ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3340/18 Номер провадження 22-ц/814/301/18Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення м. Октябрського районного суду Полтави від 06 липня 2018 року, ухвалене суддею Бугрій В.М., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Позовна заява мотивована тим, що йому та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 у розмірі по ? частині кожному. Відповідач перешкоджає йому у користуванні належної на праві власності квартирою, а саме відмовляє йому у відкритті вхідних дверей, не передає для зняття дублікатів ключі від замків вхідних дверей чи то хоч одного екземпляра ключів для постійного користування, без його згоди поселяє у квартиру своїх родичів та інших осіб, надає їм ключі від квартири, вказані протиправні дії унеможливлюють його спілкування з сином ОСОБА_5 за місцем його проживання. Просив суд зобов»язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та зобов»язати відповідача віддати йому один з оригіналів ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою - задоволено.

Зобов»язано ОСОБА_2не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та зобов»язати віддати ОСОБА_3 один з оригіналів ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна, тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірна квартира є єдиним місцем для її із сином проживання, а позивач володіє кількома квартирами у м. Полтава, позивач не проживає у спірній квартирі з моменту її придбання з власної ініціативи, оплату за житлово-комунальні послуги не проводить, даний спір виник внаслідок подання нею до виконавчої служби виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання спільного сина, які до цього часу ним не сплачувалися, після розлучення зберегти дружні стосунки не вдалося, спільне життя з колишнім чоловіком буде нестерпним, в результаті чого постійно виникатимуть суперечки та непорозуміння, дитина буде перебувати в атмосфері постійних чвар, що негативно вплине на її психічний стан, крім того, позивач має захворювання, яке потребує довготривалого лікування та обмеження контакту хворого з оточуючими.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання апеляційного суду вчетверте не з»явилася відповідач ОСОБА_2, згідно повідомлення об»єкта поштового зв»язку Полтава 39 з індексом 36039 18.12.2018 р. адресату ОСОБА_2 повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення за номером 060, зазначене свідчить про належне повідомлення відповідача про надходження на її адресу поштового повідомлення від суду, небажання відповідача його отримати вказує на зловживання своїми процесуальними правами, апеляційна скарга на судове рішення подана безпосередньо відповідачем, яка повинна бути зацікавлена про розгляд у її передбачені законом строки, згідно ч.1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, провадження у даній справі відкрито 25.10.2018 р., строк апеляційного розгляду збігає 23.12.2018 р. Справа призначалася до розгляду на 07.11.2018 р., 06.11.2018 р. відповідач надала клопотання про відкладення справи у зв»язку з її відрядженням за місцем роботи до м. Дніпро, додала копію наказу про відрядження (а.с. 57 ,58), 04.12.2018 р. відповідач надала клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 05.12.2018 р., у зв»язку з перебуванням на лікарняному з 3 по 5 грудня 2018 р., додала листок непрацездатності від 03.12.2018 р. (а.с. 63, 64), 11.12.2018 р. відповідач надала клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 12.12.2018 р., у зв»язку з перебуванням на лікарняному з 11 по 13 грудня 2018 р., додала листок непрацездатності від 11.12.2018 р. (а.с. 68, 69).

14.12.2018 р. позивач подав апеляційному суду заяву про розгляд справи у його відсутність, до якої додав ксерокопії протоколів судових засідань Октябрського районного суду м. Полтави від 27.11.2018 р., від 10.12.2018 р., за участю ОСОБА_2, докази про отримання нею 11.12.2018 р. ухвали суду від 10.12.2018 р., що спростовує поважність причин її неявки до апеляційного суду.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що позивачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва від 27 липня 2015 року про право на спадщину за законом належить ? частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2006 року також є власником 1/2 частини вказаної квартири, в якій постійно проживає вона та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З часу успадкування позивачем частини квартири відповідач перешкоджає у користуванні належним майном позивачу, у звязку з чим він не має можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є усунення перешкод у користуванні квартирою, яка перебуває у спільній частковій власності співвласників, які є колишнім подружжям, шляхом зобов»язання відповідача не чинити позивачу перешкоди у її користуванні та зобов»язати відповідача віддати позивачу один із оригіналів ключів від вхідних дверей квартири.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини у справі, які доводять про те, що дійсно існують перешкоди у позивача у користуванні спірною квартирою. Сама відповідач не заперечує того, що існують ці перешкоди для позивача, у клопотанні про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відповідач вказує на те, що справа потребує детального розгляду по суті спору та з»ясування всіх обставин, зокрема щодо наявності у позивача іншого житла для проживання та сплати комунальних послуг за користування квартирою. Таким чином, відповідач сама визначила межі заперечення позову та спосіб свого захисту, не заперечує про існування перешкод для позивача у користуванні квартирою.

Таким чином вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовані фактичні обставини справи, права та обов'язки сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції знехтував основними засадами цивільного судочинства при розгляді клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не заслуговують на увагу, оскільки в ухвалі суду від 06.07.2018 року суд достатньо повно мотивував чому відмовив відповідачу у задоволенні вказаного клопотання. У клопотанні про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відповідач посилалася на те, що даний справі потребує детального розгляду та з»ясування всіх обставин справи, зокрема щодо наявності іншого житла у позивача, щодо сплати комунальних послуг за користування квартирою, вказувала, що саме дана справа у зв»язку зі складністю, кількістю учасників та особливостями предмета доказування не може бути розглянута в порядку спрощеного провадження. Доводи апеляційної скарги про наявність у позивача іншого житла для проживання не впливають на законність судового рішення, оскільки позивач є рівноправним співвласником спірної квартири і має однакові права та обов»язки у здійсненні свого права приватної власності щодо квартири нарівні з відповідачем, наявність у позивача іншого житла для проживання виходить за предмет доказування у даній категорії спорів.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо сплати комунальних послуг за користування квартирою, оскільки згідно ст. 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику, власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі невиконання власником свого обов»язку по утриманню майна, спір може бути вирішено у порядку його цивільно- правової відповідальності. У даному випадку невиконання позивачем свого обов»язку по утриманню частини квартири виходить за межі доказування з даної категорії спору та не впливає на законність судового рішення.

Крім цього, посилаючись на вище вказані доводи в апеляційній скарзі, відповідач не надала належних та допустимих доказів того, що дійсно позивач володіє кількома квартирами у м. Полтаві, має заборгованість у спірній квартирі з оплати комунальних послуг.

Доводи апеляційної скарги щодо існування у позивача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини не є предметом даного спору та не впливають на законність судового рішення.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що спільне життя з колишнім чоловіком буде нестерпним, в результаті чого постійно виникатимуть суперечки та непорозуміння, дитина буде перебувати в атмосфері постійних чвар, оскільки це є баченням відповідача наперед, що не впливає на вирішення спору, позивач у позові вказує на те, що відповідач своїми протиправними діями унеможливлює його спілкування з сином за місцем його проживання та перешкоджає цьому спілкуванню.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач має захворювання, яке потребує довготривалого лікування та обмеження контакту хворого з оточуючими, оскільки відповідач не надала суду належних та допустимих доказів цього, у суді першої інстанції відповідач не посилалася на ці обставини, вони не були предметом дослідження судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Одринська Т.В.

Триголов В.М.