Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до Житомирсьткої міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власністю за набувальною давністю.

У своєму позові позивач вказала, що її дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала у спадок, після смерті батька і її чоловіка ОСОБА_3, 46/100 частини житлового будинку №49 по вул. Героїв Крут у м.Житомирі, який в свою чергу отримав вказану частину будинку у спадок після смерті свого батька ОСОБА_4.

Інша частина будинку №49 по вул. Героїв Крут у м.Житомирі в розмірі 54/100 частини належала на праві власності ОСОБА_5.

Виконавчим комітетом Житомирської міської ради у 1992 році ОСОБА_5 і членам його сімї було надано у користування три двокімнатних і одну однокімнатну квартиру у звязку з тим, що будинок №49 потрапив у зону знесення для будівництва насосної станції 3-го підйому. У звязку із забезпеченням ОСОБА_5 та членів його сімї впорядкованим житлом, вони втратили право власності на 54/100 частини будинку №49 по вул. Героїв Крут в м.Житомирі.

Виконавчим комітетом Житомирської міської ради у 1992 році планувалось також відселити з вказаного будинку ОСОБА_4, однак цього зроблено не було, оскільки відпала необхідність. Починаючи з 1992 року ОСОБА_4 до самого кінця життя володів всім будинком, а після його смерті будинком володів його син ОСОБА_3, а зараз володіє ОСОБА_2

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати в цьому будинку, тобто добросовісно та відкрито володіти цим майном, постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою.

У своєму позові позивач просить визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 54/100 частини домоволодіння №49 по вул. Героїв Крут в м. Житомирі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіслав до суду клопотання в якому просив розглядати справу у його відсутність, у задоволенні позову ОСОБА_2 просив відмовити у повному обсязі (а.с. 19-20).

Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до такого висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала у спадок, після смерті батька ОСОБА_3, 46/100 частини житлового будинку №49 по вул. Героїв Крут у м.Житомирі. Батько в свою чергу отримав вказану частину будинку у спадок після смерті свого батька ОСОБА_4. Інша частина будинку №49 по вул. Героїв Крут у м.Житомирі в розмірі 54/100 частини належала на праві власності ОСОБА_5.

Виконавчим комітетом Житомирської міської ради у 1992 році ОСОБА_5 і членам його сімї було надано у користування три двокімнатних і одну однокімнатну квартиру у звязку з тим, що будинок №49 потрапив у зону знесення для будівництва насосної станції 3-го підйому. У звязку із забезпеченням ОСОБА_5 та членів його сімї впорядкованим житлом, вони втратили право власності на 54/100 частини будинку №49 по вул. Героїв Крут в м.Житомирі.

Виконавчим комітетом Житомирської міської ради у 1992 році планувалось також відселити з вказаного будинку ОСОБА_4, однак цього зроблено не було, оскільки відпала необхідність. Починаючи з 1992 року ОСОБА_4 до самого кінця життя володів всім будинком, а після його смерті будинком володів його син ОСОБА_3, а зараз володіє ОСОБА_2

Факт володіння і користування будинком підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно ст.344ЦКУкраїни особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичнезначення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦКпро набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положеннястатті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чим спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 добросовісно заволодів чужим майном понад 10 років, ОСОБА_4 К,І., як спадкоємець продовжує відкрито, безперервно проживати у спірному будинку, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268273 ЦПК України, ст.ст. 203,215, 229,230,233 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до Житомирсьткої міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 КатериноюІгорівною, право власності за набувальною давністю на 54/100 частини домоволодіння №49 по вул. Героїв Крут в м.Житомирі.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Cуддя Р. А. Галасюк