АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Харків

Справа № 646/13196/15-ц

Провадження № 22-ц/790/230/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Колтунової А.І.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення процентів за договором позики, трьох процентів річних, неустойки та звернення стягнення на предмет іпотеки, з апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова, постановлене 14 липня 2017 року, під головуванням судді Журавель В.А., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення відсотків, неустойки, трьох відсотків річних та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 06 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2І було укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від ОСОБА_1 позику в розмірі 10 320 доларів США із строком повернення не пізніше 06 лютого 2011 року зі сплатою по 180 доларів США не пізніше 06 числа кожного місяця. За прострочення відповідачем ОСОБА_2 обовязку з повернення боргу у п. 1 порядку та строки у п. 5 договору позики сторони встановили обовязок відповідача сплатити штраф з розрахунку 1000 грн. за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня прострочення.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 06 лютого 2009 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів.

Відповідач ОСОБА_2 порушила взяті на себе зобовязання за договором позики від 06 лютого 2009 року повернула позивачу борг частково - на загальну суму 4 320 доларів США.

Крім того, 26 березня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого вона позичила у позивача 3 900 доларів США строком до 26 березня 2012 року, при цьому сторони домовились про повернення відповідачем отриманих коштів частинами по 75 доларів США не пізніше 26 числа кожного місяця. За прострочення ОСОБА_2 обовязку з повернення позивачеві боргу за договором позики від 26 березня 2011 року сторони встановили обовязок відповідача сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідач ОСОБА_2 порушила умови договору позики від 26 березня 2011 року і борг позивачеві не повернула.

В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за договором позики від 26 березня 2011 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 26 березня 2011 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів.

У звязку із тим, що ОСОБА_2 не виконала умов укладених нею з позивачем договорів позики, позивач звертався за захистом своїх прав і законних інтересів в суд із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 403 133 грн. 37 коп. та судові витрати в розмірі 3654 грн. 00 коп. Але відповідач ОСОБА_2 свого обовязку з повернення боргу у визначеному судовим рішенням розмірі не виконала. Оскільки сума неповернутих коштів за договором позики від 06.02.2009 року складає 6000 доларів США, сума процентів за користування цими коштами у відповідності до рівня облікової ставки Національного банку України за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року складає 1584 долари США. Сума повернутих ОСОБА_2 позивачеві коштів за договором позики від 26 березня 2011 року складає 3 900 доларів США, тому сума процентів за користування цими коштами у відповідності до рівня облікової ставки Національного банку України за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року складає 1029 доларів США.

Також у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України сума належних до стягнення з відповідачів трьох процентів річних від простроченої поверненням ними позивачеві суми боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року складає 227 доларів США, а за договором позики від 26 березня 2011 року 148 доларів США. Крім того, в кожному з укладених сторонами договорів позики було передбачено також забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 зобовязань з повернення боргу у вигляді неустойки, яка за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року за 462 дні прострочення складає 462 000 грн. 00 коп., за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року за 462 дні прострочення складає 55 224 долари США.

Таким чином, загальний розмір боргу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перед позивачем за договорами позики від 06 лютого 2009 року та від 26 березня 2011 року складається з процентів за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ, трьох процентів річних від простроченої суми боргу та неустойки і дорівнює: 1 584 долари США - проценти за користування позикою за договором позики від 06 лютого 2009 року, 1029 доларів США - проценти за користування позикою за договором позики від 26 березня 2011 року, 227 доларів США - три проценти річних від простроченої суми боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року, 148 доларів США - три процента річних від простроченої суми боргу за договором позики від 26 березня 2011 року, 55 224 долари США - неустойка за договором позики від 26 березня 2011 року, 462 000 грн. - неустойка за договором позики від 06 лютого 2009 року. Сума заборгованості в розмірі 58 212 долари у гривневому еквіваленті складає 1 237 822 грн. 82 коп., тому загальна сума заборгованості буде складати 1 699 822 грн. 82 коп.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязання за договором позики від 06 лютого 2009 року, нею та ОСОБА_3 з позивачем було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідачі передали позивачу в іпотеку квартиру № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Тому позивач бажає задовольнити свої вимоги за договором позики від 06 лютого 2009 року в сумі 268 387 гри. 37 коп. Згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року та вимоги, заявлені вимоги про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за договором позики від 06 лютого 2009 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 1 811 доларам США та неустойки в розмірі 462 000 гри. за рахунок предмета іпотеки із застосуванням ст. 38 Закону України «Про іпотеку» щодо процедури звернення стягнення. 23 вересня 2015 року відповідачам ОСОБА_3 було направлено письмову вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, що є предметом іпотеки, відповіді на яку позивач не отримав. Крім того, відповідачі підлягають примусовому виселенню зі спірної квартири. Також з них підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати. Тому позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на його користь проценти за користування коштами, три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу та неустойку за договором позики від 06 лютого 2009 року та договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 55 224 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойку за договором позики від 06 лютого 2009 року в розмірі 462 000 грн., в рахунок задоволення вимог позивача в сумі 268 387 грн. 37 коп. згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року та процентів за користування коштами, трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року в сумі, еквівалентній 1 811 доларам США та неустойки в розмірі 462 000 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60 із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмету іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, надати позивачу особисто та через представника право предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, одержувати і подавати необхідні довідки, будь-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень обєктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах та вчиняти всі інші необхідні дії, повязані з продажем предмету іпотеки; з метою збереження предмету іпотеки до моменту його реалізації, передати цей предмет іпотеки в управління позивача на період до його реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до обєктів нерухомого майна, зміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати; виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іпотечного майна, покласти на відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

21 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 уточнив заявлені позовні вимоги та просив в рахунок задоволення вимог за договором позики від 06 лютого 2009 року на загальну суму 268 387 гри. 37 коп., а також вимог, пред'явлених у цьому позові щодо стягнення процентів за користування коштами в сумі, еквівалентній 1 584 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, трьох процентів річних в сумі, еквівалентній 227 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, неустойки у розмірі 462 000 грн. за період з 02 липня 2014 року по 07 жовтня 2015 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60 , із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмета іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п. 4 іпотечного договору ціною на рівні 37 032 грн. Інші позовні вимоги позивачем не уточнювалися.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 проценти за користування коштами, три проценти річних, неустойку за договором від 06.02.2009 року та за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року в розмірі 148 042 грн. 84 коп.

В рахунок задоволення вимог за договором позики від 06 лютого 2009 року на загальну суму 268 387 гри. 37 коп., яка складається з неповернутої частини боргу в сумі 6 000 доларів США, що було еквівалентно 81 156 гри. 77 коп., процентів за користування коштами у сумі 3 177 доларів США, що було еквівалентно 42 972 грн. 51 коп., трьох процентів річних в сумі 609 доларів США, що було еквівалентно 8 237 грн. 41 коп., неустойки у розмірі 132 367 грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп., згідно заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року, а також задоволених вимог про стягнення процентів за користування коштами, трьох процентів річних, неустойки за договором позики від 06.02.2009 року та за договором позики від 26 березня 2011 року за період з 02 липня 2014 року до 07 жовтня 2015 року в розмірі 148 042 грн. 84 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60, належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмета іпотеки від власного імені будь-якій третій особі - покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче, ніж за визначеною сторонами в п. 4 іпотечного договору ціною.

Надано право ОСОБА_1 предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, одержувати і подавати необхідні довідки про належність майна, кількість продажів, визначення вартості майна, витяги з усіх Державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень обєктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, в державних органах, установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах, які є необхідними для звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру № АДРЕСА_1.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо передачі в його управління квартири № АДРЕСА_2 до моменту її реалізації з наданням права обладнання квартири новими охоронними пристроями, вільного доступу до обєктів нерухомого майна, зміни замків, укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, укладання договорів оренди предмету іпотеки з правом отримання орендної плати відмовлено.

Виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири № АДРЕСА_3. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору по 2030 грн. з кожного. У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2 вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування ОСОБА_2 норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що житло, з якого виселено відповідачів не було придбане за рахунок коштів, які надавалися в позику, а тому позивач повинен був вказати, в яке житлове приміщення слід вселити відповідачів. Посилається на те, що в даній квартирі проживає малолітня особа, а тому необхідно залучити до справи у якості третьої особи орган опіки та піклування. Наполягає на тому, що ОСОБА_2 повертала позику довіреній особі позивача ОСОБА_6

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії договору позики від 06.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 567, ОСОБА_1 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняла валютні цінності у розмірі 10320,00 доларів США та зобовязалась повернути не пізніше 06.02.2011 року в порядку та у строки передбачені договором, а саме: сплачувати позивачу по 180 доларів США не пізніше шостого числа кожного місяця, починаючи з 06.03.2009 року та не пізніше 06.02.2011 року залишок суми у розмірі 6180,00 доларів США.

Пунктом 5 даного договору за прострочення строків, зазначених у п. 1 договору, встановлюється відповідальність відповідача щодо сплати на користь позивача штрафу у розмірі 1000,00 гривень за кожен день прострочення, починаючи з шостого дня. Плата за користування валютними цінностями відповідно змісту договору не встановлена / а. с. 10/.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 06 лютого 2009 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів / а. с. 11/.

Згідно копії договору позики від 26.03.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 1033, ОСОБА_1 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняла валютні цінності у розмірі 3900,00 доларів США та зобовязалась повернути не пізніше 26.03.2012 року в порядку та у строки, передбачені договором, а саме сплачувати позивачу по 75 доларів США не пізніше двадцять шостого числа кожного місяця, починаючи з 26.04.2011 року та не пізніше 26.03.2012 року залишок суми у розмірі 3075,00 доларів США.

Пунктом 7 даного договору за прострочення строків, зазначених у п.1 договору встановлюється відповідальність відповідача щодо сплати на користь позивача 3 % за кожен день прострочення від простроченої суми. Плата за користування валютними цінностями відповідно у змісту договору не встановлена / а. с. 12/.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 26 березня 2011 року було укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідач поручився перед позивачем за повернення ОСОБА_2 позичених коштів/ а. с. 13/.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязання за договором позики від 06 лютого 2009 року, між нею, ОСОБА_3 з позивачем 06 лютого 2009 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р. № 569, відповідно до умов якого відповідачі передали позивачу в іпотеку квартиру за № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60 / а. с. 28-29/.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконувала взяті на себе зобовязання, визначені договорами позики, заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 06.02.2009 року по 01.07.2014 року було стягнуто 403 133 грн. 37 грн., яка складається з суми боргу, процентів за користування грошовими коштами та 3% річних за обома договорами позики в сумі 201566 грн. 37 коп., неустойки в розмірі 132 367 грн. та 69 200 грн. / а. с. 14-15/.

Але відповідач ОСОБА_2 свого обовязку з повернення боргу у визначеному судовим рішенням розмірі до цього часу не виконала.

Посилання представника ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що борг за позикою був виплачений відповідачами та грошові кошти за розписками, які були надані відповідачами на підтвердження своїх доводів, отримувала ОСОБА_9 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_9 діяла від імені та за дорученням ОСОБА_1

Як вбачається з копії вимоги 24 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 направив відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, яке є предметом іпотеки у звязку з невиконанням умов договорів позики.

Відповідно до п. 7 договору іпотеки, Іпотекодержатель має право дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки при простроченні боржником сплати будь-якого з поточних платежів більш ніж на пять днів за договором позики в забезпечення якої укладено цей договір.

Згідно п. 4 договору сторони оцінили предметі іпотеки в суму 37032 грн.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 ст. 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення ст. 40 цього Закону так і норма 109 ЖК УРСР.

Як вбачається із договору іпотеки квартира за № 90, що розташована за адресою: місто Харків, пр. Гагаріна № 60 належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 23 вересня 2006 року за р. № 2436, який було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 23 грудня 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10, витяг 3375182, правочин № 1825716, у КП «ХМБТІ», витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий 22 січня 2007 року за номером 13296605, реєстраційний номер 17126231, номер запису в книзі П-9-2340.

Отже, спірна квартира не була придбана за рахунок кредитних коштів.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, за змістом цих норм, встановлених судом обставин відсутні передбачені законом підстави для виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири, яка є предметом іпотеки, без надання їй іншого жилого приміщення.

Зазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції, в цій частині оскаржувне рішення підлягає скасуванню.

З договору іпотеки від 06.02.2009 року вбачається, що він укладався на забезпечення виконання зобовязання, що виникло у ОСОБА_2 за договором позики від 06.02.2009 року з обумовленим в договорі позики розміром боргу 10320 доларів США, та не забезпечує зобовязань за договором позики від 26.03.2012 року.

Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції та визначено суму заборгованості, яка буде погашена за рахунок продажу предмету іпотеки за обома договорами позики, тому у цій частині рішення суду підлягає зміні.

Так, звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру № АДРЕСА_4 належить в рахунок погашення заборгованості лише за договором позики від 06 лютого 2009 року в сумі 354350 грн. 25 коп., що складається з

81156 грн. 77 коп. неповернутої суми боргу, процентів за користування коштами 42972 грн. 51 коп., 3 % річних 8237 грн. 41 коп., неустойки 132367 грн., що були стягнуті заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року за період з 06.02.2009 року по 01.07.2014 року,

а також заборгованості за процентами в розмірі 39314 грн. 88 коп., 3 % річних 5493 грн. 40 коп., неустойки 44808 грн. 28 коп. за період з 02.07.2014 року по 07.10.2015 року.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2017 року в частині визначення заборгованості, яка підлягає сплаті за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки змінити, резолютивну частину викласти в наступній редакції.

Звернути стягнення на предмет іпотеки квартири № АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 06 лютого 2009 року в сумі 354350 грн. 25 коп., що складається з

81156 грн. 77 коп. неповернутої суми боргу, процентів за користування коштами 42972 грн. 51 коп., 3 % річних 8237 грн. 41 коп., неустойки 132367 грн., що були стягнуті заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2014 року за період з 06.02.2009 року по 01.07.2014 року,

а також заборгованості за процентами в розмірі 39314 грн. 88 коп., 3 % річних 5493 грн. 40 коп., неустойки 44808 грн. 28 коп. за період з 02.07.2014 року по 07.10.2015 року

із застосуванням визначеної ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_1 права на продаж предмету іпотеки від власного імені будь-якій третій особі покупцю на його власний розсуд за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності або незалежного експерта на момент продажу, але не нижче ціни, що визначена сторонами в п. 4 іпотечного договору .

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2017 року в частині виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 скасувати, у задоволення цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_11