справа № 274/4652/17
провадження № 2/0274/878/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.11.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., сторін, представника позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,-

В с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 10 000 грн. При цьому посилається на те, що 14.04.2017 року між нею та відповідачкою ОСОБА_3 виник конфлікт, під час якого їй було нанесено тілесні ушкодження, в наслідок чого вона зазнала фізичного болю та душевних страждань, була вимушена приймати ліки, тобто неправомірними діями відповідачки їй завдано моральну шкоду.

06.03.2018 року відповідачка ОСОБА_3 на адресу суду надала відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди ( а.с. 47-49). Згідно даного відзиву просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Вказала, фізичної сили до позивачки не застосовувала, ніяких тілесних ушкоджень їй не завдавала, більше того , в адресу позивачки не говорила будь-яких образливих слів, не кричала та не лаялась до неї. Крім того просить суд звернути увагу на те, що конфлікт між ними стався 14.04.2017 року, а позивачка звернулася до судмедексперта лише 20.04.2017 року , тобто через 6 днів. Даний Акт ніяким чином не підтверджує спричинення перелічених у ньому тілесних ушкоджень позивачці саме нею, та не підтверджує причинно - наслідковий зв"язок між непорозумінням, яке відбулося між нею та позивачкою 14.04.2017 року та тілесними ушкодженями, яки були виявлені та зафіксовані у позивачки лише 20.04.2017 року. Крім того позивачкою не надано жодних доказів, що вона приймала ліки та препарати для покращення свого здоров"я, яке раптово погіршилось внаслідок емоційних переживань.

19.03.2048 року позивачкою та її представником ОСОБА_4 надано відповідь на відзив ( а.с 54).

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив, просили їх задовольнити повністю.

Позивачка додатково суду пояснила, що 14 квітня 2017 року вона прийшла на роботу, а відповідачка ОСОБА_3, яка є її співробітницею, почала до неї кричати, що вона погано прибирає, постійно запізнюється на роботу, внаслідок чого між ними почалася штовханина , відповідачка штовхала її об стінку, вона вдарилася головою, кульчиком розірвала собі мочку вуха, однак не повністю. Зазначила, що на спини були синці. Сварка між ними відбувалася в туалеті, в приміщенні ДЮСШ ім. Лонського. Вона почала кричати та вибігла на вулицю. В цей же день звернулася до Бердичівського ВП та написала там заяву щоб з відповідачкою провели профілактичну бесіду. Побої вона зняла через деякий час, лікувалася самостійно , їй допомагала її сестра , яка має освіту медичної сестри. Вказала, що свідків даної події не було. Внаслідок неправомірних дій відповідачки вона переживала страх, щоб остання не заподіяла їй ще шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі з тих підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він працює на посаді охоронника в ДЮСШ ім. Лонського в м. Бердичеві по вул. Данилівська . 14.04.2017 року о 14 год. він приїхав на роботу щоб забрати свої речі. По особистим потребам зайшов в туалет. Коли виходив з приміщення туалету, то почув як вхідні двері стукнули. Відповідачка його не бачила та не чула, бо він ходить завжди дуже тихо. ОСОБА_3 знаходилася в актовій залі, там де стоять вазони. Особисто чув, як відповідачка запитала позивачку чому вона запізнилася на роботу, на що остання почала кричати, що в неї проблеми та бігати туди - сюди . Після чого ОСОБА_2 схопила свої речі , побігла, погрожуючи ОСОБА_3 звільненням з роботи. Вказав, що він бачив, що ніякої штовханини між сторонами не було, ніхто нікого не бив, брутальної лайки він теж не чув. Зазначив, що сторони по справі, під час конфлікту його не бачили, тому що він стояв в коридорі, там де немає світла. Якби конфлікт був в туалеті, як стверджує позивачка, то він би все чув. В конфлікт між сторонами не втрутився, бо вважав, що жінки повинні самі між собою розібратися. Відповідачка його побачила вже в той момент, коли перебувала на вулиці, а він стояв у вхідних дверях.

Свідок ОСОБА_6, який працює на посаді ДОП сектору превенції Бердичівського ВП, суду пояснив, що в нього на розгляді була заява позивачки ОСОБА_2 згідно якої вона вказувала, що їй були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_3 На момент прийняття рішення по заяві позивачки , вона не бажала, щоб відповідачка була притягнута до кримінальної відповідальності, лише просила провести з нею профілактичну бесіду . Коли він відбирав пояснення у ОСОБА_2 14.04.2017 року тілесних ушкоджень на ній особисто не бачив. Вказав, що під час бесіди з відповідачкою, остання визнавала лише факт суперечки між нею та позивачкою, факту нанесення тілесних ушкоджень відповідачкою під час перевірки так і не було встановлено. Зазначив, що йому, від інших працівників ДЮСШ ім. Лонського , відомо про неналежне виконання позивачкою своїх посадових обов"язків.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивачки ОСОБА_1, свідків, дослідивши матеріали справи,висновок по матеріалам ЖЄО № 2674 від 14.04.2017 року , суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.04.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Бердичівського відділу поліції із заявою на неправомірні дії відповідачки ОСОБА_7 Дана заява зареєстрована в ЖЄО за № 2674. Згідно даної заяви позивачка вказала, що 14.04.2017 року о 14 год. ОСОБА_3 в приміщенні ДЮСШ погрожувала їй , нецензурно виражалася та штовхалася ( висновок по матеріалам ЖЄО № 2674 від 14.04.2017 р).

Згідно висновку експерта № 137 від 20.04.2017 року на підставі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_2, виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_2 відносяться до легких тілесних ушкоджень, які виникли від дії тупого твердого предмету, що можливо при обставинах та в термін вказаних в постанові.

Як вбачається з висновку за результатами перевірки фактів викладених в матеріалах ЖЄО № 2674 від 14.04.2017 року , складеним ДОП сектору превенції Бердичівського відділу поліції капітаном поліції ОСОБА_6, встановлено, що ОСОБА_2 пояснила, що 14.04.2017 року близько 14 год. перебуваючи на робочому місці ОСОБА_3 безпідставно вчинила короткочасну суперечку, під час якої висловлювалася на її адресу брутальною лайкою та штовхнула в спину, при цьому тілесних ушкоджень заподіяно не було. Зі слів ОСОБА_2 свідків даної події не було. ОСОБА_3 підтвердила факт суперечки, яка відбувалася на підвищеному тоні, при цьому без висловлювань брутальною лайкою та застосування фізичної сили до ОСОБА_2 Свідком даної події був охоронник ОСОБА_5

Листом від 24.04.2017 року Бердичівським відділом поліції ГУНП Житомирської області повідомлено позивачку, що їй відмовлено у внесені відомостей по даному факту до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки подане звернення не містить достатніх даних, які свідчили б про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, які охоплюються поняттям злочину, визначеним ст. 11 КК України, а відтак відсутні будь-які обставини, які можуть бути підставою для внесення таких відомостей ( а.с.6).

Відповідно до ст. 21 Конституції України всі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказує, що їй заподіяно значну моральну шкоду, оскільки вона хвилювалася за своє здоров"я, чи не вчинятимуть ніяких насильницьких дій по відношенню до неї, її свобода та воля були обмежені, вона не могла виконувати свої трудові обов"язки.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю вини.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст.1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди і його вина, наявність причинного зв'язку між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінку заподіювача шкоди, його вини та причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Згідно із ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як встановлено судом під час розгляду справи, жодної з переліченої у ч.2 ст.23 ЦК України виключних способів заподіяння моральної шкоди та підстав, з якими закон пов'язує виникнення моральної шкоди, у тому числі будь-якої протиправної поведінки, відповідачкою відносно позивачки не допущено.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» та положень статей 1167 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, а для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За умовами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін.

Надані позивачкою та її представником до матеріалів справи та оглянуті в судовому засіданні докази не є достовірними доказами в розумінні статті 79 ЦПК України, оскільки не можливо встановити дійсні обставини справи щодо завдання позивачці відповідачкою моральної шкоди, факту насильницьких дій по відношенню до неї, те, що свобода та воля позивачки були обмежені, вона не могла виконувати свої трудові обов"язки. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 14.04.2017 року в приміщенні ДЮСШ ім. Лонського по вул. Данилівській в м. Бердичеві відбулася лише суперечка з приводу неналежного виконання позивачкою ОСОБА_2 своїх посадових обов"язків.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вищевказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, оскільки позивачка та її представник , на виконання своїх процесуальних обов'язків не надали належних, і неспростовних доказів на підтвердження позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх позовних вимог для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,258-259,263-265,268,273,354 ЦПК, ст. ст. 23,1167 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2018 року.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко