Номер провадження: 22-ц/785/2684/18
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 ОСОБА_8 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод та встановлення способу здійснення батьківських прав з виховання та утримання дитини, за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації,

встановив:

17.11.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод та встановлення способу здійснення батьківських прав з виховання та утримання дитини; просив визначити спосіб його участі з малолітньою донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення порядку його спілкування та побачень з донькою щовівторка, щочетверга з 16 г.00 хв. до 20 г. 00 хв., та щонеділі з 11 г. 00 хв. до 18 г. 00 хв., а також в день народження ОСОБА_9 27 лютого, в день народження сина ОСОБА_10 25 липня, в день народження батька 03 липня, в день народження дідуся 28 грудня з 10 г.00 хв. до 15 г.00 хв., та в святкові дні: 02 січня, 08 січня, 08 березня, на Пасху, 01 травня, 09 травня, на Трійцю, 29 червня, 25 серпня, 14 жовтня з 10 г.00 хв. до 16 г.00 хв. за місцем проживання ОСОБА_3 та в інших місцях без присутності матері; перебування ОСОБА_9 з її батьком ОСОБА_3 щорічно під час половини шкільних канікул зимою, весною, влітку та восени протягом всієї доби з ночівлею за місцем проживання ОСОБА_3 без присутності матері з можливістю поїздок з відпочинком по території України.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що 03.09.2004 р. між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у Міському відділі РАЦС Одеського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів був зроблений відповідний актовий запис № 1189.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

09.12.2014 р. шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси.

За домовленістю з відповідачкою та враховуючи думку сина, сторони вирішили, що син ОСОБА_10 буде мешкати з батьком - позивачем, а донька ОСОБА_9 з матір'ю - відповідачкою; при цьому кожен з батьків буде мати право на побачення з дитиною, яка знаходиться в іншого батька. Він сплачує аліменти на утримання доньки, грошові кошти перераховує відповідачці; спочатку купував одяг та інші речі для дитини, однак в наступному припинив це робити, оскільки відповідач не давала цих речей доньці. Разом з титм, син знаходиться на його повному утриманні.

Приблизно з березня 2016 р. відповідачка перестала давати йому доньку на побачення, а потім звернулася з позовом до суду про розподіл спільного майна подружжя.

Далі позивач вказав, що дуже любить свою доньку і неможливість бачити її, спілкуватись з нею є болісним для нього, так як і для доньки, яка також кохає його. Однак, Відповідачка під всілякими надуманими підставами позбавила його побачень з донькою та спілкування з нею.

У зв'язку з цим, він вимушений був звернутися з відповідною заявою до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.06.2016 року № 01-11/699 (далі - Висновок) було вирішено зобов'язати громадянку ОСОБА_5 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька з донькою та визначений спосіб участі позивача з малолітньою донькою шляхом встановлення систематичних зустрічей з дитиною, щовівторка, щочетверга з 16.00 до 20.00 години, та щонеділі з 11.00 до 18.00 годин, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю батьків (а.с.8).

Однак, після цього рішення нічого не змінилося, оскільки відповідачка не давала йому можливості бачитися та спілкуватися з донькою, що зумовило його звернутися з відповідною позовною заявою до суду.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Справа була розглянута у відсутність відповідача та представника третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації при заочному розгляді справи.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 було задоволено частково (а.с.53-55).

Було визначено спосіб участі ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення порядку його спілкування та побачень з донькою щовівторка, щочетверга з 16 г.00 хв. до 20 г. 00 хв., та щонеділі з 11 г. 00 хв. до 18 г. 00 хв. за місцем проживання ОСОБА_3 та в інших місцях без присутності матері, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю батьків.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення (а.с.84-85).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення, із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступні обставини.

Так, ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_3 має право на спілкування та побачення з донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому без присутності матері - відповідача у справі ОСОБА_5

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2004 р. між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

09.12.2014 р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був розірваний, що підтверджується копією рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 року. Питання відносно місця проживання дітей не визначено в судовому порядку. За згодою сторін визначено, що син ОСОБА_10 буде мешкати з батьком, а донька ОСОБА_9 - з матір'ю.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини; розірвання шлюбу не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст.ст.151, 153 СК України батьки мають рівні права на виховання дитини і на безперешкодне спілкування з дитиною.

Статтею 157 СК України передбачено, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно зі ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та інші обставини.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 з березня 2016 року відмовляється надавати батькові - позивачу у справі ОСОБА_3 доньку ОСОБА_9 для побачень, у зв'язку з чим позивач звернувся до органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації із заявою про встановлення порядку і способу спілкування з дитиною.

Згідно висновку Одеського обласного інституту удосконалення вчителів від 16.06.2016 року № 331 (а.с.7) опосередковане дослідження сімейних стосунків про психоемоційний стан малолітньої ОСОБА_9 та її особистої прихильності до батьків, дозволяє зробити висновок, що значущими дорослими для ОСОБА_9 є мати та батько, а також брат ОСОБА_11. Ідентифікує себе дівчинка в першу чергу з матір'ю, але для неї важливі гарні стосунки з обома батьками. Виходячи з результатів діагностування ОСОБА_9 та з метою профілактики дестабілізації емоційного стану дівчинки, батькові та матері рекомендовано створити сприятливі соціальні умови для подальшого формування її здорової психіки, а саме: домовитися щодо часу та умов спілкування з дитиною, адже конфлікт батьків не повинен відображатися на почуттях дитини; відповідально ставитися до здійснення батьківських обов'язків, проявляти любов, турботу та увагу аби захистити дівчинку від емоційних зривів та особистого неблагополуччя у майбутньому.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації від 30.06.2016 р. було вирішено зобов'язати громадянку ОСОБА_5 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька з донькою та визначений спосіб його участі з малолітньою донькою шляхом встановлення систематичних зустрічей з дитиною.

З даним Висновком суду погоджується колегія суддів, не зважаючи на те, що з моменту його складення пройшло біля 2-х років, адже вказаний Висновок направлений на захист як інтересів обох батьків, так і інтересів їх малолітньої ОСОБА_9, як то передбачено ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., згідно якої при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції правильно виходив із того, що спілкування батька з донькою має відбуватись без присутності матері.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що з матеріалів справи, а також із пояснень учасників справи вбачається, що між сторонами існують неприязні стосунки, які можуть викликати суперечки між ними, сварки і навіть сутички, що безумовно зашкодить інтересам малолітньої доньки, її духовному розвитку та ставленню до батьків.

З метою недопущення таких конфліктних ситуацій між батьками в присутності їх малолітньої доньки, зустрічі батька з донькою ОСОБА_9 мають відбуватись без присутності матері. Саме цим буде досягнута ціль зустрічей батька з донькою, яка включає в себе: сприятливі соціальні умови для подальшого формування здорової психіки дитини, її виховання і розвитку, що також захистить дівчинку від емоційних зривів та особистого неблагополуччя у майбутньому.

З цих підстав, доводи відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 про те, що спілкування батька з дитиною мають відбуватись лише в присутності матері, є безпідставними і такими, що не можуть бути задоволеними, так як в такому випадку спілкування не відбудеться, а відбудеться лише конфліктна ситуація між сторонами, що є недопустимим.

При цьому слід врахувати, що на вихованні позивача за домовленістю сторін перебуває їх малолітній син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та який також бажає спілкування зі своєю сестричкою, малолітньою ОСОБА_9, рівно як і остання бажає спілкуватись з ним, що є можливим в присутності батька.

Також слід врахувати, що позивач ОСОБА_3 має постійну роботу, працює лікарем-урологом у Державному закладі «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Аркадія» МОЗ України, за місцем якої і за місцем проживання характеризується лише позитивно (а.с.9, 10).

З підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позбавлення зустрічей ОСОБА_3 з донькою з боку відповідачки безумовно не відповідає інтересам дитини, яка має право і бажання на зустрічі зі своїм батьком.

Що стосується доводів відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 про те, що донька ОСОБА_9 не бажає спілкуватись з батьком і боїться його, то колегія суддів зазначає, що донька ОСОБА_9 значний час не спілкується з батьком, оскільки її мама перешкоджає цьому і своїм негативним ставленням до позивача ОСОБА_3 - колишнього свого чоловіка, який на даний час фактично створив нову сім'ю, формує у дитини ОСОБА_9 негативе ставлення до її батька - позивача ОСОБА_3

Доньці сторін ОСОБА_9 на даний час виповнилось 8 років, а тому її зустрічі і спілкування з батьком у разі її незгоди, тобто мимо її волі, будуть неможливими. Зазначені обставини були враховані при наданні Висновку органом опіки і піклування, в якому зроблений об'єктивний висновок про бажання доньки спілкуватись як з мамою, так і з батьком. Відповідно до вказаного Висновку спілкування позивача ОСОБА_3 з донькою не тільки не перешкоджає нормальному розвитку дитини, а рекомендовано, виходячи з інтересів дитини.

Саме з цих підстав, ухвалою колегії суддів від 08.05.2018 року було відмовлено відповідачу ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи.

При цьому колегія суддів виходила із того, що у відповідності до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Враховуючи, що для вирішення даного спору не потребується спеціальних знань, а також з метою недопущення виникнення стресової ситуації та завдання малолітній доньці сторін ОСОБА_9 душевної травми експертним дослідженням, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи.

Колегія суддів погоджується з доводами сторін та їх представників про те, що зустрічі батька з донькою мають відбуватись в присутності матері, брата, більше того, колегія суддів вважає, що ідеальним для виховання дітей є їх проживання з обома батьками і спільне виховання їх обома батьками. Однак в даному випадку сторони здійснили дії, які виключають їх спільне виховання дітей і їх спільне проживання з дітьми, а тому судове рішення направлено на захист прав як батьків, так і їх малолітньої доньки щодо виховання останньої та спілкування її з батьком, оскільки вона з ним не проживає.

Разом з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що після надання Висновку органу опіки і піклування пройшло біля 2-х років, за минулий час відбулись зміни в житті малолітньої ОСОБА_9, яка на даний час вже навчається у школі, відвідує різні гуртки.

У зв'язку з цим, та враховуючи побажання і думку обох батьків, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення, та замінити дні спілкування і побачень позивача з донькою з четверга на п'ятницю, і з неділі на суботу, при цьому в суботу час початку спілкування і побачень слід починати з 12.00 годин.

Що стосується рішення суду про те, що спілкування і побачення мають відбуватись також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю батьків, то даний висновок суду залишається незмінним, враховуючи, що ці спілкування і побачення мають відбуватись за попередньою домовленістю батьків.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із рішення висновок суду першої інстанції про те, що спілкування і побачення мають відбуватись за місцем проживання ОСОБА_3 та в інших місцях, оскільки спілкування і побачення позивача ОСОБА_12 зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_9 мають відбуватись за місцем їх вибору, у тому числі за місцем проведення гуртків, в яких приймає участь ОСОБА_9.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 відносно його зустрічей з донькою в інші дні, а саме в період половини шкільних канікул зимою, весною, влітку та восени з можливістю поїздки по території України для відпочинку на даний час є передчасними, оскільки донька мешкає з матір'ю; в силу свого малолітнього віку більш прихильна до спілкування з матір'ю.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити і встановити інший порядок спілкування та побачень ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_9:

щовівторка, щоп'ятниці з 16 г.00 хв. до 20 г. 00 хв., та щосуботи з 12 г. 00 хв. до 18 г. 00 хв., без присутності матері, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю батьків.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Прийняти постанову, якою заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2017 року змінити, в частині визначення способу участі ОСОБА_3 у виховані та зустрічах з малолітньою донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення порядку його спілкування та побачень з донькою.

Встановити порядок спілкування та побачень ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1:

щовівторка, щоп'ятниці з 16 г.00 хв. до 20 г. 00 хв., та щосуботи з 12 г. 00 хв. до 18 г. 00 хв., без присутності матері, а також у святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю батьків.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 14.05.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра