Дата документу 21.11.2018 Справа № 2-690/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-690/11 Головуючий у суді 1 інстанції: Ковальчук О.А.
Провадження № 22-ц/807/520/18
У Х В А Л А

21 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді-доповідача Полякова О.З., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах Фонду державного майна України до ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 липня 2018 року була залишена без руху, та надано строк терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали суду для направлення до Апеляційного суду Запорізької області доказів отримання копії рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року та обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

30 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначав, що копія повного тексту рішення була отримана його адвокатом 25 січня 2018 року, на підтвердження чого надав світлокопію про направлення копії оскаржуваного рішення суду, та через постійне проживання у м. Харьков він був ознайомлений з текстом рішення суду лише 12 лютого 2018 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 серпня 2018 року вищезазначена ухвала була повторно направлена ОСОБА_3

Ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області Дашковської А.В. від 03 вересня 2018 року підстави для поновлення строку визнані неповажними, та надано додатковий строк терміном десять днів з дня отримання копії вищезазначеної ухали для направлення до Апеляційного суду Запорізької області обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 жовтня 2018 року справа була прийнята до свого провадження та надано скаржнику строк терміном десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення вищезазначених недоліків.

Вказана ухвала направлена скаржнику листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що ОСОБА_3 отримав зазначену ухвалу суду 02 листопада 2018 року (т. 6 а.с. 75).

Проте, вказані вимоги до теперішнього часу у визначений судом термін не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року № 2147-VІІ судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином за приписами ч. 1 ст. 294 ЦПК України в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не був присутній в судовому засіданні 07 вересня 2016 року. А тому на підставі ч. 1 ст. 294 ЦПК України строк на апеляційне оскарження відраховується з дня отримання копії повного тексту рішення суду.

Зі змістом п. 4 ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що копію рішення суду отримав 25 січня 2018 року, проте відповідних доказів не надав.

Крім того, ОСОБА_3 не зазначено обставин, які перешкоджали йому звернутись з апеляційною скаргою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 ЦПК України.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Оскільки, скаржником не наведено мотивів, за якими можливо визнати поважними причини пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги, які перешкоджали їй звернутись з апеляційною скаргою в установлений законом строк, заява про поновлення строку задоволенню не підлягає.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 необхідно відмовити на підставі ч. 4 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом заступника прокурора Запорізької області в інтересах Фонду державного майна України до ОСОБА_3 про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння.

Апеляційну скаргу та матеріали, які додані до неї разом з копією ухвали направити ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: