Справа № 323/3055/18
Провадження № 2/323/870/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

20.11.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Сабліної А.А., розглянувши на підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що 02 серпня 1997 року між сторонами по справі було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню та повнолітню дитину.

Відповідач та позивач разом не проживають з вересня 2015 року, оскільки мають різні погляди на життя та несумісні характери. Позивач впевнена, що їх сімя розпалася остаточно та не може бути відновлена. Збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Тому позивач просить розірвати шлюб, укладений 02 серпня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстровано виконавчим комітетом Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №10.

Позивач, ОСОБА_1, у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає.

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 3 ст.200 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що 02 серпня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до укладення шлюбу- Зборовська) ОСОБА_3 зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖС № 005942 від 02 серпня 1997 року /а.с.6/.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину- Солдатова ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження №1-ЖС №038990 від 16 серпня 2006 року /а.с.4/.

Сімейні правовідносини регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, вони разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, що свідчить про небажання у них зберегти сімю, тому шлюб між ними має бути розірваний.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст.12,29 76, 81,82, 200, 245, 265 ЦПК, ст. ст.29, 110, 113,115 Сімейного кодексу України,-

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 (вул. Садова, 30/47,с. Зарічне, Оріхівського району Запорізької області, 70530) до ОСОБА_2 (вул. Мельникова, 8/13,с. Зарічне, Оріхівського району Запорізької області, 70530) про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 02 серпня 1997 року виконавчим комітетом Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №10, які мають неповнолітню дитину.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області. з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017

Повний текст рішення виготовлений 20 листопада 2018 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_5