ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді: Соляник А.В.,
за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В.,

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Обґрунтовуючи заявлені вимог, позивач зазначив, що 01.02.2008 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до якого МТМ зобовязувалось відпустити відповідачу теплову енергію до нежитлового приміщення № 102, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190, а відповідач зобовязувався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та в порядку, встановленими договором.
Виконуючи свої зобовязання, МТМ за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 11 151 грн. 23 коп.
Проте, ОСОБА_2 належним чином не виконував взятих на себе зобовязань по сплаті за спожиту теплову енергію, акти приймання/передачі теплової енергії, підписані та оформлені належним чином відповідачем, на адресу ОСОБА_1 «МТМ» не повернулись. Невиконанням своїх зобовязань відповідач порушив вимоги законодавства й умови діючого договору.
З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також три проценти річних у розмірі 146 грн. 51 коп., інфляційні втрати у розмірі 150 грн. 42 коп., суму пені у розмірі 1 582 грн. 92 коп. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. 00 коп.
Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгулу справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву, в якій просить суд позов задовольнити, розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судові засідання, призначені двічі, відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка постачається ним населенню та підприємствам м. Запоріжжя.
Згідно договору купівлі-продажу № 156/2319, на праві приватної власності ОСОБА_2 нежитлове приміщення № 102, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190.
01.02.2008 року між ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» та фізичною особою ОСОБА_2, як власником нежитлового приміщення № 102, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190, було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 202353.
Відповідно до п. 1.1 договору, теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобовязуються прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.
Теплова енергія відпускається споживачам в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору (п. 2.1 договору).
Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом. При відсутності приладів комерційного обліку або якщо вони вибули з ладу (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електронних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну дії держповірки, сумлінні показники тощо) обсяг теплової енергії визначається Теплопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом згідно з договірним тепловим навантаженням. У разі підключення споживачів без приладів комерційного обліку теплової енергії до центрального теплового пункту (ЦТП) з приладами комерційного обліку - від загального споживання теплової енергії, визначеної за приладами комерційного обліку ЦТП, віднімаються обсяги споживання теплової енергії,визначені за показаннями приладів комерційного обліку споживачів, підключених до ЦТП, а решта обсягу спожитої енергії розподіляється споживачам пропорційно до їх договірного максимального приєднання теплового навантаження (п.п. 5.1, 5.5, 5.6 договору).
Розрахунки за даним договором здійснюється в грошовій формі відповідно до встановлених органом місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунку та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом (п. 6.1 договору).
Розрахунковим періодом є календарний місяць.
Споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію(п.п. 6.2, 6.4 договору).
За порушення умов, невиконання або неналежне виконання зобовязань за даним договором, сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства у повному обсязі (п. 7 Договору).
Відповідно до розрахунків позивача заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2017 року по квітень 2017 року становить 11 151 грн. 23 коп. За вказаний період відповідач не здійснював жодних оплат, тож сума основного боргу споживача перед ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» складає 11 151 грн. 23 коп.
Суду надані копії щомісячних рахунків за постачання теплової енергії та акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період, в яких міститься інформація про обсяг спожитої теплової енергії, застосований тариф та визначена сума, що підлягає сплаті.
Суд вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання, які регулюються загальними нормами Цивільного кодексуУкраїни про договірні відносини,Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року.
Так, відповідно до ст.ст. 11, 14 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ст.ст. 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зі змісту ст.ст. 3, 6, 627, 629 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно з ст.ст. 901, 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ст.ст. 16, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Згідно з ст. 20 вказаного Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (п. 1 ч. 3), оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 3).
Згідно з ст. 32 Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Як передбачено п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Згідно з п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).
Зясувавши обставини даної справи та оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, як споживач послуг з постачання теплової енергії в порушення вищевказаних норм діючого законодавства не виконував своє зобовязання за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу теплової енергії щодо внесення плати за поставлену теплову енергію в установлені договором строки, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, яка підлягає стягненню з них на користь позивача в повному обсязі.
При цьому, виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобовязань за умовами, які були визначені ними на власний розсуд.
Жодних заперечень з приводу умов договору, в т.ч. і визначення обсягу теплового навантаження, за яким повинно було здійснюватись нарахування плати за теплову енергію за зазначеним договором, відповідач позивачу не подавав.
Судом встановлено, що позивач належним чином виконував свої зобовязання за укладеним між сторонами договором і поставляв на приміщення відповідача теплову енергію, що підтверджується щомісячними актами приймання-передачі теплової енергії, складеними відповідно до п. 6 Договору, які є належними та допустимими доказами.
При вирішенні питання про розмір щомісячних плат за надані послуги та загального розміру заборгованості, суд виходить з умов укладеного між сторонами договору та наданого позивачем розрахунку, який суд знаходить чітким, детальним, обґрунтованим, він повністю відповідає умовам договору щодо визначення обсягів теплової енергії та нарахування плати на них. Плата нарахована позивачем за тарифами, що затверджені в установленому законом порядку. Підстав сумніватися в правильності та достовірності цього розрахунку у суду немає, тому він приймає його за основу при винесенні даного рішення як належний та допустимий доказ.
На підставі вищевикладеного, позов в частині стягнення заборгованості в сумі 11 151 грн. 23 коп. слід задовольнити.
Вирішуючи спір в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд виходить з наступного.
У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.
Факт порушення відповідачем термінів розрахунків, передбачених договором, є доведеним і вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлені обґрунтовано.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що розрахунок втрат від інфляції та 3% річних позивачем здійснено вірно, тому позов в цій частині слід задовольнити.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені слід врахувати наступне.
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач своєчасно не виконав свої зобовязання щодо оплати за теплову електроенергію за договором № 202353 від 01.02.2008 року, тому суд вважає, вимоги позивача про стягнення основного боргу, трьох процентів річних, інфляційних втрат та пені, обґрунтованими, документально підтвердженими, та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 14, 322, 525, 526, 530, 541, 610, 626, 627, 629, 638, 901, 903 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 «Міські теплові мережі» - задовольнити.
Копію заочного рішення надіслати сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Відповідно до п.п.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя А.В. Соляник