Ухвала

21 травня 2018 року

м. Київ

справа № 640/18965/16-ц

провадження № 61-27533ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду, з урахуванням уточнених позовних вимог, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка продовжує навчатися, у розмірі 1 000,00 грн, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1 000,00 грн щомісячно, на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи з 05 грудня 2016 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2017 року змінено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зменшено розмір стягнень з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 до

600, 00 грн щомісячно, на час навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи з 05 грудня 2016 року.

10 квітня 2018 року через засоби поштового зв'язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник просить скасувати постанову апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2018 року та залишити в силі рішення Київського районного суду міста Харкова від 18 квітня 2017 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Таким чином спори про стягнення аліментів можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження.

Предметом спору в цій справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1 000,00 грн, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та з'ясовано, що зазначені обставин відсутні.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило