АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2436/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Київ

Справа № 758/12183/14-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря - Станішевської Б.В.

сторони:

позивач - Одеський державний університет внутрішніх справ

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну Одеського державного університету внутрішніх справ

на ухвалу Подільського районного суду м.Києва постановлену 13 листопада 2017 року у складі судді Супрун Г.Б. в приміщенні Подільського районного суду міста Києва,

у справі за заявою Одеського державного університету внутрішніх справ про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, у справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа у справі №758/12183/14-ц, виданого Подільським районним судом міста Києва 21 березня 2016 року.

Заяву обґрунтовував тим, що 21 березня 2016 року на виконання рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 1 березня 2016 року, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів.

Оскільки боржник проживає на тимчасово окупованій території АР Крим, виконавчий лист пред'явлено до виконання до Департаменту Державної виконавчої служби України, яка листом від 10 травня 2016 року повернула його з посиланням на те, що виконавчий документ підвідомчий органам виконавчої служби, що виконують свої повноваження на території АР Крим, проте на теперішній час ці органи є не контрольованими та законом не врегульований порядок виконання судових рішень щодо боржників, які проживають на тимчасово окупованій території.

З вересня 2016 року законодавством визначено, що такі виконавчі документи виконуються Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Херсонській області, посилаючись на що університет звернувся до суду із цією заявою.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Одеським державним університетом внутрішніх справ подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість висновків суду про неповажність причин пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що порядок пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачу роз'яснено у листі від 10 травня 2016 року Департаменту державної виконавчої служби та вважав відсутніми причини, які є поважними і дають підстави для поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Проте колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З матеріалів справи убачається, що 12 листопада 2014 року у справі ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ грошових коштів. Відповідач проживає на тимчасово окупованій території України в АР Крим.

В січні 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, у відповідь на яку суд листом від 27 лютого 2015 року зазначив, що оскільки не має можливості вручити копію рішення відповідачу, то суд не може видати виконавчий лист.

21 березня 2016 року судом видано виконавчий лист із зазначенням, що рішення суду набрало законної сили 1 березня 2016 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року строк пред'явлення виконавчого документу, що виданий на виконання судових рішень, - протягом року.

Відповідно до ч.1 ст.20 цього Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

5 жовтня 2016 року набрала чинності нова редакція Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, пунктом 4 розділу І якої врегульовано, що виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

До цього редакція Інструкції не врегульовувала питання із виконання виконавчих документів, що підвідомчі органам виконавчої служби, які здійснюють свої повноваження на території АР Крим.

Висновок суду, що порядок пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачу роз'яснено у листі Департаменту державної виконавчої служби від 10 травня 2016 року, а відтак останній мав достатньо часу для пред'явлення його до виконання, колегія суддів вважає помилковим.

Так, Департамент державної виконавчої служби листом від 10 травня 2016 року повідомив Одеський державний університет внутрішніх справ про неможливість виконання рішення суду за місцем проживання боржника, оскільки діяльність територіальних органів Міністерства юстиції України, в тому числі органів державної виконавчої служби, на тимчасово окупованих територіях є об'єктивно неможливою. При цьому зазначив, що на законодавчому рівні не врегульовано порядку щодо виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб) на території АРК та м. Севстополя.

Роз'яснив альтернативний порядок виконання рішення згідно з ч.1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» (за місцем перебування, місцем роботи боржника або місцезнаходження його майна), якщо це знаходиться на території за межами тимчасово окупованої.

Цим же листом виконавчий лист був повернутий стягувачу.

Проте, з матеріалів справи убачається підвідомчість виконавчого листа органам виконавчої служби, що знаходяться на тимчасово окупованій території.

Відтак, не можна вважати, що листом Департаменту державної виконавчої служби роз'яснено порядок пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому вважати що після його отримання стягувач достеменно знав порядок виконання рішення суду, але не вчиняв дій з його виконання,- також неможливо.

Натомість, законодавчо такий порядок врегульовано тільки 5 жовтня 2016 року, що знайшло своє відображення у новій редакції Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5.

Метою застосування частини 1 ст.433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк пред'явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов'язані з людським фактором.

З матеріалів справи убачається належна заінтересованість стягувача у питанні пред'явлення виконавчого листа до виконання, зокрема, про це свідчить листування з органами юстиції у період з моменту отримання виконавчого листа по липень 2017 року, а та обставина, що відповідні зміни про порядок виконання виконавчих листів, що підвідомчі органам виконавчої служби тимчасово окупованої території, набули чинності в жовтні 2016 року, проте із заявою про поновлення строку стягувач звернувся тільки у вересні 2017 року, не може однозначно вказувати на неповажність пропуску строку, оскільки є сукупність фактів, які свідчать про добросовісність поведінки стягувача.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Вирішуючи питання, суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним у справі доказам, у зв'язку із чим дійшов до помилкового висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового є порушення норм процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381, 383, 390, 433 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 13 листопада 2017 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким поновити Одеському державному університету внутрішніх справ строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа №758/12183/14-ц, виданого Подільським районним судом міста Києва 21 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ 6 931, 29 в грн. витрат за період навчання та 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус