Головуючий у І інстанції Диба О.В.
Провадження № 22-ц/824/569/2018 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2018 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Шуляку Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У липні2017року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з нього заборгованість за договором в розмірі 38 676грн. 31 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3846грн. 48 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 29411грн. 91 коп.,заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3100 грн. 00 коп.,штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1817грн. 92 коп., та понесені по справі судові витрати, посилаючись на те, що 15.11.2013року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитомз кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3Умов та Правил надання банківських послуг, тобто відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в заяві.

Позивач свої зобов'язання виконав належним чином, натомість відповідач ОСОБА_2не надавав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість в розмірі 38 676 грн. 31коп., яку і просив стягнути позивач з відповідача на свою користь.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 15.11.2013 року в розмірі 38 676 грн. 31 коп., з яких 3 846 грн. 48 коп.- заборгованістьза тілом кредиту, 29 411 грн. 91коп. - заборгованістьпо процентам за користування кредитом, 3 100 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина),1 817 грн. 92 коп.- штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення провідмову в задоволенніпозову.

Учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.11.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http:/privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування (п. 1.1.1.52 Договору).

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно п. 2.1.1.12.6 Договору.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що відповідач не виконувавналежним чином свої зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим за договором виникла заборгованість в розмірі 38 676 грн. 31 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3846 грн. 48коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 29411грн. 91 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3100 грн. 00 коп.,штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1817грн. 92 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, правильним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність факту укладення договору на умовах, визначених в позовній заяві, та неознайомлення ОСОБА_2 з Тарифами та Умовами обслуговування та кредитування, законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв»язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписавши 15 листопада 2013 року Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_2 приєднався до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, факт чого ним спростований не був. Більш того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач поповнював картку власними коштами, користувався нею в торгівельних мережах і банкоматах та сплачував кредит.

Зі змісту Анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_2, поставивши у ній 15.11.2013 року свій особистий підпис, погодився з тим, що дана заява разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг; він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та погодився з його умовами, при цьому доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач суду не надав.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами, що підтверджується розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 користувався карткою і до вересня 2014 року вносив кошти на погашення кредиту та відсотків за користування ним. Вимоги про визнання цього договору недійсним в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав ОСОБА_2 не заявляв, в зв'язку з чим, виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, апеляційний суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі укладеного між ними 15 листопада 2013 року договору приєднання.

Згідно із ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутності договірних правовідносин між сторонами та відсутності заборгованості. Підпис відповідач ОСОБА_2 поставив в Анкеті-Заяві, засвідчивши тим самим, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

Оскільки Умовами та Правилами надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач ОСОБА_2, визначено порядок нарахування відсотків, а також передбачено можливість нарахування пені та штрафів за порушення умов даного договору, обґрунтованим є рішення суду в частині задоволення вимог банку про стягнення з відповідача вищевказаних грошових сум, оскільки факт порушення ОСОБА_2 умов договору підтверджується наявними в справі письмовими доказами, які відповідачем спростовані не були.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про недоведеність позивачем наявності і розміру заборгованості належними доказами колегією суддів відхиляються, оскільки долучені позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості за договором (том 1, а.с.6-7) та виписка по картці щодо руху грошових коштів (том 1, а.с.84-89) відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами не спростовані, а відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти вимог позивача.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга відповідача не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_2 - без задоволення.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий :

Судді: