Справа № 627/1104/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Ніколайчик А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

у с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 07 липня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Олексіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, постійні сварки, відсутність порозуміння та любові. На даний час подружні відносини між сторонами припинено, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть, наміру зберегти сім'ю не мають. Так як примирення між ними та збереження сім'ї неможливі, позивач просить суд розірвати шлюб.

Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, прохала його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просив задовольнити.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази, з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, зокрема, на підставі шлюбу, який ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання зави. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.(ч. 3 ст. 115 СК України)

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі- Постанова) рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Відповідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 вищевказаної постанови, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Матеріалами справи встановлено, що 07 липня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Олексіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4.

Як було встановлено у судовому засіданні, за час спільного проживання між подружжям часто виникало непорозуміння та сварки, на даний час сторони подружніх стосунків не підтримують, з липня 2017 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім'ю не мають.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, на примиренні не наполягає, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя та інтересам їхньої дитини.

На час розірвання шлюбу спору між сторонами щодо поділу спільно нажитого майна та визначення місця проживання сина немає.

Керуючись ст.ст. 105, 112 СК України, ст.ст. 200, 206 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - з а д о в о л ь н и т и.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м.Харків, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем с-ща.Дублянка, що зареєстрований по АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований 07 липня 2007 року Олексіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області, актовий запис № 2.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили направити до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя Л.В. Вовк