АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 2-138/10 Головуючий в І інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: №22-ц/791/487/18 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_1

секретар Цвєткова І.С.

за участю прокурора Іванчук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року, у складі судді Майдан С.І., у справі за поданням головного державного виконавця Нікішиної Ірини Миколаївни Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, заінтересовані особи: відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк" в особі філії Херсонське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2017 року головний державний виконавець Нікішина Ірина Миколаївна Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернулася до суду з поданням, в якому просила:

--- видати дублікат виконавчого листа №2-138, виданий Комсомольським районним судом м.Херсона, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №197 від 07.08.2006 року в сумі 198853,61грн;

--- визнати пропущеним з поважних причин строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання, поновивши вказаний строк;

--- направити дублікат вказаного виконавчого листа на адресу стягувача.

Подання обґрунтовано наступним.

На примусовому виконанні в державній виконавчій службі знаходиться виконавчий лист №2-138/10, виданий 04.03.2010р Комсомольським районним судом м.Херсона, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" залишку боргу в сумі 122789,55грн. Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, 15.04.2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено до ВДВС Комсомольського РУЮ в м.Херсоні. Згідно перевірки внесеної інформації виконавчий документ на примусовому виконанні у виконавчій службі не знаходиться, не перебуває. До відділу надійшла заява ПАТ "Державний ощадний банк України", в якій заявник, посилаючись на втрату виконавчого листа при пересилці, просить видати дублікат виконавчого листа. Посилаючись на ст.ст.370, 371 ЦПК України в редакції, діючій до 14.12.2017 року включно, п.10 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", просила задовольнити подання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року подання було задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати зазначену ухвалу й постановити нову, якою відмовити в задоволенні вказаного подання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказала, що суд не проаналізував обставини, які свідчили б про втрату виконавчого листа, не звернув увагу на відсутність доказів щодо цього. Також зазначила, що суд не перевірив, чи було виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, вказавши, що видача дубліката виконавчого листа може стати підставою для повторного виконання вже виконаного рішення, що є неприпустимим. Також вказала, що суд не перевірив посилання заявника на наявність в ЄДРВП інформації про відповідне виконавче провадження, яке 15.04.2011 року було закінчено, не обґрунтував необхідність, за таких обставин, задоволення подання. Також зазначила, що судом невірно вказана сума заборгованості, адже згідно рішенню суду стягнуто заборгованість в розмірі 172881,84грн, тоді як оскаржуваною ухвалою видано дублікат виконавчого листа на суму 198853,61грн, що є неприпустимим, оскільки змість дубліката виконавчого листа має відповідати його оригіналу, тобто відповідати резолютивній частині рішення суду. Також вказала, що суд не врахував положення ч.1 ст.371 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду подання, та Закону України "Про виконавче провадження", які передбачають поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання лише за заявою стягувача. Крім того, зазначила, що суд залишив поза увагою несплату заявником судового збору при зверненні з вказаним поданням.

Відповідно до п.6 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України до впровадження нового адміністративно-територіального устрою України відповідно до змін до Конституції України щодо децентралізації влади, але не довше ніж до 31 грудня 2017 року, утворення, реорганізацію та ліквідацію судів здійснює Президент України на підставі та у порядку, що визначені законом.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" було постановлено ліквідувати Апеляційний суд Херсонської області та утворити Херсонський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні.

Однак, згідно з п.3 Розділу XІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності з 30.09.2016 року, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Також, відповідно до п.8 ст.1 Розділу XІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи наведене, оскільки Херсонський апеляційний суд як новоутворений суд свою роботу ще не розпочав, то до утворення останнього його повноваження продовжує здійснювати Апеляційний суд Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Вказане подання розглядалось в рамках самої цивільної справи №2-138/10 за позовом заступника прокурора Суворовського району м.Херсона в інтересах держави в особі відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними зобов'язаннями.

У вказаній справі було ухвалено 18.01.2010 року рішення про задоволення позову. Суд, з урахуванням ухвали від 19.07.2010 року про виправлення описки, вирішив стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №197 від 07.08.2006 року в сумі 172881,84грн. (а.с.123-124; 130).

За вказаним рішенням Комсомольським районним судом м.Херсона був виданий 04.03.2010р виконавчий лист №2-138/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №197 від 07.08.2006 року в сумі 172881,84грн (а.с.128).

