Справа № 481/550/17
Провадж.№ 2/481/282/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.05.2018 року 11.10.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новий Буг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок» Новобузького району Миколаївської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Світанок» Новобузького району Миколаївської області про визнання договору оренди землі недійсним.

В своєму позові позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 9,6 га з кадастровим номером :02:000:0914, розташованої на території Новобузької міської ради Миколаївської області. 13.04.2015 року закінчився строк дії договору оренди землі між ним і ТОВ «Світанок», який був укладений 13.04.2007 року. Починаючи з 2015 року позивач повідомив відповідача про наміри самостійно обробляти свою земельну ділянку. Протягом 2015-2016 року відповідач користувався земельною ділянкою без укладення договору оренди землі. В грудні 2016 року директор ТОВ «Світанок» ОСОБА_4 передав грошові кошти в сумі 10000 гривень. 09.03.2017 року позивач дізнався про існування договору оренди землі від 01.12.2016 року, укладеного між ним та ТОВ «Світанок», але зазначений договір він не укладав та не підписував. Звернувшись до Новобузького відділу Держгеокадастру в Миколаївській області отримав, відповідь, що 04.12.2016 року відбулась реєстрація договору оренди землі, яка належить йому на праві приватної власності .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали свої позовні вимоги, зазначивши, що оскільки договір оренди землі позивачем не підписувався, він є недійсними.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги вважала такими, що не підлягають задоволенню, стверджуючи, що позивач особисто поставив свій підпис в договорі в грудні 2016 року, уклавши спірний договір та отримавши орендну плату наперед за користування земельною ділянкою, яка йому належить.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-МК № 034495 від 28.12.2000 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 9,6 га, кадастровий номер :02:000:0914 ( а.с.5).

01 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Світанок» в особі ОСОБА_4 було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки термін дії якого становить 7 років.

04.12.2016 року Новобузькою міською радою зареєстровано право оренди зазначеної земельної ділянки( а.с.6,7)

Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, що регулює питання оренди землі є Закон України «Про оренду землі».

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з нормами Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 15 Закону України « Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно вимог ч. 3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі (ч. 1 ст.205 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною.

Згідно ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зокрема п.8 визначено, що відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

В судовому засіданні, за клопотанням відповідача, 27.06.2017 року, призначалась судово-почеркознавча експертиза, на вирішення якої ставилось питання: «Чи виконаний підпис в договорі оренди землі від 01.12.2016 року ОСОБА_1 чи іншою особою?»

Як вбачається з висновку експерта № 746 від 18.12.2017 року, підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець» на 2-му аркуші договору оренди землі від 01.12.2016 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Світанок» Новобузького району Миколаївської області в особі ОСОБА_4 виконаний ОСОБА_1

Отже, зважаючи на те, що висновком експертів підтверджено справжність підпису позивача у договорі оренди землі, суд приходить до висновку про те, що на момент укладення договору він відповідав волі орендодавця.

Крім того, надана представником відповідача в судове засідання копія видаткового касового ордера № 21 від 01.12.2016 року, де міститься запис про отримання ОСОБА_1 орендної плати за земельну ділянку в сумі 26000 гривень за 2015-2016 роки, підтверджує посилання представника відповідача на те, що 01.12.2016 року, уклавши договір оренди землі, позивач отримав орендну плату .

Відповідно до вимог ст..81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України.

За таких обставин, під час судового розгляду позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо недійсності договору оренди землі, тому суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,76,82,83,258,259,268,273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світанок» Новобузького району Миколаївської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту.

Повний текст рішення буде виготовлений 21.05.2018 року.

Суддя