Справа № 509/5154/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, установлення неправильності в актовому запису цивільного стану, -

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2017 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просила суд, встановити факти, що мають юридичне значення, а саме, встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Р. Вірменія є її батьком, встановити неправильність запису в актовому записі про її народження за № 988 від 08.08.1996 р., складеного відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси щодо прізвища заявниці та прізвища і по батькові матері та батька дитини, внести зміни до актового запису № 988 від 08.08.1996 р., складеного відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси про її народження 12 липня 1996 року, вказавши в графі «прізвище дитини» - Седракян, в графі «відомості про батька» - ОСОБА_2, в графі «відомості про матір» - ОСОБА_3, мотивуючи це тим неправильністю вищевказаних записів в актовому записі, так як її батьками дійсно є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_3 (мати), відносно прізвищ та по батькові яких були допущені суттєві помилки при складенні вищевказаного актового запису про її народження № 988 від 08.08.1996 р., так як під час її народження, свідоцтво про шлюб її батьків, укладеного 14.06.1989 р. у м. Єреван, Вірменської РСР, Маштоцьким райвідділом ЗАЦСу (актовий запис № 389) було залишено у Р. Вірменія, так як її батьки були змушені покинути свою республіку внаслідок необхідного термінового переїзду до України після подій Карабаського конфлікту, який мав місце влітку 1992 року.

Неправильність записів в актовому записі про народження заявниці унеможливлюють отримання нею паспорту громадянки України, в якій вона народилась, позбавляючи її законних прав, закріплених Конституцію України, Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, порушення її права бути громадянкою України, право на вступ до вищого навчального закладу і отримання стипендії, подальшого працевлаштування, отримання певних субсидій, враховуючи, що на сьогодні їй виповнився повний 21 рік.

В судове засідання заявниця та представниця повністю підтримали доводи своєї заяви, яку просили суд задовольнити.

Представниця заінтересованої особи Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, вважаючи її безпідставною і необґрунтованою та з підстав, викладених у письмових поясненнях на заяву, зокрема, вважаючи актовий запис № 988 від 08.08.1996 р., складений відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси про народження заявниці таким, що відповідає вимогам ст. 128 СК України та п.п. 1.1,2.7,2.12 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Мінюсті України 14.01.2011 р. за № 55/18793, враховуючи, що органу державної реєстрації на час складання оспорюваного актового запису, на підставі якого в подальшому було видане свідоцтво про народження серії І-ЖД № 093195 від 08.08.1996 р., були всі необхідні документальні дані, надані матірю заявниці.

Заслухавши пояснення сторін по справі та свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Стаття 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема : родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ст. 319 ЦПК України - у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 52 КпШС Української РСР (чинний на час народження заявниці) походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків.

Стаття 121 СК України встановлює, що права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122,125 цього Кодексу, якими передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Згідно із п.п. 2.16.7, 2.18 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Мінюсті України 14.01.2011 р. за № 55/18793 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.

Згідно із п.п. 3,7 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 р. - судам належить враховувати, що відповідно до ст. 19 Закону "Про органи реєстрації актів громадянського стану" реєстрація народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені та по батькові провадиться органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів. Крім цього Закону, порядок реєстрації актів громадянського стану встановлюється Правилами, які затверджуються Міністерством юстиції України. Згідно з цим Законом і Правилами - суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). З такими заявами до суду можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис; батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники - щодо актових записів, які стосуються неповнолітніх дітей, а у передбачених законодавством випадках і самі неповнолітні, які досягли 16 років; опікуни громадян, визнаних судом недієздатними, а щодо актових записів померлих - особи, які входять до кола їх спадкоємців. У разі, коли мати дитини не перебуває у шлюбі та немає спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини провадиться за прізвищем матері, а ім'я, по батькові за бажанням матері, запис про громадянство і національність батька за громадянством і національністю матері. Такі дані можуть бути внесені до актового запису за заявою матері або повнолітньої дитини. Якщо до свідоцтва про народження внесено записи, не передбачені Положенням "Про свідоцтво про народження", затвердженим постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-12, або іншими законодавчими актами України, суд може розглянути заяву про визнання неправильності цих записів за правилами глави 36 ЦПК України.

Судом встановлено і підтверджено свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батьками заявниці), що шлюб між ними був офіційно укладений 14.06.1989 р. Маштоцьким райвідділом ЗАЦСу м. Єреван, Вірменської РСР, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 1989 р. 06 місяця 14 числа було зроблено відповідний актовий запис № 389, і яким після одруження було присвоєно прізвища чоловікові «Мілітонян», а дружині «Седракян» з відповідним перекладом з вірменської на українську мову, виконаному у встановленому Законом порядку (а.с. 8-16).

Заявниця ОСОБА_1 народилась 12.07.1996 р. у м. Одесі, Україна, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 093195 від 08.08.1996 р. (актовий запис № 988) та відповідним записом акту про народження № 988 від 08.08.1996 р., в яких прізвище заявниці, її батька та матері вказане як «Сєдракян», тобто через літеру «є». При чому, прізвище батька вказане не «Мілітонян», як зазначено у свідоцтві про укладення шлюбу серії ІІІ-СЛ № 332108 від 14.06.1989 р., а як «Сєдракян» (а.с. 6,53).

Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (матір заявниці), прізвище її чоловіка (батька заявниці) було вказано органами державної реєстрації за її прізвищем, так як на момент народження її доньки (заявниці) у неї був відсутній оригінал свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_2, який вони випадково залишили у Р. Вірменія, так як терміново були змушені покинути свою республіку внаслідок необхідного переїзду до України після кровопролитних і військових подій Карабаського конфлікту, який мав місце влітку 1992 року, а тому багато їхніх особистих речей і документів, в тому числі оригінал свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-СЛ № 332108 від 14.06.1989 р. були забуті (залишені) ними у Р. Вірменії, що зясувалось вже після народження їхньої дитини (заявниці), в період пошуку місця проживання, оселі і т.і., що було також підтверджено свідком ОСОБА_2 (батьком заявниці), який підтвердив факт свого батьківства щодо своєї рідної доньки ОСОБА_2 (заявниці).

В судовому засіданні було підтверджено факт того, що реєстрація народження заявниці була проведена за заявою матері ОСОБА_3 від 08.08.1996 р. згідно ч. 2 ст. 55 КпШС УРСР, проти чого не заперечувала свідок ОСОБА_3

Суд встановив, що заявниця була народжена у шлюбі вищевказаних осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка, свою чергу, відповідно до діючого законодавства, повинна була надати до відділу ДРАЦСу оригінал свідоцтва про шлюб та зареєструвати народження дитини, не як одинока матір, а згідно ст. 54 КпШС УРСР.

Однак, в даному випадку, ніким із сторін провадження не оспорюється батьківство ОСОБА_2 по відношенню до своєї рідної доньки ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_3 18.01.2018 р. звернулась до Овідіопольського РВДРАЦСу ГТУЮ в Одеській області з заявою про внесення змін до актового запису про народження доньки ОСОБА_1 № 988 від 08.08.1996 р., складеного Київським районним у м. Одесі відділом ДРАЦСу ГТУЮ в Одеській області, в графі «прізвище дитини», «прізвище батька та матері» «Сєдракян» виправити на «Седракян», також виправити по батькові матері з «Айкаранівна» на «Айкарамівна», в чому їй було відмовлено у звязку неможливістю підтвердити заявлене (а.с. 40).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що внаслідок вищевказаних помилок, допущених органом державної реєстрації в запису акту про народження № 988 від 08.08.1996 р. заявниця не може отримати паспорт громадянки України, в якій вона народилась, вона позбавляється своїх законних прав, закріплених Конституцію України, Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод щодо підтвердження її особи, порушуються її права бути громадянкою України, право на вступ до вищого навчального закладу і отримання стипендії, подальшого працевлаштування, отримання певних субсидій, враховуючи, що на сьогодні заявниці виповнився повний 21 рік.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - Європейський Суд) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому було встановлено порушення Україною статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У даній справі ЄСПЛ повторив свої загальні принципи, вироблені в прецедентній практиці, і наголосив, що об'єктом статті 8 є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов'язань, існують позитивні зобов'язання, пов'язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов'язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (пункт 59). Навіть недотримання процедури вирішення питання, яке стосується приватного та сімейного життя, може призвести до порушення такого права. Наприклад, у справі «Хант проти України»3 Європейський Суд дійшов висновку, що заявник не був залучений у провадження, внаслідок яких приймались рішення, тією мірою, яка є достатньою для забезпечення захисту його інтересів, а державні органи вийшли за межі своєї дискреції і не забезпечили рівновагу між інтересами заявника та інших осіб (пункт 60). Суд використав вироблений ним стандартний підхід щодо перевірки обґрунтованості втручання у право заявника, а саме «триступеневий тест», при якому необхідно дати відповіді на питання: чи було втручання передбачене законом, чи мало воно легітимну мету та було необхідним у демократичному суспільстві (пропорційним). У цьому випадку проблеми передбачуваності законом та наявності легітимної мети було безсумнівно дотримано (наявність чіткого національного законодавства та мети у вигляді захисту прав дитини), а тому для Суду залишалось проаналізувати відповідність втручання принципу «пропорційності», тобто встановити, чи було воно «необхідним в демократичному суспільстві». Саме аналіз третього питання викликає труднощі в національній правозастосовчій практиці і є не типовим для її реалій.

Враховуючи, що іншим чином, ніж встановлення неправильності запису в актовому запису про народження заявниці з підстав, описаних вище неможливо дотриматися «врівноваженого балансу між фізичною особою та суспільством» та дотриматися принципів прав людини, встановлених ЄСПЛ, зокрема, у вищевказаній справі, що буде принципом справедливості і дотримання інтересів, прав і свобод заявниці щодо отримання нею паспорту, що передує вирішенню даної справи по суті, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 293,294,315-319 ЦПК України, «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Мінюсті України 14.01.2011 р. за № 55/18793, Постановою Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 р., Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, установлення неправильності в актовому запису цивільного стану задовольнити ;

2.Встановити факт, що має юридичне значення неправильність запису в актовому записі про народження ОСОБА_1 за № 988 від 08.08.1996 р., складеного відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси в частині прізвища заявниці та прізвища і по батькові матері та батька дитини ;

3.Внести зміни до актового запису № 988 від 08.08.1996 р., складеного відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної Ради народних депутатів м. Одеси про народження 12 липня 1996 року ОСОБА_1, вказавши в графі «прізвище дитини» - Седракян, в графі «відомості про батька» - ОСОБА_2, в графі «відомості про матір» - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Гандзій Д.М.