Справа № 135/192/18
Провадження № 2/135/121/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі Ступак Ю.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у місті Ладижин Вінницької області, у залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Філія "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до ОСОБА_2, на обгрунтування якого повідомив, що 22.03.2016 року на території підприємства стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав каліцтво. Рішенням МСЕК йому присвоєна третя група інвалідності безтерміново та рекомендована праця без тривалої ходи. Вважає, що каліцтво він отримав саме з вини ОСОБА_2, який неправомірно, без дозволу та права на управління, заволодів навантажувачем, та спричинив наїзд на нього. Внаслідок каліцтва йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болі та моральних стражданнях. Вважає, що оскільки відповідач неправомірно заволодів навантажувачем, саме він повинен відшкодувати завдану йому моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на те, що каліцтво позивач отримав під час виконання своїх трудових обовязків, внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався в звязку з порушенням працівниками підприємства вимог щодо охорони праці, і саме роботодавець несе відповідальність за дотримання даних вимог, а тому обовязок відшкодовування шкоди лежить на роботодавцеві. В зв`язку з цим просив відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши та дослідивши докази, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов не обгрунтований та не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 26 вказаного Закону встановлено, що роботодавець зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані порушенням вимог з охорони праці іншим юридичним, фізичним особам і державі, на загальних підставах, передбачених законом.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків, зобов'язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Згідно з частинами другою, третьою і четвертою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 01.02.2016 року перебуває в трудових відносинах з філією "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика".

22 березня 2016 року при виконанні трудових обов'язків ОСОБА_1 отримав травму, про що складено акт про розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 06 квітня 2016 року та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 06 квітня 2016 року.

Нещасний випадок стався за таких обставин: 22 березня 2016 року водій навантажувача ОСОБА_3, в порушення вимог п. 4.7 Інструкції з охорони праці № 48 «Водія автонавантажувача комбікормового цеху», затвердженої наказом директора філії "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" № 77 від 12.12.2012, залишив навантажувач з ключем замка запалювання без нагляду. Вантажник комбікормового цеху ОСОБА_2, в порушення вимог п. 1.11 Інструкції з охорони праці № 52 «Вантажника комбікормового цеху», затвердженої наказом директора філії "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" № 77 від 12.12.2012, приступив до керування навантажувачем та здійснив наїзд на вантажника комбікормового цеху ОСОБА_1 Майстер комбікормового цеху ОСОБА_4, в порушення вимог п. 4.15 Посадової інструкції майстра комбікормового цеху, затвердженої наказом директора філії "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" від 28.09.2012, не здійснив належного контролю за дотриманням працівниками вимог інструкції з охорони праці.

Висновком МСЕК від 15 вересня 2016 року ОСОБА_1 встановлено втрату 50 % професійної працездатності у зв'язку з травмою, пов'язаною з нещасним випадком на виробництві, та встановлено третю групу інвалідності.

Ці факти підтверджуються сукупністю доказів.

З довідки, виданої філією "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" за № 161 від 07.12.2017 видно, що ОСОБА_1 з 01.02.2016 року перебуває в трудових відносинах з філією "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика".

З акту про розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 06 квітня 2016 року та акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 від 06 квітня 2016 року, видно, що причиною нещасного випадку, внаслідок якого ОСОБА_1, при виконанні трудових обов'язків, отримав травму, є порушення інструкції з охорони праці, які допущені працівниками філії "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика".

З висновку МСЕК від 15 вересня 2016 року видно, що ОСОБА_1 встановлено втрату 50 % професійної працездатності у зв'язку з травмою, пов'язаною з нещасним випадком на виробництві, та встановлено третю групу інвалідності.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що оскільки відповідач неправомірно заволодів джерелом підвищеної небезпеки, то саме він повинен відшкодувати завдану йому моральну шкоду, так як ці твердження суперечать вище приведеним нормам Закону і спростовуються наведеними вище доказами.

Оскільки позивач та відповідач перебували у трудових відносинах з відповідачем, виконували трудові обов'язки під час нещасного випадку, за участі і інших працівників, які порушили законодавство про охорону праці, внаслідок чого позивачу було завдано шкоди, відповідальність за шкоду, завдану вказаними працівниками, повинен нести роботодавець, який є власником джерела підвищеної небезпеки.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року у справі N 6-933цс16.

Враховуючи вищевикладені факти та норми закону, суд приходить до висновку, що позивач отримав каліцтво під час виконання своїх трудових обовязків, внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався в зв`язку з порушенням працівниками підприємства вимог охорони праці щодо експлуатації джерела підвищеної небезпеки, власником якого є роботодавець, а тому саме роботодавець повинен нести відповідальність за дотримання вимог з охорони праці та відшкодовувати шкоду своєму працівникові, яка завдана в зв`язку з порушенням вказаних вимог з охорони праці.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, керуючись ст.ст. 13, 26 ЗУ «Про охорону праці», ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Філія "Внутрішньогосподарський комплекс по виробництву кормів" ТОВ "Вінницька птахофабрика" про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2018 року.

Суддя