Справа № 211/5006/18
Провадження № 2/211/2242/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
20 листопада 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом та просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю, визнавши відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування належним їй житловим приміщенням, а саме будинком № 107 по вул. Володимирівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, оскільки відповідачі не мешкають за вказаною адресою вже понад один рік, особистих їх речей в будинку не має, за комунальні послуги не сплачують.
Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони не зявилися.
Представник позивача ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи за його з позивачем відсутності, вимоги позову підтримав з підстав, викладених в заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ч. 7 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву не подали.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не зявилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких мотивів.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 на підставі договору на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 4-ю нотконторою м.Кривого Рогу 04.07.1984 р. та акту готовності будинку, затвердженого виконкомом райради народних депутатів Довгинцівського району м. Кривого Рогу 26.05.1989 р., є власником будинку № 107 по вулиці Володимирівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується наданою копією реєстраційного посвідчення КП «Криворізьке БТІ» ДОР» (а.с. 5).
У вказаному будинку, за даними Виконкому Довгинцівської районної в місті ради від 02.10.2018 р. № 8/21-3301, зареєстровані: з 05.05.1997 р. відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та з 12.07.1990 р. відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).
Згідно акту про не проживання від 20 вересня 2018 р., складеного головою квартального комітету № 21 Довгинцівського району м. Кривого Рогу ОСОБА_5, мешканці будинків № 136, 138, 142 вул. Володимирівській м. Кривого Рогу, засвідчили той факт, що відповідач ОСОБА_6 з 01.10.2003 р. по 20.09.2018 р., а відповідач ОСОБА_3 з 05.06.1999 р. по 20.09.2018 р., не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Згідно тексту позову, відповідач ОСОБА_2 є колишнім співмешканцем позивача, а відповідач ОСОБА_3 являється сином її подруги, який проживав в її будинку в період свого навчання.
Відповідно до пункту 39 Постанови, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Аналогічне викладено в ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи те, що відповідачі, як члени сім'ї власника житла, не проживають у спірному будинку без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, згідно даних акту, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимогу про солідарне відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 704,80 грн., сплачений нею при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача з врахуванням розяснень, викладених в п.п. 35,36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до яких при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317,319,391,405 ЦК України, ст.ст.10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його складення.
Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2018 року
Суддя Д.М.Ніколенко