441/483/18 2/441/400/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2018р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, 22.03.2018р. звернулася в суд з позовом до Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області про визначення їй додаткового строку у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 16.06.2015р., мотивуючи тим, що у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернулася, оскільки не знала про існування заповіту складеного спадкодавцем 04.09.2001р. на її користь.

Ухвалою судді від 26.03.2018р. провадження у справі відкрито.

ОСОБА_2 в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, пояснила, що про смерть 16.06.2015р. спадкодавця дізналася того ж дня, знала про наявність в ОСОБА_3 спадкового майна та про наміри останньої при житті скласти заповіт на її користь, однак лише восени 2016р. від працівників Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області дізналася про заповіт, просить позов задовольнити.

Представник Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області у судове засідання не зявився, сільський голова у заяві від 12.04.2018р. просив про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, заперечень щодо позову не висловив (а.с. 17).

Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про відмову в позові.

Згідно ст.ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

04.09.2001р., ОСОБА_3, при житті, на випадок своєї смерті склала заповіт згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_2, 1970р.н., заповіт посвідчений секретарем виконкому Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області та зареєстрований в реєстрі під №48 (а.с. 5).

ОСОБА_3 померла 16.06.2015р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ №388592 (а.с. 6).

Як убачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №51626828 від 18.04.2018р. після смерті 16.06.2015р. ОСОБА_3 спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину не заводилися. (а.с. 25).

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Про смерть спадкодавця та про наявність спадкового майна, позивачка знала, бажала прийняти спадщину після смерті 16.06.2015р. ОСОБА_3, означені обставини нею не заперечуються.

Отже, строк для подання заяви на прийняття спадщини для ОСОБА_2 збіг 16.12.2015р.

Позивачка до вказаного строку, із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звернулася, мотивуючи незнанням про існування заповіту складеного на її користь.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Покликання ОСОБА_2 про необізнаність щодо існування заповіту на її користь, не можна вважати поважною причиною, яка повязана з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, як спадкоємця для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті 16.06.2015р. ОСОБА_3

Покликання позивачки на правову позицію Верховного суду України висловлену у справі №1320цс17 від 23.08.2017р., як підставу для задоволення її вимог, суд оцінює як необґрунтовані, оскільки як убачається із змісту постанови, заявник не був родичем спадкодавця за заповітом, про смерть спадкодавця як і про існування заповіту на його користь не знав, між тим нотаріус відкриваючи спадкову справу за заявою спадкоємців другої черги, всупереч Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, не перевірив за даними Спадкового реєстру наявність заповіту, а відповідно встановивши наявність заповіту, зобовязаний був вчинити дії щодо повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити його виклик, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Отже, оскільки позивачкою не подано належних і допустимих доказів, які б згідно чинного законодавства свідчили про поважність причин пропуску строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає вимоги ОСОБА_2 необґрунтовані й такі, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_2 до Мильчицької сільської ради Городоцького району Львівської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 16 червня 2015 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 22.05.2018р.

С у д д я : ОСОБА_4