Ухвала

Іменем України

17 травня 2018 року

м. Київ

справа № 639/4977/17

провадження № 61-22983 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., КратаВ. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року та на постанову апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність (рішення) заступника директора Департамента - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною скаргою та просив зобов'язати старшого державного виконавця ВПВР ДВС Міністерства юстиції України прийняти постанову про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду ОСОБА_4 за межі України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року в складі судді Труханович В. В. в задоволені скарги відмовлено.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року в складі колегії суддів Сащенко І. С., Коваленко І. С., Овсяннікової А. І., апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 08 листопада 2017 року - без змін.

22 березня 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що 12 березня 2014 року Жовтневий районний суд м. Харкова видав виконавчий лист № 639/8309/13-ц про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 979 583,48 доларів США заборгованості за кредитним договором, 7413,16 грн пені та 5161,50 грн судових витрат.

23 червня 2014 року на підставі заяви первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк» старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 43779608 з примусового виконання даного виконавчого листа.

ОСОБА_4 сплачує заборгованість платежами незначного розміру (200-500 грн), що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

15 жовтня 2014 року старший державний виконавець ВПВР ДВС України вніс подання про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України, в задоволенні якого ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою подання державного виконавця задоволено. Виконання даної ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

01 червня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до старшого державного виконавця ВПВР ДВС України з заявою про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України, в задоволенні якої державний виконавець відмовив.

Станом на 27 лютого 2018 року боржником заборгованість за кредитним договором повністю не сплачена та відповідне виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не закінчене.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, частин першої, другої статті 14 ЦПК України в редакції, чинній станом на 15 жовтня 2014 року, судове рішення в цивільній справі, що набрало законної сили, є обов'язковим до виконання на всій території України, примусове виконання судового рішення покладено на державну виконавчу службу та здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (зі змінами), тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України особи знімається в разі прийняттям державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону, постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, або постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - в разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

Ураховуючи зазначені положення, тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України може бути знято виключно в разі прийняття державним виконавцем відповідної постанови з передбачених Законом підстав.

Правильним є висновок судів про те, що на час розгляду справи передбачені пунктом 5 підстави для зняття такого обмеження були відсутні, оскільки стягнення в повному обсязі не було виконане та виконавче провадження не було закінчене.

Суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки державний виконавець діяв відповідно до Закону.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди ОСОБА_4 з ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2017 про заміну заінтересованої особи, яка оскарженню в апеляційному та касаційному порядку не підлягає.

Підстави вважати, що судами при розгляді даної заяви допущені порушення норми матеріального чи процесуального права, відсутні.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 листопада 2017 року та на постанову апеляційного суду Харківської області від 27 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат