ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3015/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"16" травня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Ляшенко Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Служби у справах дітей, як представник Органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментівна утримання дітей, суд -
Позивач в особі Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, діючий в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментівна утримання дітей. Посилаючись на те, що відповідачі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проте ухиляються від виконання своїх обов»язків по належному вихованню та утриманню дітей. На обліку у службі у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації перебувають вказані малолітні діти, які опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки їх батьки ухиляються від виконання батьківських обов»язків (наказ служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 25 травня 2016 року № 88, 89). Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров»я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24.03.2016 року батько відмовився забрати дітей з Дитячої клінічної лікарні № 8, оскільки у нього не було постійного місця проживання, ні роботи, і на той час матір дітей ОСОБА_3 вже декілька місяців з ними не проживала та долею дітей не цікавилась. Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 366 від 24.05.2016 року дітей було тимчасово влаштовано до Київського міського бідинку дитини ім. Городецького на підставі заяви батька дітей ОСОБА_2 На даний час діти знаходяться у вказаному закладі. З вересня 2017 року батьки дітей не відвідували, до служби у справах дітей не звертались. Мета позбавлення відповідачів батьківських прав - встановлення малолітнім дітям правового статусу, оскільки відповідно до Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 тільки після встановлення дитині статусу можна вживати заходів до влаштування її в сім»ю (усиновлення, під опіку, у прийомну сім»ю, дитячий будинок сімейного типу тощо).
Байдуже ставлення відповідачів до своїх батьківських обов»язків та долі дітей змусило позивача в інтересах дітей звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не з»явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з підтриманням позовних вимог й висновку органу опіки та піклування № 101-3404/03 від 16.04.2017 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.64, 65-66, 67).
Відповідачі в судове засідання повторно не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду).
З розміщеннм даного оголошенням відповідач вважаються такими, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
В судове засідання прокурор не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю згідно затвердженої процедури про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України № 16гн від 06 грудня 2014 року (а.с. 68-69).
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням висновку прокурора про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачі є батьками малолітніх дітей (дочок) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 8), та ухиляються від виконання своїх обов»язків по належному вихованню та утриманню дітей.
На обліку у службі у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації перебувають вказані малолітні діти, які опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки їх батьки ухиляються від виконання батьківських обов»язків (наказ служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 25 травня 2016 року № 88, 89) (а.с. 11, 13, 14, 15).
Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров»я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24.03.2016 року батько відмовився забрати дітей з Дитячої клінічної лікарні № 8, оскільки у нього не було постійного місця проживання, ні роботи, і на той час матір дітей ОСОБА_3 вже декілька місяців з ними не проживала та долею дітей не цікавилась (а.с.17, 18).
Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 366 від 24.05.2016 року дітей було тимчасово влаштовано до Київського міського будинку дитини ім. Городецького на підставі заяви батька дітей ОСОБА_2.(а.с.21, 22, 25, 26).
На даний час діти знаходяться у вказаному закладі.
З вересня 2017 року батьки дітей не відвідували, до служби у справах дітей не звертались.
Мета позбавлення відповідачів батьківських прав - встановлення малолітнім дітям правового статусу, оскільки відповідно до Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 тільки після встановлення дитині статусу можна вживати заходів до влаштування її в сум»ю (усиновлення, під опіку, у прийомну сім»ю, дитячий будинок сімейного типу тощо).
Як вбачається із характеристик на дітей, вони не мають особливих спогадів про батьків, спогади про них відсутні, діти соматично здорові.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації надала до суду Висновок органу опіки та піклування № 101-3404/03 від 16.04.2017 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 65-66).
Малолітні діти навчаються, має позитивні характеристики.
Жодних доказів про те, що дітьми займаються повністю або частково їх батьки, матеріали справи не містять.
Згідно статті 150 СК України батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов»язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов»язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Всупереч закону та моральним засадам суспільства відповідач жодного з покладеного законом на батьків обов»язків не виконують: вона не спілкується з дитиною, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавляться його долею, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання, тобто остання уцілому ігнорує факт споріднення з сином.
Оскільки вказані факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідачами та свідомим нехтуванням батьківськими обов»язками, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відносно їх малолітніх дітей.
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 6 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Зважаючи на те, що діти малолітні, опіка над ними в порядку, визначеному законом не встановлена, особа опікуна не призначена, підстав для вирішення питання про стягнення з батьків дитини (відповідачів) аліментій на даний час немає.
На підставі вищенаведеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 148, 150, 157, 159, 164, 165, 166, 171, 180, 181, 184, 191 СК України, ст.ст. 60, 61 ЦК України, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Служби у справах дітей, як представник Органу опіки й піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментівна утримання дітей, - задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, уродженця м. Києва, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, українку, громадянку України,уродженку м. Чернігів, - батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
В решті вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3користь держави 640 (шістсот сорок) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Суддя: Коренюк А.М.