Справа № 500/6758/18
Провадження № 2-о/500/141/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

головуючого - судді Швеця В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме просить встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 1969 року. Заявник зазначила, що початку 1970 року вона із ОСОБА_2 стали проживати однією сім'єю, народили та виростили дітей: сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Зазначила, що вони проживають безперервно у АДРЕСА_1, ведуть спільне господарство, але зареєструвати шлюб можливості не мають із-за віку ОСОБА_2 та суперечностей, які виникли на старості років.

Вказує на те, що останнім часом стосунки між нею та чоловіком значно погіршились, почались скандали та сварки, за цих обставин вона змушена подбати про свою старість. Всі спроби налагодити шлюбні стосунки з чоловіком не призвели до позитивного результату. Домовитись з ним про мирне вирішення питання не можливо, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільно побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Ураховуючи викладене, особам, що проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності: належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. У зв'язку з вищевказаним, просить встановити факт їх спільного проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу.

Заявник та заінтересована особа - ОСОБА_2,у судове засідання не з'явилися, про час слухання справи сповіщалися належним чином, надали заяви про підтримання та визнання заяви та розгляд справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім'ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов'язкової ознаки сім'ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

В судовому засіданні, з матеріалів справи встановлено, що 16.05.1969 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, що підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.4).

Заочним рішенням від 12 06.2017 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (справа №500/6788/16-ц) (а.с.5).

Як вбачається з вказаного рішення, строк припинення спільного проживання з кінця 1961 року не оскаржений, намагань для примирення сторони не роблять.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають.

Крім цього, заявник визнав заяву у повному обсязі, про що надав письмову заяву.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Також, згідно з довідками, виданими Старонекрасівською сільською радою, за вих. №1482 від 11.08.2016 року та за вих.№2205 від 15.11.2016 року, ОСОБА_2, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.

До складу сім'ї останнього входить:

Син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

Дочка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5;

Співмешканка: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6;

Онука: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення вимог заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 315, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП -НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1), заінтересована особа - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1), про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю, чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з 1969 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В.М.Швець