Справа № 314/3284/18
Провадження № 2/314/1303/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09.11.2018 року м. Вільнянськ

Справа № 314/3284/18;

провадження № 2/314/1303/2018;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1;

-відповідач ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

за участю: позивача ОСОБА_1,

Стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 26.07.2018 року з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Семененкове (Кірова), вулиця Шкільна, будинок 8, на підставі договору купівлі продажу від 30.01.1993 року. В даному будинку окрім позивача ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_4, його дочка ОСОБА_5, його онука ОСОБА_6 та стороння особа ОСОБА_3, який є відповідачем по справі та який за вищевказаною адресою зареєстрований але з 23.07.2009 року не проживає, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особисті речі у квартирі відсутні. Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_3 в житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, а також додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та проблеми з нарахуванням субсидії, оскільки враховуються доходи всіх зареєстрованих членів сімї. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Заперечень на позов від відповідача ОСОБА_3 до суду не надійшло.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позивач надав свою згоду на заочний розгляд справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 01.10.2018 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи та зясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Семененкове (Кірова), вулиця Шкільна, будинок 8, на підставі договору купівлі продажу від 30.01.1993 року. В даному будинку окрім позивача ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_4, його дочка ОСОБА_5, його онука ОСОБА_6 та стороння особа ОСОБА_3, який є відповідачем по справі та який за вищевказаною адресою зареєстрований але з 23.07.2009 року не проживає, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, його особисті речі у квартирі відсутні. Наявність зазначеної реєстрації ОСОБА_3 в житловому будинку створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, а також додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та проблеми з нарахуванням субсидії, оскільки враховуються доходи всіх зареєстрованих членів сімї.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість предявлення до суду позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У звязку з чим позивач, який має намір визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням вважає, що в нього є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 30, ст. 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Семененкове (Кірова), вулиця Шкільна, будинок 8, на підставі договору купівлі продажу від 30.01.1993 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_7 народних депутатів Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_8 (а.с. 10-11). Свої права на житловий будинок позивач ОСОБА_1 зареєстрував 05.09.2005 року, що підтверджується витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно Орендного підприємства Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, номер витягу 8237069, реєстраційний номер 11939531, номер запису 53 в книзі 3 (а.с. 9). Відповідач ОСОБА_3 з 23.07.2009 року не проживає в житловому будинку, але залишається зареєстрованим в ньому, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 01-36/412 від 19.07.2018 року та № 01-30/583 від 27.08.2018 року (а.с. 14, 19). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов депутата Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 01-36/413 від липня 2018 року, ОСОБА_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає за даною адресою з 23.07.2009 року.

Станом на 09.11.2018 року відзив на позов від відповідача ОСОБА_3 до Вільнянського районного суду Запорізької області не надійшов.

В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_3 не є власником спірного будинку, не несе обов'язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованим у спірному житловому будинку, що спричиняє позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належному йому будинку та порушує його права власника, що має істотне значення.

Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача ОСОБА_1, окрім судового, немає.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормамиЖК УРСР та ЦК (статтями71,72,156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК).

Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнавши ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 704,80 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силуст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, ст. 41, 68 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 15, ст. 16, ст. 319, ст. 321, ст. 383, ст. 386, ст. 391, п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст. 13,ст. 141, 258,259,263-265,268,273,280-289, п. 1 ч. 1 ст. 346, 354 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Семененкове (Кірова), вулиця Шкільна, будинок 8.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 16.11.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СА № 479797 виданий Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 06.08.1997 року, адреса: Запорізька область, Вільнянський район, село Семененкове (Кірова), вулиця Шкільна, будинок 8.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: Запорізька область, Вільнянський район, село Семененкове (Кірова), вулиця Шкільна, будинок 8, інші відомості суду не відомі.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

16.11.2018