Справа № 214/6850/18
2/214/3060/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

21 грудня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Гринь Н.Г.,

при секретарі Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі впорядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про зняття з реєстрації місця проживання, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд зняти з реєстраційного обліку відповідача за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є співвласницею 1/3 частки житлової квартири АДРЕСА_2, а іншими співвласниками є її діти ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_3 Вони всі зареєстровані за вказаною адресою, однак у 2007 році відповідач поїхала до Італії і більше не цікавиться своїм житлом, комунальні послуги не сплачує. Через реєстрацію відповідача вона змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, оскільки це перешкоджає оформленню субсидії. Добровільно спір вирішити не вдається, у звязка із чим змушена звернутись до суду.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.11.2018 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.19-20).

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, не заперечує розглянути справу заочно.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про дату, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином, про що в матеріалах справи мається оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник третьої особи ОСОБА_4 надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача, за відсутності відповідача і постановити заочне рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Так, на підставі свідоцтва на право власності на житло №Дз-500 договору купівлі продажу, виданого 20.10.2006 року Управлінням житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів згідно розпорядження №Дз405 від 05.10.2006 року, зареєстрованого Криворізьким бюро технічної інвентаризації 30.10.2006 року сторонам та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить квартира, яка розташована за адресою: м. Кривий ріг, АДРЕСА_3 (а.с.11).

Згідно з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМ, УДМС України в Дніпропетровській області та довідки №64 Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби, відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13,18).

Судом встановлено, що сторони є співласниками зазначеної вище квартири.

Вимоги позивача зводяться до обмеження відповідача у здійсненні нею права власності - бути зареєстрованою у своїй квартирі.

Згідно з частиною 1 статті 316 цього Кодексу під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст цього права полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК).

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК).

Однак, позивачем при зверненні до суду вказані вимоги Закону не враховано.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Подавши свої докази, позивач реалізувала своє право на доказування і одночасно виконала обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не надано належних доказів того, що відповідач не проживала та не проживає у спірній квартирі без поважних причин, не надано доказів щодо місця її перебування на даний час, підтверджень щодо сплати комунальних послуг позивачем особисто, як за себе так і за інших співвласників.

Так акт, складений зі слів сусідів, посвідчений начальником дільниці №5 ТОВ «Житлосервіс-КР» у якому зазначено, що ОСОБА_2 не проживає у кв. №33 буд. №29 на пр. Миру в м. Кривому Розі з 2007 року (а.с.14), не може бути прийнятий, як належний та допустимий доказ у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки він не містить відомостей на підставі яких конкретних даних відповідач не мешкає у спірній квартирі та не містить дати його посвідчення.

Також, частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як видно із тексту позовної заяви ОСОБА_1, як співвласник квартири заявляючи вимоги про зняття відповідача з реєстрації місця проживання, не пред'явила жодної вимоги, передбаченої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», як правої підстави для зняття відповідача з місця реєстрації.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином,оскільки законом не передбачено можливості обмеження співвласника у здійсненні ним свого права спільної часткової власності, зокрема, у спосіб зняття з реєстраційного обліку, у разі її не проживання у цій квартирі та несплати комунальних платежів за користування нею, вимога позивача про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку не ґрунтується на законі, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку із відмовою у задоволенні позову судовий збір належить покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про зняття з реєстрації місця проживання - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу п Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складання.

Повне рішення складене 21.12.2018 року.

Суддя Н.Г. Гринь