Номер справи 223/268/18
Номер провадження2/220/540/18
10 грудня 2018 року смт.Велика Новосілка Донецької області
Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Яненко Г.М.;
при секретарі - Черняєвій С.П.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Вугледарської міської ради Мар'їнського району Донецької області до ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
До суду звернувся орган опіки та піклування Вугледарської міської ради Мар'їнського району Донецької області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, має малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини - у свідоцтві про народження записаний згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України .
ОСОБА_1 за вироком Вугледарського міського суду від 20.04.2016 (справа № 223/562/15-к) відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 26.02.2016 р. по 04.10.2017 р. Згідно з довідкою про звільнення ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3.
Згідно з даними паспорту ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, але згідно з довідкою № 252 від 14.03.2018 р., наданою Павлівською сільською радою Мар'їнського району Донецької області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 знята з реєстрації в АДРЕСА_2 за рішенням Мар'їнського райсуду від 27.10.2008, цивільна справа № 2-1503-09.
Малолітній ОСОБА_2 з народження не мав реєстрації за місцем проживання, так як його мати не мала постійного місця проживання. Протягом 2015 року ОСОБА_1 нехтувала своїми обов'язками по утриманню і вихованню дитини, неналежно доглядала за станом його здоров'я, хлопчик неодноразово жебракував на території м. Вугледар, внаслідок чого був направлений 30.09.2015 р. у Великоновосілківський ЦСПРД.
За рішенням виконавчого комітету Вугледарської міської ради 18.05.2016 № 141, ОСОБА_2 наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
17.06.2016 ОСОБА_2 влаштований до Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради.
З 1 березня 2018 р. ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Вугледарської міської ради від 21.02.2018 № 114 "Про влаштування малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_3 та ОСОБА_4" влаштований до ДБСТ ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.
З моменту звільнення (з жовтня 2017 р.) ОСОБА_1 із заявою про повернення до неї дитини нікуди не зверталась, долею та станом здоров'я хлопчика не цікавилась.
ОСОБА_1 за рішенням Вугледарського міського суду від 27.09.2006, справа № 2/568/2006, позбавлена батьківських прав відносно свого старшого сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6. На теперішній час дитина виховується в прийомній сім'ї. З моменту позбавлення її батьківських прав ОСОБА_1 не зверталась до служби у справах дітей із заявою про надання дозволу на спілкування з дитиною та про поновлення її батьківських прав.
Питання неналежного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 неодноразово розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини: 28.09.2015 р., 22.12.2015 р., 30.03.2018 р.
30.03.2018 р. комісією прийняте рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні малолітнього сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7
Направлені на адресу проживання відповідача судові виклики повернуті до суду з позначками «за закінченням терміну зберігання», про дату та місце розгляду справи відповідач повідомлена шляхом опублікування оголошення на веб порталі судової влади, але в судове засідання вона не з'явилася про розгляд справи у її відсутність не заявила, відзивів, заперечень відповідачем також не заявлено.
Від представника позивача надійшла заява про підтримку позову та про розгляд справи у відсутність позивача. Згідно цієї заяви позивач відмовився від частини вимог позову, а саме від стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, так як аліменти вже стягнуто з відповідача за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області.
Враховуючи неявку відповідача та не заперечення позивача, суд вважає за можливе справу розглядати в заочному порядку, у відповідності до ст. 281 ЦПК України.
Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно представленого свідоцтва про народження: (серії НОМЕР_1, від 11.11.2015 року виданого ВДРАЦС РС Вугледарського міського управління юстиції в Донецькій області) відповідач ОСОБА_1 є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини - у свідоцтві про народження записаний згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України .
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 26.03.2016 року відбувала покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, призначене Вугледарським міським судом Донецької області, 04.10.2017 року була звільнена від покарання за амністією та, згідно довідки про звільнення, відбула до місця проживання у АДРЕСА_4.
За характеристикою ОСББ «Вікторія - Вугледар» від 29.02.2016 року за № 111, відповідач ОСОБА_1, яка проживала в АДРЕСА_5, є особою яка зарекомендувала себе з вкрай негативної сторони та згідно характеристики вихованням сина ОСОБА_2 за час проживання не займалася.
Згідно довідки Маріупольської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів № 2 Донецької обласної ради, куди, після засудження відповідача був влаштований ОСОБА_2, мати хлопчика, відповідач ОСОБА_1, повідомлена про місцезнаходження сина, після звільнення, протягом 4 місяців дитину не відвідала, при цьому призначені аліменти не виплачувала, долею та здоров'ям дитини не цікавилась.
Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вугледарської міської ради Мар'їнського району Донецької області вбачається, що було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки мати своїх обов'язків не виконує, нормальних умов життя діитині не забезпечує, належної уваги не приділяє, матеріальних витрат не несе, не має можливості та бажання утримувати дитину.
Викладене також підтверджується численними довідками, листами, актами Вугледарської міської ради Мар'їнського району Донецької області, згідно яких міська рада намагалася допомогти відповідачці налагодити та поліпшити умови життя дитини але на даний час залишати дитину на піклування матері є не лише не бажаним а й ризикованим.
При цьому до справи долучено рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області, за яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Аналізуючи надані до суду документи, суд зазначає, що вони є об'єктивними, відображають істинне положення речей, не були спростовані відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відносно своїх дітей батьки мають як права так і обов'язки стосовно її виховання.
Так відповідно до приписів ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.
Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Згідно зі ст. 164 СК України батьки можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до нього батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, … засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач протягом тривалого періоду часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини, не займається її вихованням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не утримує належно в матеріальному плані, не в повній мірі цікавиться його станом здоров'я, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляє до сина материнської турботи та уваги, хоча має таку можливість, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не опікується духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного і належного харчування та медичного догляду.
Доказів, які б спростовували такі доводи позивача відповідач не надав.
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст.166 СК України).
Проте, як вбачається з наданого позивачем рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, аліменти з відповідача вже стягнуто, тому провадження у справі у цій частині, в порядку ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.
Керуючись ст. 150, 155, 164 ч.1 п. 2, 165, 180- 183 СК України, ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги органу опіки та піклування Вугледарської міської ради Мар'їнського району Донецької області до ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
В частині позовних вимог про стягнення аліментів провадження у справі закрити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3, паспорт серї НОМЕР_2) 704 грн. судового збору в дохід держбюджету.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строки, протягом якого розглядалася заява, не включаються до строків на апеляційне оскарження рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення 30 денного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення безпосередньо до апеляційного суду Донецької області.
Суддя Г.М. Яненко