ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Київ

справа № 372/3813/15

провадження № 22-ц/824/2563/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач)

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2018 року у складі судді Болобана В.Г., повний текст складений 08 червня 2018 року,

встановив:

У серпні 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1, мотивуючи його тим, що 23 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Уніка» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту, за яким застраховано автомобіль BMW X3 реєстраційний номернийзнак НОМЕР_1.

15 лютого 2015 року на автодорозі Київ-Українка, поблизу с. Плюти Обухівського району Київської області, відбулось зіткнення застрахованого автомобіля під керування ОСОБА_3 та автомобіля «OPEL VIVARO», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого застрахований автомобіль було пошкоджено.

Постановою Обухівського районного суду від 20 лютого 2015 року встановлено, що ДТП сталася з вини відповідача.

16 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про настання страхового випадку та подав усі необхідні документи.

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ №66С/02/15 від 06 березня 2015 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 229 181,18 грн.

На виконання Договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 133 162,62 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2

В ході виконання ремонту автомобіля було виявлено скриті пошкодження, які зафіксовано у рахунку № 598750 від 14 травня 2015 року. За складеними позивачем аварійним сертифікатом та страховим актом № 00163068, було здійснено доплату в розмірі 58 660,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 017655 від 21 травня 2015 року.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Київ Ре» згідно Полісу АІ/3403514. Ліміт за цим полісом складає 50 000 грн.

Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди, яка була заподіяна внаслідок дій особи, винної у ДТП, та сумою, що покриває Поліс, а саме 141 823,44 грн.

Справа слухалась судами неодноразово.

Останнім Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

У апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Уніка» просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від відповідача, як винуватця ДТП, компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля. Спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку з понесенням збитків завданих ДТП, що сталась з вини відповідача. Відповідач факт скоєння ДТП не заперечував, понесені збитки підтверджені та крім того страхова компанія у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 договором АІ/3403514 ТзДВ, при цьому «СК «Київ-Ре» визнала дану подію страховою та сплатила на користь ПрАТ «СК «Уніка» ліміт за полісом у розмірі 50000 грн.

Крім того, апелянт зазначив, що згідно ст.175 ЦПК України, позовна заява має містити виклад обставин, докази настання даних обставин та ін., а не посилання на певну норму закону, тому суд встановивши підставу позову, застосовує норму, яка регулює правовідносини сторін, без згоди на це позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача заперечував проти скарги, просив рішення залишити без змін.

Позивач належним чином повідомлявся про день, місце та час розгляду справи, до суду свого представника не направив, проте його неявка відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В силу ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи вбачається, що 15 лютого 2015 року сталася ДТП за участю автомобіля BMW X3 р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля OPEL VIVARO р.н. НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1, внаслідок чого був пошкоджений застрахований у позивача автомобіль BMW (а.с.13,15).

Вина відповідача ОСОБА_1 у зазначеній ДТП встановлена постановою Обухівського районного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у справі № 372/720/15-ц, яка набрала законної сили (а.с.45).

Транспортні засоби на момент ДТП були застраховані: автомобіль BMW X3 - у ПрАТ «СК «Уніка», згідно Договору добровільного страхування автотранспорту № 370001/4002/0000164 від 23 липня 2014 року, автомобіль «OPEL VIVARO» - у ТДВ «СК «Київ-Ре» згідно Полісу АІ / 3403514 (а.с.15-17).

16 лютого 2015 року власник автомобіля BMW X3 звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та подав відповідні документи (а.с.7).

Згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ № 66С/02/15 від 06 березня 2015 року вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 229 181,18 грн, а розмір матеріального збитку заподіяний внаслідок його пошкодження складає 150 942,90 грн. (а.с.18-21).

Відповідно до рахунку-фактури № 645360 від 31 березня 2015 року ПрАТ «СК «Уніка» складено та затверджено страховий акт 00163068 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування (а.с.6).

На виконання Договору страхування позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 133 162,62 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 - власника автомобіля BMW X 3 (а.с.5,6).

В ході виконання ремонту ТЗ було виявлено скриті пошкодження, які зафіксовано у рахунку № 598750 від 14 травня 2015 року. Позивачем складено Аварійний сертифікат та страховий акт № 00163068, за якими було здійснено доплату в розмірі 58 660,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 017655 від 21 травня 2015 року (а.с.36-38,44).

Наведене є доказом того, що позивач за договором страхування в повному обсязі виконав свої зобов'язання тому до нього перейшло право вимоги до відповідача, тобто право на суброгацію, що передбачено ст.27 Закону України « Про страхування» та ст.993 ЦК України.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, не застосував правову норму, що підлягає застосуванню до цих правовідносин, що призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, становленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмету спору ті їх обґрунтування. Позовна заява має містити виклад обставин, докази настання даних обставин та ін., а не посилання на певну норму закону.

Відповідно до ст.265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд і мотиви їх застосування, норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував та мотиви їх незастосування.

Такої ж думки дійшов Верховний Суд при розгляді справи 4521/16989/13-ц, оприлюдненої 06.03.2018 року: «У випадку помилкового посилання позивачем не на ту норму закону, суд, встановивши підстави позову, застосовує норму, яка регулює правовідносини сторін, незалежно від згоди на це позивача чи відповідача.

Предметом позову у даній справі є відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Неправильне зазначення позивачем правової норми на обґрунтування позову та некоректне формулювання позовної вимоги з посиланням на виникнення права вимоги у порядку регресу, не є визначальним для суду при вирішенні питання про те, яким законом необхідно керуватись при захисті права зворотної вимоги страховика до винної у спричиненні ДТП особи».

За таких обставин, судова колегія, визначивши природу спірних правовідносин, як суброгаційні, враховуючи що при суброгації право вимоги на страхове відшкодування за договором майнового страхування до страховика переходить у межах фактичних витрат, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки до позивача, у межах фактично здійсненої страхової виплати, перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому кошти в розмірі завданої шкоди підлягають стягненню з відповідача, як винної у ДТП особи.

За таких обставин, висновок суду про те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки останній обґрунтовуючи позов, посилався на статтю 993 ЦК України та просив стягнути з відповідача кошти в порядку регресу, на думку судової колегії є помилковим.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення яким про задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та стягнення з ОСОБА_1 на користь Страхової компанії 141823 грн. 44 коп.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі у сумі 4679 грн. 52 коп. (1418,23+1701,88+1560,06=4679,52).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Уніка» грошові кошти в сумі 141823 грн. 44 коп. та понесені позивачем судові витрати по справі у сумі 4679 грн. 52 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :