Провадження № 2/520/1418/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи Виконавчого комітету Великодальницької сільської ради - Бевза Олега Ігоровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - Виконавчий комітет Великодальницької сільської ради та Біляївська районна державна адміністрація Одеської області як органи опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2016 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому сторона позивача посилається на те, що позивач ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з відповідачем з 08.08.2012 року по 11.08.2014 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ОСОБА_3 перестав цікавитись дитиною ще з трьохмісячного віку сина та не приймає участь в його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Після розірвання шлюбу відповідач бачився з сином лише раз на рік, дитина не знає свого батька та боїться його. Крім того, дитина потребує особливого догляду та лікування, з 17.02.2016 року перебуває на обліку та постійно спостерігається у відділенні ранньої реабілітації КУ «Центр реабілітації осіб з вадами психофізичного розвитку». На всі обстеження в медичних установах ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, супроводжує позивач або теперішній чоловік позивачки ОСОБА_7 Відповідач ОСОБА_3 участі в лікуванні дитини не приймає та навіть проігнорував прохання позивача щодо надання заяви - згоди для виїзду до Італійського центру по реабілітації дітей з такими ж самими захворюваннями. В зв'язку з нехтуванням відповідачем своїми батьківськими правами, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 25.10.2016 року провадження у справі відкрито.

21.11.2016 року представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до суду письмові заперечення проти позову. При цьому сторона відповідача посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 регулярно сплачує призначені рішенням суду аліменти, має постійне місце роботи, задовільні житлові умови, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, має бажання спілкуватись з дитиною та приймати участі у вихованні та житті свого сина. Однак позивач необґрунтовано перешкоджає спілкуванню батька з сином, в зв'язку з чим в серпні 2016 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з сином. Також відповідач додатково матеріально допомагає синові, купуючи необхідні засоби гігієни, одяг та взуття, дитяче харчування та іграшки для розвитку дитини.

18.04.2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Біляївську районну державну адміністрацію Одеської області як орган опіки та піклування.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В ході судового розгляду справи судом були розглянуті клопотання сторін щодо долучення до матеріалів справи письмових доказів та допиту свідків.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просять в їх задоволенні відмовити.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Бевз О.І. в судовому засіданні підтримав наявний висновок та вважав, що позов підлягає задоволенню.

До суду 29.05.2017 року електронною поштою надано лист начальника служби в справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про розгляд справи за відсутності представника. Вирішення спору залишають на розсуд суду.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2012 року, який розірвано заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.08.2014 року /т.1 а.с.8/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6, актовий запис № 55, що слідує із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /т.1 а.с.7/.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2014 року і до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 /т.1 а.с.9/.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, вбачається, що 24.04.2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, актовий запис №94. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «ОСОБА_1» /т.1 а.с.10/.

З довідки Виконавчого комітету Великодальницької сільради Біляївського району Одеської області №5091 від 17.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_1, 1990 року народження, мешкає в АДРЕСА_1. Склад сім'ї: чоловік - ОСОБА_7, 1989 року народження, син - ОСОБА_6, 2013 року народження, дочка - ОСОБА_9, 2015 року народження /т.1 а.с.37/.

Судом досліджено медичну документацію, надану стороною позивача на підтвердження стану здоров'я малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /т.1 а.с.20-33, т.1 а.с.112-117/.

Стороною відповідача на підтвердження турботи та участі відповідача в матеріальному забезпеченні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, суду надано чеки, що свідчать про придбання відповідачем засобів гігієни, одягу та взуття, дитячого харчування та іграшок /т.1 а.с.88-90/. Крім того, на підтвердження виконання відповідачем рішення суду щодо сплати аліментів суду надано копії відповідних квитанцій /т.1 а.с.82-87/.

Таким чином, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом зі своєю матір'ю, її чоловіком та молодшою сестрою, 2015 року народження. В родині про нього піклуються та намагаються поліпшити стан здоров'я. При цьому судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 також приймав участь в житті свого сина ОСОБА_6, сплачуючи аліменти та купуючи необхідні дитині речі.

В ході розгляду справи судом також досліджено наданий Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради висновок № 453 від 13.09.2016 року органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, 1984 р.н. відносно його малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 /т.1 а.с.19/.

