Ухвала

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 161/7898/16-ц

провадження № 61-11545ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - прокуратура Волинської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2018 року подана касаційна скарга Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду 13 лютого 2018 року, тобто з пропущенням установленого законом строку, із посиланням на отримання її копії поштою 17 січня 2018 року.

Проте питання про поновлення строку на касаційне оскарження з підстав неотримання повного тексту постанови апеляційного суду у день її проголошення заявник не порушує.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху з наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку та навести поважні причини його пропуску і подати докази на їх підтвердження. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником у касаційній скарзі заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» та статтею 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» сторони звільнені від сплати збору у справах такої категорії.

За змістом пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону на час подання касаційної скарги, та абзацу другого пункту шостого Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, від сплати судового збору за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, звільняються виключно позивачі.

Стаття 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не поширює дію на порядок сплати судового збору у цивільних справах.

За таких обставин посилання заявника на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» та статтю 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» помилкове і не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Оскільки аналіз зазначених заявником норм дає підстави для висновку, що Державна казначейська служба України не звільнена від сплати судового збору у справах про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, суд відмовляє у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, за подання до суду касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Як вбачається з судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, у позовній заяві, поданій у червні 2016 року, заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди, тобто одна вимога немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час звернення з позовом, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня 2016 року становила 1378 гривень.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 1102 грн. 40 коп. (1378,00*0,4)*200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок отримувача: 312 132 077 000 07, ККДБ 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати оригінал відповідного документа.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Надавши копії касаційної скарги, заявник не надав копій доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, і до неї не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору, касаційна скарга відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній казначейській службі України у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 10 січня 2018 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Невиконання вимог ухвали в зазначений строк у частині звернення до суду з заявою про поновлення строку касаційного оскарження із наведенням поважних причин його пропуску та поданням доказів на їх підтвердження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог ухвали скарга вважатиметься неподаною і повертається заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко