Справа № 361/1660/16-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/3314/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 22.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області в складі судді Селезньової Т.В., ухвалене в м. Бровари 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розділ спільного майна, виділ частки в натурі, визнання права власності на виділену частину як на окремий обєкт, припинення права спільної часткової власності,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в :

В березні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про поділ житлового будинку з надвірними будівлями як обєкт права спільної часткової власності, уточнивши позовні вимоги в січні 2018 року, просив припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 4 по вул. Михайлівська в с. Шевченкове Броварського району Київської області, розділити його в натурі, визнавши за ним, ОСОБА_2, право власності на частину житлового будинку № 4 як на окреме домоволодіння, що складається з зазначених ним приміщень згідно висновку експерта від 09 жовтня 2017 року, залишивши сарай «Б» та ? частину огорожі N в спільному користуванні, а також надати у спільне користування водопровідну колону та колодязь, покласти на відповідачів судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 28 жовтня 2014 року помер батько позивача ОСОБА_5, який за час свого життя вчинив заповіт на житловий будинок, 23 травня 2015 року позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку майна, що складається із 86/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями в с. Шевченкове Броварського району по вул. Михайлівська, 4, інша частина майна належить відповідачам.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі житлового будинку та надвірних будівель, що призвело до неможливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого майнового права шляхом здійснення поділу житлового будинку та надвірних будівель в натурі відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що звертався із заявою про надання дозволу на перепланування будинку до Шевченківської сільської ради, однак згідно наданих повноважень сільська рада не видає даних дозволів. 14 лютого 2018 року він звернувся до Відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на перепланування жилого будинку і жилого приміщення. Відповідно до наданої відповіді 23 лютого 2018 року, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, відповідно до п. 1 переліку будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406, не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких обєкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Дана відповідь була долучена до матеріалів справи.

Крім того, посилався на ст. 100 ЖК України в редакції від 04 червня 2017 року, згідно якої виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після закінчення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від відповідача ОСОБА_3, згідно якого апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги в ній не відповідають чинному законодавству. Позивач вважає, що роботи, які передбачені судовою будівельно-технічною експертизою, яка визначила один можливий варіант поділу будинку, не передбачають втручання в несучі конструкції та/або системи загального користування. Однак у висновку зазначеної експертизи вказано про необхідність втручання в несучу конструкцію (зокрема влаштування дверного прорізу у зовнішній стіні будинку), втручання в інженерні системи загального користування (влаштування окремого газо- та електропостачання), а також вказано на необхідність отримання дозволу органів місцевого самоврядування на проведення зазначених в експертизі робіт.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що визначений у висновку експертизи варіант розподілу будинку із дотриманням вимог ДБН виключає можливість окремих ізольованих квартир всім співвласникам без попереднього проведення відповідних добудов і переобладнань, зокрема відповідачем ОСОБА_4 кухні, на які відповідачі не погоджувалися і на які в матеріалах справи відсутня відповідна дозвільна документація.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 23 травня 2015 року ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 належить ? частка від належного спадкодавцю майна 86/100 часток будинку № 4 по вул. Михайлівська, с. Шевченкове Броварського району.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 43/200 частки житлового будинку № 4 по вул. Михайлівська, с. Шевченкове Броварського району, підстава виникнення права власності свідоцтво про право на спадщину, дата реєстрації 23 травня 2015 року.

ОСОБА_4 належить 14/100 часток житлового будинку № 4 по вул. Михайлівська, с. Шевченкове Броварського району на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2009 року, за яким відчужується приміщення 1-7 житловою площею 22,1 кв.м., що складає 14/100 (або 28/200) часток будинку.

ОСОБА_3 належить 129/200 часток житлового будинку № 4 по вул. Михайлівська, с. Шевченкове Броварського району на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 травня 2015 року в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5, а саме ? частки від належного спадкодавцю майна 86/100 часток будинку, що становить 129/200 часток будинку (а. с. 31 64 т. 1).

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області від 14 січня 2016 року № 16, на день смерті ОСОБА_5 в будинку № 4 по вул. Михайлівська, с. Шевченкове Броварського району за даною адресою проживали його син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_6, онуки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 38 т. 1).

Згідно висновку експерта С-732 судової будівельно-технічної експертизи від 09 жовтня 2017 року, дійсна ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 4 по вул. Михайлівська, с. Шевченкове Броварського району становить 506452 грн.

Запропоновано єдиний варіант поділу домоволодіння, за яким ОСОБА_4 на 28/200 частин домоволодіння пропонується житлова кімната 1-7 пл. 22,1 кв.м. вартістю 70983 грн., що менше ідеальних 28/200 частин на 3432 грн., ОСОБА_2 на 43/200 частин домоволодіння пропонується частина веранди 1-1 пл. 9,3 кв.м. вартістю 29871 грн., кладова 1-2 пл. 1,0 кв.м. вартістю 3212 грн., кімната 1-9 пл. 7,9 кв.м. вартістю 25374 грн., сарай Б вартістю 48496 грн., у спільне користування пропонується ? частина огорожі N вартістю 6543 грн. Частина домоволодіння, що пропонується другій стороні, вартістю 113496 грн., складає від вартості домоволодіння 42/200 частки домоволодіння. Третій стороні ОСОБА_3 на 129/200 частин домоволодіння пропонується частина веранди 1-1 пл. 4,5 кв.м. вартістю 14453 грн., коридор 1-3 пл. 12,6 кв.м. вартістю 40470 грн., кухня 1-4 пл. 10,1 кв.м. вартістю 32440 грн., ванна 1-5 пл. 6,3 кв.м. вартістю 20235 грн., житлова кімната 1-6 пл. 10,4 кв.м. вартістю 33404 грн., житлова кімната 1-8 пл. 9,1 кв.м. вартістю 29228 грн., сарай В вартістю 158933 грн., вбиральня Г вартістю 6053 грн., Л/душ Д вартістю 1149 грн., навіс Е вартістю 4151 грн., у спільне користування пропонується ? частина огорожі N вартістю 6543 грн. Частина домоволодіння, що пропонується третій стороні, вартістю 347060 грн., складає від вартості домоволодіння 129/200 часток домоволодіння. Сума в розмірі 4217 грн. підлягає грошовій компенсації: ОСОБА_4 в сумі 3432 грн. та ОСОБА_2 в сумі 785 грн. за рахунок ОСОБА_3 для порівняння ідеальних частин в вартості домоволодіння.

У висновку експертизи зазначено, що на виконання вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» даний варіант поділу житлового будинку можливий в разі добудови ОСОБА_4 кухні пл. 7,9 кв.м., ОСОБА_2 кімнати пл. 11,8 кв.м. та влаштуванню кухні в своїй частині веранди 1-1 пл. 9,3 кв.м. (а. с. 161 187 т. 1).

Згідно листа відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації Київської області від 23 лютого 2018 року № 21, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, відповідно до п. 1 переліку будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406, не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких обєкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (а. с. 227 т. 1).

Наведені обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України учасники спільної часткової власності здійснюють свої права за їх згодою та можуть домовитись про порядок користування і володіння майном, яке перебуває у їх спільній власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України).

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи із змісту ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України, виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Визначальним для виділу частки в домоволодінні, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13.

Відповідно до ст. 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Із висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 жовтня 2017 року № С-372, на вирішення якої поставлено питання можливості поділу в натурі спірного житлового будинку, вбачається, що наведений в ній варіант поділу будинку можливий в разі добудови: першою стороною кухні пл. 7,9 кв.м., другою стороною кімнати пл. 11,8 кв.м. та влаштуванні кухні в своїй частині веранди 1-1 пл. 9,3 кв.м.

Відповідно до п. п. 2.9, 2.22, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення. При цьому в залежності від кількості житлових кімнат площа квартир повинна становити: при одній житловій кімнаті 30-40 кв.м., при двох 48-58 кв.м., при трьох 60-70 кв.м. Площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м., в інших квартирах не менше 17 кв.м. Мінімальна площа спальні на одну особу 10 кв.м., на дві 14 кв.м.

Разом із тим позивач просить позивач просить визнати за собою право власності на частину будинку із певними приміщеннями як окреме домоволодіння, серед яких є лише кімната 1-9 пл. 7,9 кв.м., що не відповідає вищенаведеним вимогам ДБН щодо загальної площі кімнати в однокімнатній квартирі.

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги, що роботи по добудові приміщень поза існуючим периметром будинку і збільшення житлової площі будинку в цілому не можна віднести до переобладнань, на які не вимагається отримання відповідної дозвільної документації.

Також суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що влаштування індивідуального входу-виходу співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а. с. 178) в несучій зовнішній стіні в будь-якому випадку потребує отримання дозволу органу, уповноваженого на вчинення таких дій у сфері містобудування, що узгоджується із положеннями ст. 152 ЖК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині посилання на відповідь відділу містобудування та архітектури Броварської районної державної адміністрації від 23 лютого 2018 року, апеляційний суд враховує, що згідно даної відповіді, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, відповідно до п. 1 переліку будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406, не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких обєкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Однак, в даному випадку відділом містобудування та архітектури викладені загальні нормативно-правові положення, і даний лист не містить конкретної відповіді на питання щодо необхідності одержання дозволу на проведення будівельних робіт, запропонованих висновком експертизи відносно конкретного будинку № 4 по вул. Михайлівська, с. Шевченкове Броварського району, а тому із його змісту не можна робити беззаперечного висновку про відсутність необхідності одержання такого дозволу.

Із цих же підстав відхиляються посилання позивача в апеляційній скарзі на ст. ст. 100, 152 ЖК України та Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76.

Крім того, із змісту експертизи вбачається, що визначення варіанту поділу будинку відповідно до часток співвласників експертом здійснено із урахуванням приміщень, які співвласникам лише пропонується добудувати поза існуючим периметром будинку зі збільшенням житлової площі будинку в цілому, тобто фактично здійснено поділ неіснуючих приміщень, що не відповідає вимогам ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Апеляційний суд приймає до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази наявності рішення органу місцевого самоврядування про надання в користування земельної ділянки конкретної площі та конфігурації для обслуговування спірного будинку, а тому добудова приміщень поза межами будинку без урахування цих обставин може призвести до порушення прав суміжних землевласників або землекористувачів.

Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 в уточнених позовних вимогах просить не виділити свою частку в натурі, а розділити в натурі житловий будинок, припинивши право спільної часткової власності на житловий будинок, визнавши за собою право власності на конкретні приміщення, при цьому вимог щодо решти приміщень будинку ним не заявлено, а тому задоволення його вимог в даному вигляді є неможливим, оскільки призводить до невизначеного правового статусу інших частин будинку.

Виходячи із вищевикладеного, судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_2 про розділ спільного майна, виділ частки в натурі, визнання права власності на виділену частину як на окремий обєкт, припинення права спільної часткової власності в цілому.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2018 року.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагеєв В.О.

ОСОБА_7