Службою у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації від 29.12.2016 року №01-26/1310 відповідачу ОСОБА_3 було надано відповідь на його скаргу щодо винесення Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради висновку № 453 від 13.09.2016 року, в якій зазначено, що питання позбавлення батьківських прав батьків, визначення порядку участі у вихованні дитини одного з батьків, що проживає окремо від дитини, в тому числі і підготовка висновків до суду з окреслених питань не входять до компетенції виконавчих комітетів сільських, селищних рад, як органів опіки та піклування. При цьому також зазначено, що розглядаючи питання позбавлення відповідача ОСОБА_6 батьківських прав, всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», орган опіки і піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району фактично вийшов за межі власних повноважень, оскільки це питання відноситься до компетенції Комісії з питань захисту прав дитини при Біляївській районній державній адміністрації. За результатами розгляду питання на Комісії, служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації повинна була підготувати та подати на затвердження висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав /т.1 а.с.128-133/.

З листа Служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 29.05.2017 року №402 вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації щодо позбавлення ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, не зверталася, висновок або рішення органу опіки та піклування Біляївської РДА не надавався /т.2 а.с.51/.

В ході судового розгляду ухвалою суду від 29.05.2017 року було зобов'язано Біляївську районну державну адміністрацію Одеської області підготувати висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стосовно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В зв'язку з невиконанням вказаної ухвали судом неодноразово направлялись на адресу Біляївської районної державної адміністрації Одеської області листи про надання інформації стосовно можливості виконання ухвали від 29.05.2017 року по справі №520/12923/16-ц.

З відповіді від 11.05.2008 року №1356/03-18/22/954 вбачається, що орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації не вбачає підстав для надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в зв'язку з наявністю висновку місцевого органу опіки та піклування з того ж самого питання /т.2 а.с.178/.

Не погоджуючись з висновком № 453 від 13.09.2016 року, складеним Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради, відповідач ОСОБА_3 звертався до адміністративного суду з приводу оскарження протоколу, що був підставою для винесення вказаного висновку. Однак постановою Біляївського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року зазначену постанову було скасовано, та провадження у справі закрито з роз'ясненням позивачу права на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 року.

В ході судового розгляду судом встановлено, що ще в серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні шляхом визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування від 20.07.2017 року №03/03-08/1397, складеного Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі листа Біляївського районного суду Одеської області, орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області вважає за доцільне визначити час та місце зустрічі малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання матері першу суботу місяця з 16.00 години по 19.00 годину та третю неділю місяця з 16.00 години по 19.00 годину /т.2 а.с.78-79/.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року вказану позовну заяву ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 17.05.2018 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21.07.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, а саме постановлено усунути ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначивши наступний спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина - систематичні зустрічі батька з сином кожну першу та третю суботу місяця з 11.00 до 19.00 та кожну першу та третю неділю місяця з 11.00 до 19.00.

Зазначені обставини підтверджують бажання та намагання відповідача ОСОБА_3 зберегти свої батьківські права відносно малолітнього сина та спростовують доводи сторони позивача щодо того, що відповідач ОСОБА_3 не цікавиться своєю дитиною, а навпаки підтверджують заперечення сторони відповідача.

В ході судового розгляду справу судом за клопотанням сторони позивача були допитані свідки: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що знає позивача по справі ОСОБА_1 та до 2013 року знала відповідача ОСОБА_3 Свідок пояснила, що сторони розійшлись, коли дитині було 3,5 місяця. Відповідач допомогу дитині не надавав. Коли дізнались про хворобу дитини позивач дзвонила відповідачу, але він вимагав докази хвороби. Свідок ОСОБА_10 зазначила, що бачила останній раз відповідача на дні народження його сина в 2014 році, коли йому виповнилося 2 роки. Відповідач підбіг до сина, у якого трапилась істерика. Свідок ОСОБА_10 також пояснила, що позивач відмовилась від аліментів.

Свідок ОСОБА_11, допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року, суду пояснила, що є рідною тіткою позивача ОСОБА_1, проживає поруч з нею та протягом чотирьох років не бачила відповідача. Дитина не знає іншого батька, ніж теперішній чоловік позивачки. Свідок ОСОБА_11 пояснила, що відповідач ОСОБА_3 кудись поїхав та нічим не допомагав своїй дитині, взагалі свідок нічого про нього не знає.

Допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що знає позивача ОСОБА_1 з 2014 року, яка є її невісткою. Відповідача ОСОБА_3 свідок не знає. У дитини ОСОБА_6 затримка речі, приписи лікарів виконують позивач та її чоловік ОСОБА_7 - син свідка ОСОБА_12, який працює судовим механіком та ходить в рейси на 1,5-2 місяця і стільки ж буває вдома.

Свідок ОСОБА_13, допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року, яка є лікарем-педіатром, суду пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає з дитинства, відповідача ОСОБА_3 знає, бачила кілька разів, їх сина ОСОБА_6 знає з народження. Стосовно матеріальної допомоги з боку відповідача свідок зазначила, що нічого не знає, на питання відповідача відповіла, що колись дитину привозив батько.

Допитана в судовому засіданні 12.12.2017 року свідок ОСОБА_14 - спеціаліст по соціальним питання Великодальницької сільради суду пояснила, що позивача знає з 10 років, відповідача знає з часу, коли розглядали їх справу - з травня-червня 2016 року. При цьому свідок ОСОБА_14 зазначила, що була головуючою за засіданні опікунської ради, та підтвердила, що саме вона вела протокол. Щодо надання Біляївською районною державною адміністрацією висновку про надання дозволу на зустрічі відповідача з дитиною свідок не знала та на питання відповідача підтвердила той факт, що ОСОБА_3 не було повідомлено про розгляд питання про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні 12.12.2017 року також був допитаний свідок ОСОБА_7 - теперішній чоловік позивача ОСОБА_1, який суду пояснив, що з грудня 2014 року проживає з позивачкою, відповідача ОСОБА_3 не знає. Свідок ОСОБА_7 зазначив, що з боку відповідача не було здійснено ніяких намагань брати участі у вихованні свого сина, аліменти то сплачує, то не сплачує. У дитини нестабільна психіка, однак свідок ОСОБА_7 відразу налагодив з ним контакт.

Також за клопотанням сторони відповідача в судовому засіданні 12.12.2017 року був допитаний свідок ОСОБА_15, який суду пояснив, що знає відповідача ОСОБА_3 з другого класу, а позивача ОСОБА_1 з їх весілля з ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_15 зазначив, що він консультував ОСОБА_3 з приводу наявності юридичних підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідач не робить нічого з шести підстав для позбавлення батьківських прав, визначених законодавством. При цьому свідок пояснив, що відповідач намагався зустрітись з сином, однак не зміг домовитись з цього приводу з позивачкою.

Таким чином, судом встановлено, що син сторін по справі проживає в новій родині своєї матері, де всі опікуються станом його здоров'я та приймають участь в його вихованні. Відповідач ОСОБА_3 має бажання також брати участь в житті свого сина, однак особисті стосунки сторін по справі призвели до того, що відповідач перестав бачитись з сином через неможливість домовитись з позивачем ОСОБА_1 про мирне врегулювання цього питання. Суд вважає, що активна позиція відповідача ОСОБА_3 щодо захисту своїх батьківських прав свідчить про бажання відповідача спілкуватись з дитиною та брати участь в його вихованні. При цьому суд звертає увагу на той факт, що відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом щодо визначення способу його участі у вихованні дитини ще до звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, що свідчить про наявність напружених стосунків між сторонами по справі та не свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також спростовує твердження позивача та її представника, що відповідач приймає участь в даній справі лише формально, задля формування громадської думки про нього, як про батька.

При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону).

Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені, оскільки стороною позивача не доведена наявність обставин, що відповідно до вимог ст. 164 СК України є підставами для позбавлення батьківських прав. При цьому стороною відповідача ОСОБА_3 доведено, що він намагався брати участь у вихованні малолітнього сина та бажає здійснювати свої батьківські права та обов'язки щодо нього.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 164, 165 СК України, Постановою №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_4, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області, місце реєстрації: АДРЕСА_3), треті особи: Виконавчий комітет Великодальницької сільської ради (адреса: Одеська обл., Біляївський район, с. Великий Дальник, вул. Б. Хмельницького, 3) та Біляївська районна державна адміністрація Одеської області як органи опіки та піклування (адреса: Одеська обл., м. Біляївка, пр. Незалежності, 11), про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 23.05.2018 року.

Суддя Васильків О. В.