

Враховуючи вищевикладені норми закону, з огляду на те, що позивачем доведено правомірність своїх вимог, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування спірним житлом, з тих причин, що він понад одного року не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та нею не користується.

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, а також те, що позивач ОСОБА_1 на підставі ЗУ «Про судовий збір» при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставі ст.383, ст.391, ст.405 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП невідомий, серія та номер паспорта невідомі, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП невідомий, серія та номер паспорта невідомі, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк