Дата документу 17.05.2018
ЄУ № 420/2055/17
Провадження №2/420/172/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Стєніної А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення компенсації втрати частини доходів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою (уточненою позовною заявою від 05.02.2018), в якій просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів за період з лютого 2017 року по липень 2017 року виплат заборгованості по недоплаченій пенсії у розмірі 13844 грн.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн.

Обґрунтовує свої вимоги, тим що з 02.12.2016 згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» йому була призначена пенсія по інвалідності (III група), однак він продовжував працювати на посаді машиніста компресорних установок 5 розряду виконавців служби «Автотранспортне господарство» Новопсковського промислового майданчика. 06.02.2017 позивач звільнився за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. 07.02.2017 звернувся до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про перерахунок пенсії за умови звільнення. Відповідно до п. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» непрацюючі інваліди III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст. 27 і 28 зазначеного Закону за наявності страхового стажу у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років. Позивач зазначає, що його загальний стаж складає 40 років 08 місяців 16 днів, а при визначенні розміру пенсії йому ніхто із спеціалістів Пенсійного фонду не попередив, що він маю право на вибір пенсії, що впливає на її розмір. Отже, в період з лютого 2017 року по липень 2017 року позивач отримував пенсію у розмірі 2573 грн. 99 коп., однак повинен був отримувати 4887 грн. 99 коп. 10.08.2017 позивач знову звернувся до Відповідача з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, в результаті чого розмір моєї пенсії збільшився з 2573 грн. 99 коп. до 4887 грн. 99 коп., отже відповідач в період з лютого 2017 року по липень 2017 року наніс позивачу збитки у сумі 13884 грн. 00 коп. Звернувшись до відповідача з заявами про виплату йому суми неотриманої пенсії у розмірі 13884 грн. 00 коп., листами 20/с/н14 від 03.10.2017 та №517/С-1 від 17.11.2017 йому було відмовлено, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

16.02.2018 від представника відповідача ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що позивача в грудні 2016 року відповідно до поданої заяви про призначення пенсії від 09.12.2016 взято на облік в обєднаному управлінні у звязку з призначенням пенсії по III групі інвалідності довічно, як працюючому пенсіонеру. 07.02.2017 позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії за умови звільнення. До заяви додано копію трудової книжки серії БТ №1299445, в якій міститься запис про звільнення з 06.02.2017. Згідно розпорядження від 08.02.2017 управлінням проведено перерахунок за умови звільнення. Розмір пенсії з 07.02.2017 складає - 2573,99 грн. Право на переведення з пенсії, призначеної відповідно одного закону, на пенсію за іншим законом реалізується через подання особою відповідної заяви. З приводу переходу з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком позивач до управління звернувся із заявою 10.08.2017. Пенсію позивачу перераховано з дня звернення щодо перерахунку пенсії з 10.08.2017, яка відповідно до розпорядження від 14.08.2017 становить 4887,29 грн. Згідно ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Будь-які нараховані та несплачені позивачу суми пенсії відсутні. У відношенні до позивача встановлені строки виплати нарахованих доходів (пенсії) управлінням не порушені, не існує обов'язкової складової обчислення компенсації - невиплаченого грошового доходу, так як, управлінням згідно заяв позивача, кошти нараховані та виплачені вчасно. Тому представник відповідача просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.02.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.03.2018.

01.03.2018 підготовче судове засідання було відкладено на 15.03.2018 у звязку з клопотання представника позивача.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 15.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 10.05.2018.

Позивач та його представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_4 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та з 09.12.2016 отримував пенсію по інвалідності (ІІІ група, загальне захворювання), розмір якої складає 2570,41 грн., та продовжував працювати на посаді машиніста компресорних установок 5 розряду виконавців служби «Автотранспортне господарство» Новопсковського промислового майданчика.

Відповідно до трудової книжки серії БТ-І №1299445, 06.02.2017 ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

07.02.2017 позивач звернувся до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про перерахунок пенсії за умови звільнення.

Згідно повідомлення ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області позивачу було зроблено перерахунок пенсії з 07.02.2017, розмір якої становить 2573,99 грн.

10.08.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про зміну пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Розпорядженням №134367 від 14.08.2017 позивача було переведено на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком та здійснено перерахунок пенсії з дня звернення з заявою про зміну виду пенсії, тобто з 10.08.2017, та встановлено у розмірі 4887,29 грн.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що у грудні 2016 року позивачу було встановлено інвалідність, він звернувся до УПФУ і йому було призначено пенсію по інвалідності. 07.02.2017 після його звільнення з роботи, він звернувся до УПФУ, написав заяву, щоб не сплачувати податки. Вони запитали у працівника ПФУ, коли йому будуть виплачувати повну пенсію, їх відповіли, що в 60 років. Потім, в квітні 2017 року йому зателефонували з УПФУ для того, щоб він написав іншу заяву про перехід на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Згідно ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» непрацюючі особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

Відповідно до п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

З аналізу вищевказаних норм можна зробити висновок, що перерахунок та переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється за заявою особи.

Як вбачається з ст. 33 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком є правом особи. У позивача право на пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком виникло з 07.02.2017, а скористався позивач ним 10.08.2017, подавши до пенсійного фонду заяву про зміну виду пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Оскільки позивач звернувся з заявою про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком після закінчення трьох місяців з дня настання такого права, відповідачем відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» даний вид пенсії було призначено з 10.08.2017, тобто з дня звернення з заявою.

Таким чином відповідачем правомірно та у встановлені законом строки призначено та здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1

Позивач в своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів за період з лютого 2017 року по липень 2017 року виплат заборгованості по недоплаченій пенсії, посилаючись на ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд вважає, що застосування ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не можливе до даних спірних правовідносин, оскільки предметом розгляду цієї справи не є нарахована та недоотримана сума пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем, в порушення вищезазначених норм, не доведено належними та допустимими доказами того, що саме з вини відповідача ОСОБА_1 не було переведено на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком у період з лютого 2017 року по липень 2017 року та у звязку з чим позивач недоотримав пенсію у розмірі 13844 грн.

Суд також не бере до уваги посилання позивача на те, що в діях відповідача по ненаданню пенсії за віком вбачається протиправність, оскільки саме з їх вини позивач не знав, про те, що йому належить до виплати інший вид пенсії.

Як зазначено вище перерахунок пенсії відбувається на підставі заяви пенсіонера. Крім того позивачем належними доказами не доведено наявність в діях відповідача протиправності.

Також суд зазначає, що предметом позову є стягнення компенсації втраченої частини доходів, а не протиправність дій відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає у звязку з необґрунтованістю.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про стягнення компенсації втрати частини доходів відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.05.2018.

Суддя: О.С. Стеценко