АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року

м. Харків

справа № 623/1950/17

провадження № 22-ц/790/2602/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та зобов'язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 січня 2018 року (в складі судді Гуренка М.О.),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та зобов'язання вчинити певні дії, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив усунути перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, а саме: виселити ОСОБА_2 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача передати позивачу (або його уповноваженому представнику) ключі від квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а також технічну документацію та домову книгу; зняти ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1; стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позову вказував, що відповідно до свідоцтва на спадщину від 11 травня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Зелінською Т.І. та зареєстрованому в реєстрі за № 1-646, він є власником квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Приблизно з 2007 року у вказаній квартирі мешкає ОСОБА_2, яка є тещею його двоюрідного брата. Жодних прав на квартиру вона не має та мешкає в квартирі за його згодою. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням звільнити квартиру, однак ОСОБА_2 відмовлялась звільнити квартиру та передати технічну документацію.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: 64300, АДРЕСА_3) задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, а саме: виселено ОСОБА_2 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 (або його уповноваженому представнику) ключі від квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а також технічну документацію та домову книгу.

Знято ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1347,20 грн.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовитиу повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що 10 червня 2005 року фактично між нею в особі зятя, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 була здійснена угода, згідно якої ОСОБА_1 продав їй спірну квартиру за 5000 доларів США. На підтвердження даної угоди ОСОБА_1 надав ОСОБА_4 розписку про отримання вказаної суми та довіреність на право користування і розпорядження належної йому квартири.

26 квітня 2018 року до Апеляційного суду Харківської області надійшов відзив представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5, в якому останній просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що право власності позивача порушено і підлягає захисту.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитись не може виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.9, 10).

Із довідки ОСББ «Чайка» від 20 лютого 2018 року вбачається, що в спірній квартирі зареєстрована ОСОБА_2, в квартирі мешкає одна, заборгованості по квартплаті відсутня. (а.с.96).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не є членом сім'ї позивача і прав на квартиру немає, тому позовні вимоги є доведеними.

Однак, з такими висновками погодитись не можна.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка зареєстрована та постійно проживає у спірній квартирі одна з 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка зареєстрована у спірній квартирі за згодою власника квартири з 2007 року, про що ним зазначено у позовній заяві, тобто, вселилась до спірної квартири на законній підставі, зареєстрована та проживає в квартирі також на законній підставі.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що сам позивач на даний час знаходиться у Сполучених Штатах Америки, про що зазначено в довіреності від 19.05.2017 року (а.с.16), та виписаний із спірної квартири, що підтверджується копією форми А, від 09.03.1999 року. (а.с.102).

Із копії договору купівлі-продажу від 14.05.2007 року вбачається, що ОСОБА_2 продала свою квартиру ОСОБА_6 (а.с.98), є особою похилого віку, згідно паспорту ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.89).

Згідно довідки ОСББ «Чайка» від 20 лютого 2018 року, в спірній квартирі зареєстрована ОСОБА_2, в квартирі мешкає одна, заборгованості по квартплаті відсутня. (а.с.96).

Відповідачка вважає, що вона купила спірну квартиру у позивача у 2007 року та надала на підтвердження цих пояснень копію довіреності від 10.06.2005 року, якою позивач уповноважив ОСОБА_4 користуватись і розпоряджатись (продати, за ціну та на умовах на свій розсуд, здати в оренду тощо) та розписку, складену від імені ОСОБА_1, про отримання від ОСОБА_4 коштів в сумі 5000 доларів США за продаж квартири. (а.с.95).

Будь-яких доказів того, що відповідачка перешкоджає позивачу у користуванні спірною квартирою, матеріали справи не містять. Також позивачем не надано доказів нужденності у спірному житлі.

Крім того, відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення прав користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані з зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні прав користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, томурішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 січня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 травня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

О.Ю. Тичкова