АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/616/18Головуючий по 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: 55 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати при звільненні, - :

в с т а н о в и л а :

23.11.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати при звільненні.

ОСОБА_3 позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.03.2015 року позивач прийнятий на посаду директора Черкаського міського району електричних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» згідно наказу № 81-п від 27.03.2015 року.

15.05.2017 року ОСОБА_3 звільнено із займаної посади за угодою сторін. В день звільнення відповідач не провів повний розрахунок з позивачем. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Фактичний розрахунок з позивачем відбувся 16.08.2017 року, про що свідчить довідка ПАТ КБ «Приватбанк» із зазначенням дати, виду та суми грошової компенсації. Період порушення виплати заробітної плати становить з 15.05.2017 року по 15.08.2017 року. Згідно даних довідки про доходи позивачу нараховано заробітної плати за березень 2017 року 31019,49 грн., за квітень 2017 року 7036,22 грн. та за частину травня 2017 року 30834,08 грн. При цьому позивач вказує, що в квітні 2017 перебував на лікарняному, а тому заробітна плата збереглася частково. Середній заробіток за період з 01 травня по 15 травня 2017 року за 10 робочих днів згідно з листом ОСОБА_5 від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» позивачу нараховано 30834,08 грн. З 14 лютого по 31 березня 2017 року за 32 робочі дні позивачу нарахована заробітна плата в сумі 52269,08 грн.. Загальна сума нарахування за два місяці становить 83103,16 грн. Середньоденний заробіток за два останні місяці роботи (40 робочих днів) становить: 83103,16/40=2077,58 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за період невиплати заробітної плати становить: 2077,58 Х 65 = 135042,64 грн. вважає позивач. Тому ОСОБА_3 просив суд стягнути із ПАТ «Черкасиобленерго» на його користь середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати в сумі 135042,64 грн., судові витрати просить покласти на відповідача.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (18001, м. Черкаси, вул. Гоголя, 285, ) на користь ОСОБА_3 (18000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) середній заробіток за період затримки виплати заробітної плати при звільненні в сумі 45495,53 грн. з відрахуванням при виплаті податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України.

Стягнуто з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на користь держави 640 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. Він вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду першої інстанції, викладені в спірному рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки є належним чином доведеними, а судом неправильно визначено термін затримки виплати заробітної плати (день фактичного розрахунку). В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 також зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою довідку ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.11.2017 року з інформацією про дату платежу 16.08.2017 року, суму платежу -7271,56 грн. та деталями операції. Мотивувальна частина спірного рішення не містить обгрунтування та підстав, з яких даний доказ не прийнятий судом. При цьому відповідач не наддав банківських документів з доказами того, що саме 16.08.2017 року на рахунок відповідача надійшли кошти від фонду соціального страхування, як оплата лікарняного ОСОБА_3 Тому ОСОБА_3 просить рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період затримки заробітної плати при звільненні в сумі 62 919, 35 грн. Стягнути судові витрати.

29 березня 2018 року на адресу апеляційного суду Черкаської області надійшов відзив ОСОБА_4 акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому відповідач посилаєтья, що фактичний розрахунок по заборгованості по зарплаті здійснено 25.07. 2017 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 895 від 20.07. 2017 року та № 949 від 25.07. 2017 року , тому виконано всі зобов'язання перед позивачем . 16.08.2017 року була здійснена проплата за рахунок фонду соціального страхування щодо виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, тому відповідачем було лише перераховано кошти на розрахунковий рахунок позивача.

За таких обставин, кількість робочих днів затримки невиплаченої заробітної плати за період з 16.05. 2017 року по 20.07.2017 року становить 45 днів, з 21.07. 2017 року по 24.07. 2017 року 2 дні, що складає суму 45495, 53 грн. Публічне акціонерне товариства «Черкасиобленерго» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

27 квітня 2018 року на адресу суду апеляційної інстанції від позивача ОСОБА_3 надійшло заперечення на відзив відповідача, в якому він просить задовольнити апеляційну скаргу, яку повністю підтримує, та заперечує проти приєднання до матеріалів справи копії довідки від 27.02. 2018 року № 2709, заяви - розрахунку від 07.08. 2017 року, виписки з рахунку відповідача, платіжного доручення від 16.08. 2017 року та додатку до платіжного доручення від 16.08. 2018 року, посилаючись на вимоги ч.3 ст. 367 ЦПК України. ОСОБА_3 посилається, що відзив відповідача на апеляційну скаргу не містить обгрунтувань , які б заважали відповідачу подати копії вказаних документів, як доказів до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача, яка зявилася в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати при звільненні, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог, наявних в матеріалах справи доказів, проте, врахувавши доводи сторін щодо розміру середнього заробітку та кількості днів (робочих днів) затримки невиплаченої заробітної плати за період з 16.05.2017 року по 24.07.2017 року, дійшов висновку, що середньоденна заробітна плата позивача становить 967. 99 грн. ,а кількість робочих днів 47. Тому суд частково задовольнив вимоги позивача, стягнувши кошти в розмірі 45495, 53 грн. з відрахуванням при виплаті податків та обовязкових платежів, передбачених законодавством України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції відповідно до запису з трудової книжки та до наказу № 268-п/тз від 15.05.2017 року, ОСОБА_3 звільнений з посади директора Черкаського міського району електричних мереж за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.4).

Згідно даних платіжних доручень № 895 від 20.07.2017 року, № 949 від 25.07.2017 року, проведено розрахунок з ОСОБА_3 та виплачено заборгованість із заробітної плати (а.с.31-34).

Відповідно до ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Згідно статті 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Черкасиобленерго» не заперечувало наявність заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_3 на момент звільнення та факт затримки розрахунку із позивачем в період з 16.05.2017 по 24.07.2017, погодившись, що період затримки становить 47 днів .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який дійшов до обгрунтованого висновку, не взявши до уваги твердження позивача, що остаточний розрахунок з ним відбувся 16.08.2017 року, оскільки згідно даних платіжних доручень № 895 від 20.07.2017, № 949 від 25.07.2017 ОСОБА_3 перераховано заборгованість по заробітній платі за лютий-травень 2017 року.

Згідно відповіді від 05.02.2018 року № 1007 на службову записку від 02.02.2018 року № 898/09-03, 16.08.2017 року ОСОБА_3 були перераховані лікарняні за рахунок фонду соціального страхування, які надійшли на рахунок підприємства від фонду 16.08.2017 року (а.с.67-68).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.05.2017 року по 24.07.2017 року в розмірі 45495, 53 грн. Визначаючи розмір середнього заробітку ОСОБА_6 за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.05.2017 року по 24.07.2017 року, з яким погоджується колегія суддів, суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно даних довідки ПАТ «Черкасиобленерго» № 120 від 09.08.2017 року та відповіді на службову записку від 05.02.2018 року № 1007, розмір заробітної плати ОСОБА_3 за два місяці, які передували звільненню і враховується в середньоденну зарплату становить: березень 2017 року 19199,07 грн. (з 31019,49 грн. нарахованої заробітної плати не враховуються в середньоденну зарплату 11819,93 грн.) за 22 робочих дні; квітень 2017 року 6936,22 грн. (з 7036,22 грн. нарахованої заробітної плати не враховуються в середньоденну заробітну плату 100 грн.) за 5 робочих днів.

Таким чином, з урахуванням «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою № 100 від 08.02.1995 Кабінету Міністрів України, середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 становить 967,99 грн. ((19199,07 + 11819,93) / (22 + 5).

За період з 16.05.2017 року по 24.07.2017 року кількість становить 47 робочих днів, а саме: травень 2017 року 11 робочих днів; червень 2017 року 20 робочих днів; липень 2017 року 16 робочих днів. При визначенні кількості робочих днів суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, виходячи із пятиденного робочого тижня, та даних викладених у ОСОБА_5 України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік».

Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_3 за період з 16.05.2017 року по 24.07.2017 року становить 45495,53 грн. (967,99 грн. х 47 днів), який і підлягає стягненню з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги щодо кількості робоих днів та розміру середньоденного заробітку позивача не підлягають задоволенню, оскільки не спростовують обгрунтованих висновків суду першої інстанції.

Також, судом першої інстанці було вірно зазначено, що оскільки розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_3 визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то при виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, роботодавець має право здійснити відрахування податків та обовязкових платежів передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин справи (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вищевикладеного не вбачається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального чи процесуального права та залишив не розглянутими обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду, тому підлягають залишенню без задоволення колегією суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять субєктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 367, 368, 374,375 , 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати при звільненні залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

ОСОБА_7

Повний текст постанови виготовлений 11.05.2018 року.