Справа № 639/1141/18
Провадження № 4-с/639/23/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Макушенко Т. В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 639/1141/18 за скаргою представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_2, на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4,

встановив:

Представник боржника ОСОБА_5 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4, у якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Форсюк К.А. щодо винесення у виконавчому провадженні № 42199665 постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 21.02.2018 та скасувати вказану постанову .

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що у провадженні державного виконавця Форсюк К.А. знаходиться виконавче провадження № 42199665 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.10.2002 до досягнення дитиною повноліття. Державний виконавець, на думку заявника, безпідставно обмежила невмотивованою постановою від 21.02.2018 боржника у праві керування транспортними засобами, оскільки не було враховано ті обставини, що ОСОБА_5 використовує автомобіль Toyota Camry у звязку із перебуванням на його утриманні матері ОСОБА_8, яка є інвалідом 2 групи, якій належить на праві власності вказаний транспортний засіб, однак вона немає посвідчення водія та права керування транспортними засобами.

Державним виконавцем подано до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно ч.5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Представником боржника судова повістка отримана 08.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Отже, боржник ОСОБА_5 був повідомлений належним чином про час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача ОСОБА_2, боржника ОСОБА_5та державного виконавця Форсюк К.А. не перешкоджає розгляду скарги.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 підтримав вказану скаргу , посилаючись на викладені в ній обставини.

Державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 подано до суду відзив на скаргу, у якому державний виконавець заперечує проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість. При цьому державний виконавець зазначив, що розмір заборгованості боржника ОСОБА_5 по аліментам нараховується з 01.11.2006 року. Боржник ОСОБА_5 був обізнаний з обовязком сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязався сплатити заборгованість по аліментам, про що зазначив у письмових поясненнях від 18.09.2009 на прийомі у державного виконавця.

Однак, аліменти боржником не сплачуються. Відповідно довідок ДПС, інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України на громадянина ОСОБА_5 не надходила, інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відносно боржника ОСОБА_5 відсутня. Крім того, згідно відповідей ПФУ боржник не працює за трудовим та цивільно-правовим договорами, пенсію не отримує.

В матеріалах виконавчого провадження не містяться документи щодо перебування на утриманні у боржника ОСОБА_5 особи з інвалідністю другої групи. У звязку з вказаними обставинами державним виконавцем і було вжито заходів, відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме встановлення тимчасового обмеження у праві керувати транспортним засобами (а.с.27-28).

Вислухавши пояснення представника боржника, дослідивши додані до скарги та до відзиву на скаргу докази, копію документів з матеріалів виконавчого провадження № 42199665, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною пятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Так, відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавчий лист № 2-9881, виданий 18.11.2002 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.10.2002 року до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» - правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Частиною другої ст. 7 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 цього ж Закону працівник органу державної виконавчої служби користується правами і виконує обовязки, передбачені Законом.

Статтею другою Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обовязковість виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Сукупність даних засад, а безпосередньо законність, є вимогою суворого і неухильного додержання, точного й однакового виконання і правильного застосування законів і підзаконних нормативно-правових актів органами державної влади, їх посадовими особами.

Відповідно п.2 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанов у про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів з виконавчого провадження № 42199665 вбачається, що боржник ОСОБА_5 станом на 01.02.2018 року має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 96421,52 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (а.с. 39, 40,42, 44, 47, 50, 52, 54, 58).

Частиною 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Представником боржника суду не надано доказів щодо оспорювання ОСОБА_5 розміру заборгованості по аліментам.

Відповідно до п.2 ч.10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» , тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі використання боржником транспортного засобу у звязку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.

У відзиві на скаргу державним виконавцем зазначено, що в матеріалах виконавчого провадження № 42199665 не містяться докази щодо перебування на утриманні у боржника ОСОБА_5 особи з інвалідністю. Вказані обставини були визнані у судовому засіданні і представником боржника.

Посилання представника боржника ОСОБА_1 у скарзі та у судовому засіданні на те, що перебування на утриманні у ОСОБА_5 його матері ОСОБА_8 з інвалідністю II групи, підтверджується довідкою до акту огляду соціальною експертною комісією серії 12ААА № 463501 від 03.05.2017 , свідоцтвом про народження боржника та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Toyota Camry на ОСОБА_8 є хибними , оскільки вказані документи не підтверджують факту перебування на утриманні у боржника ОСОБА_5 особи з інвалідністю . Боржником та його представником не надано інших належних та достатніх доказів, якіб достовірно підтверджували саме перебування на утриманні у боржника ОСОБА_5 його матері ОСОБА_8 з інвалідністю другої групи.

Ствердження представника боржника щодо утримання ОСОБА_5 своєї матері ОСОБА_8 суперечить відомостям в матеріалах виконавчого провадження № 42199665, з яких вбачається , що боржник ОСОБА_5В доходу не має та жодних заяв ним, відповідно до ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність у нього доходу, до відділу державної виконавчої служби, що є обовязком боржника, не подано.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтями 79, 80 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З огляду на вищевикладене, суд оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, дослідивши матеріали виконавчого провадження , приходить до висновку, що державним виконавцем рішення про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі прийнято відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Виходячи з вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином суд приходить до висновку, що скарга представника боржника ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, право боржника не було порушено, а оскаржені дії державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 10, 13, 77, 78, 81, 258, 259, 354, 447- 453 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_2, на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст ухвали складено 24.05.2018.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк