Справа пр. №2/756/5270/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Євфіменко К.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 29 грудня 2007 року між нею та відповідачем у справі ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №3140.

Від шлюбу зі ОСОБА_2 у ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. ОСОБА_1 зазначила, що вони зі ОСОБА_2 хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 29 грудня 2007 року між нею та ОСОБА_2

Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та пояснила, що шлюб з відповідачем зберегти неможливо, а її рішення про розірвання шлюбу є остаточним.

Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі та, керуючись положеннями ч. 3 ст. 200, ч. 4, ч. 5 ст. 206 ЦПК України, ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №3140 (а. с. 6).

Від шлюбу зі ОСОБА_2 у ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 7).

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Враховуючи взаємини між сторонами, суд за клопотанням відповідача надав подружжю ОСОБА_2 строк для примирення тривалістю один місяць. Після спливу зазначеного строку позивач категорично заперечила можливість збереження шлюбу між нею та ОСОБА_2, посилаючись на те, що примирення між ними неможливе. У свою чергу, відповідач, який наполягав на наданні подружжю строку для примирення, у судовому засіданні не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що ним вживались конкретні заходи, спрямовані на збереження його сім'ї з позивачем.

За приписами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу.

Судом встановлено, що сторони справи хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер.

За наведених обставин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, слід розірвати.

У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що він є учасником бойових дій, на підтвердження чого ним було надано суду копію посвідчення, згідно з яким він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Таким чином, на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ст. ст. 104, 110, 112 СК України, ст. ст. 2-5, 10-13, 19, 81-82, 89, 200, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 29 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №3140.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) сплачений нею судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 18 грудня 2018 року