Справа № 699/249/18
Номер провадження № 2/699/310/18
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

18.04.2018 року м. Корсунь-Шевченківський

Суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області Линдюк В.С. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття заборони на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з даним цивільним позовом до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори у якій просить зняти заборону на нерухоме майно (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Чехова, 1, м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області), накладену на підставі повідомлення б/н, виданого 14.04.1972 року Корсунь-Шевченківським Мехзаводом, та внесеного 14.05.2007 року до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 4945054, шляхом внесення відповідних змін до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Ухвалою суду від 26.03.2018 року позовну заяву залишено без руху у звязку з тим, що позовну заяву подано без додержання вимог п. 6 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Позивачем у межах строків, вказаних в ухвалі від 26.03.2018 року, надіслано до суду заяву про усунення недоліків за змістом якої вказано, що законодавством не передбачено обовязкову процедуру досудового врегулювання даного спору. Також до заяви про усунення недоліків долучено нову редакцію позовної заяви.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за даною позовною заявою, з урахуванням її нової редакції, з урахуванням характеру спору, субєктного складу правовідносин, предмету та підстав заявлених вимог, вважаю, що вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України слід відмовити у відкритті провадження у справі.

Відповідно до аналізу змісту ст.ст. 4, 19, 48-50 ЦПК України передбачено, що сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм нотаріуси не можуть бути особами, прав і обовязків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення.

Аналогічну думку висловлено у правовій позиції Верховного Суду України від 05.12.2007 року у справі № 6-16344св07, про актуальність якої вказано в узагальненні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди можуть розглядати у порядку цивільного судочинства вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Водночас за змістом даного позову та заявлених позовних вимог не вбачається наявності спору про право між позивачем та з будь-яким іншим субєктом цивільних правовідносин.

Таким чином, заявлена позовна вимога до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Черкаській області стосується виключно необхідності зобовязання її судом вчинити певні юридично значущі дії на користь позивача. При цьому, за змістом позову доводи, що порушення прав позивача зумовлено неправомірними, тобто всупереч вимог законодавства, діями чи бездіяльністю відповідача, відсутні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи те, що вчиняючи реєстраційні дії, повязані з веденням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нотаріус діє на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто як адміністратор такого реєстру, відповідні повноваження якому делеговані Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, то у даному випадку він виступає як субєкт делегованих владних повноважень.

Отже, при вчинені реєстраційної дії, якої стосується заявлена позовна вимога, щодо зняття обтяження на майно позивача, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, нотаріус діятиме як субєкт владних повноважень у розумінні КАС України.

Аналогічний висновок про публічно-правовий характер правовідносин однією із сторін яких є нотаріус, який діє як субєкт владних повноважень, висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.04.2018 року, під час розгляду справи № 826/9928/15, у порядку ч. 6 ст. 403 ЦПК України.

Враховуючи вказане, вважаю, що заявлена позовна вимога до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Черкаській області щодо зобовязання вчинення реєстраційної дії (зняття обмеження) відносно обєкту нерухомості позивача, за відсутності спору про право на цей обєкт нерухомості, має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 48-50, 186, 258-261, 353, 354, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про зняття заборони на нерухоме майно.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Копію позовної заяви залишити у суді.

Розяснити позивачу про право на звернення з даним позовом до Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області протягом пятнадцяти днів, який обчислюється з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя Линдюк В.С.