Даних про фактичне виконання рішення у вказаному виконавчому листі немає.

07.07.2017 року до суду надійшло подання виконавчої служби про видачу дубліката вказаного виконавчого листа про стягнення 172881,84грн заборгованості з іншого відповідача, а саме з ОСОБА_5 (а.с.132).

До подання було долучено витяг з ВП-спецпідрозділ за станом на 03.04.2017 року, за яким:

--- боржник ОСОБА_4;

--- стан виконавчого провадження завершене;

--- дата надходження виконавчого документа до державного виконавця 23.07.2013 року;

--- відкриття виконавчого провадження 24.07.2013 року;

--- 29.05.2014р винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 закону (неможливо встановити особу боржника, з'ясувати його місце проживання) (а.с.133-134).

Ухвалою судді від 27.04.2017 року вказане подання було залишено без руху, а ухвалою від 03.07.2017 року на підставі ст.121 ЦПК України було визнано неподаним та повернуто (а.с.135, 138).

14 вересня 2017 року головний державний виконавець Нікішина Ірина Миколаївна Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернулася до суду з вказаним поданням про видачу дубліката виконавчого листа №2-138 про стягнення 198853,61грн заборгованості з ОСОБА_3 та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с.141-142).

При апеляційному розгляді справи головний державний виконавець Нікішина Ірина Миколаївна зазначила, що вона вказала у поданні про розмір заборгованості в 198853,61грн, виходячи з рішення суду, взятого з ЄДРСР. При цьому вона не знайомилася з матеріалами цієї справи в суді першої інстанції, в яких у рішенні суду зазначено інший розмір заборгованості, а саме 172881,84грн.

Задовольняючи заяву Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що оригінал виконавчого листа дійсно втрачений, рішення суду не виконано і не втратило законної сили, а причина пропуску для пред'явлення його до виконання є поважною та підлягає поновленню.

Однак, до такого висновку суд дійшов при порушенні норм процесуального права, що згідно з п.2 ч.1 ст.374 та п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та постановлення нового рішення.

Так, згідно зі ст.370 ЦПК України в редакції, діючій до 14.12.2017 року включно, замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця, видати його дублікат.

Також, згідно зі ст.368 ЦПК України в редакції, діючій до 14.12.2017 року включно: питання, повязані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу (ч.1); за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист (ч.2).

Відповідно до ст.371 ЦПК України в редакції, діючій до 14.12.2017 року включно, стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно зі ст.21 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції на час ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали (в редакції закону від 02.06.2016р, чинної з 05.10.2016р) виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ним законної сили.

За ч.6 вказаної норми закону стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Що стосується вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, то колегія суддів виходить з такого.

Як зазначалось вище, закон не передбачає право державного виконавця на звернення до суду із такою заявою, це право має лише стягувач.

При апеляційному розгляді справи головний державний виконавець не змогла пояснити, чому саме вона, а не заявник, звернулась до суду із цією заявою, не змогла послатися і на відповідну норму закону.

А тому підлягає залишенню без задоволення зазначене подання в частині поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа про стягнення 172881,84грн з ОСОБА_3 до виконання.

Що стосується вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа, то колегія суддів враховує таке.

При апеляційному розгляді справи головний державний виконавець Нікішина Ірина Миколаївна зазначила, що підставою для звернення до суду із вказаним поданням стало звернення до Дніпровського районного відділу ДВС м.Херсон стягувача ПАТ "Державний ощадний банк України", який вказав, що рішення суду виконано лише частково, залишок заборгованості складає близько 122тис грн. При цьому відповідні документи не долучались.

Однак, при апеляційному розгляді справи представник боржника ОСОБА_3 вказала, що знає зі слів свого довірителя про те, що в рахунок виконання вказаного рішення суду було реалізовано належне їй нерухоме майно.

За долученим при апеляційному розгляді справи за згодою усіх учасників справи витягом з реєстру виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 боргу 122789,55грн на користь Державного ощадного банку було відкрито головним державним виконавцем Нікішиною І.М. 15.04.2011 року, а 31.10.2011 року було закрито на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження".

За чинним на час вчинення відповідної виконавчої дії Законом України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби (п.10 ч.1 ст.49).

При апеляційному розгляді справи головний державний виконавець Нікішина Ірина Миколаївна зазначила, що у вказаний час (31.10.2011 року) виконавчий лист було направлено до Комсомольського районного відділу ДВС м.Херсон, однак при розгляді звернення банку та вирішення питання про направлення до суду цього подання вона не перевіряла наявність чи відсутність виконавчого документа в зазначеному Комсомольському районному відділі ДВС м.Херсон.

Тобто, вказаним державним виконавцем не було належним чином з'ясовано з посиланням на відповідні докази питання, чи дійсно втрачено виконавчий лист, чи знаходиться він на виконанні в іншому органі виконавчої служби.

При апеляційному розгляді справи 22.05.2018 року прокурор заявила клопотання про оголошення перерви у справі для надання відповідних доказів щодо часткового виконання рішення суду та втрати виконавчого листа. При цьому вказала, що в суді апеляційної інстанції вона як прокурор вперше бере участь у розгляді справи 22.05.2018 року.

Представник ОСОБА_3 заперечила проти задоволення такого клопотання, зазначивши, що це призведе до затягування процесу, що в суді першої інстанції прокурор та інші учасники справи мали можливість надати відповідні докази, проте самі ж просили розглянути справу за їх відсутності.

Колегією суддів вказане клопотання задоволено не було. При цьому апеляційний суд виходив з такого.

За положеннями ст.367 ЦПК України:

--- суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2);

--- докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього (ч.3).

Отже, за відсутності поважних причин неподання нового доказу до суду першої інстанції апеляційний суд не має права досліджувати цей доказ, поданий позивачем в апеляційній інстанції.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч.3 і 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічні положення містились і в ч.ч.1-3 ст.10 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції.

Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті (ч.2 ст.27 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції). Аналогічний припис закріплений у ч.1 ст.131 того ж Кодексу.

Частина друга статті 131 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, передбачала, що докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Аналогічне положення міститься в ч.8 ст.83 ЦПК України в редакції, яка чинна з 15.12.2017 року.

При розгляді справи в суді першої інстанції прокурор Іванчук Ю.О., представник банку ОСОБА_6 та головний державний виконавець Нікішина І.М. подали 28.11.2017 року до суду письмові заяви про розгляд справи (подання) за їх відсутності (а.с.154, 155, 159). Тому справу було розглянуто за їх відсутності.

При цьому, крім подання виконавця про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, до якого було долучено довіреність та клопотання про розгляд справи за відсутності виконавця, до суду не було подано жодного доказу.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що заявник не подав до суду першої інстанції докази на підтвердження факту втрати виконавчого документу. А, заявивши клопотання про намір подати такі докази при апеляційному розгляді справи, прокурор та інші учасники справи не обґрунтували належним чином поважність причин їх неподання до суду першої інстанції.

Аналогічна позиція щодо застосування норм права викладена в постанову Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 638/13998/14-ц (провадження № 14-88 цс 18).

При цьому колегія суддів також враховує і те, що справа в апеляційному порядку до розгляду призначалась вже тричі (10.04.2018 в 1530, 08.05.2018р в 0900 та 22.05.2018р в 0845 годині). 10.04.2018 року за клопотанням державного виконавця було оголошено перерву для надання можливості виконавцю надати витяг з реєстру виконавчих проваджень та докази щодо виконання судового рішення. В судове засідання 08.05.2018р, крім представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_2 інші учасники не з'явились. Виконавець ОСОБА_7 подала клопотання про перенесення судового засідання через її планову відпустку з 26.04 по 11.05.2018 року. І лише в судове засідання 22.05.2018 року виконавцем ОСОБА_7 до суду надано лише витяг з реєстру виконавчих проваджень, який за згодою усіх учасників було долучено до справи.

З огляду на вказане, через відсутність доказів втрати виконавчого листа та обставин виконання (повного чи часткового) рішення суду, з огляду на невірне зазначення в поданні суми заборгованості (згідно рішенню суду стягнуто 172881,84грн, а в поданні і в оскаржуваній ухвалі зазначено 198853,61грн), апеляційний суд вважає, що також підлягає залишенню без задоволення зазначене подання в частині видачі дубліката виконавчого листа.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції вирішив питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з порушенням норм процесуального права, то відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати й постановити нове рішення про залишення без задоволення подання головного державного виконавця Нікішиної І.М. про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року скасувати й постановити нове рішення.

Подання головного державного виконавця Нікішиної Ірини Миколаївни Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, заінтересовані особи: відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк" в особі філії Херсонське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 24 травня 2018 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_8

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_9

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1