Справа № 689/1891/17
РІШЕННЯ

Іменем України

19.10.2018 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий-суддя Баськов М.М.

з участю:

секретаря судового засідання Цмикайло Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку по вул. Тарасівській, 53, в с. Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області, без надання іншого жилого приміщення.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями в с. Солобківці, вул. Тарасівська, 53, Ярмолинецького району Хмельницької області. У вказаному будинку також зареєстровані відповідач - невістка позивача та її онуки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Син позивача - чоловік відповідача помер 23.06.2016. Оскільки ОСОБА_3 не допомагає позивачу по господарству, остання просить виселити її з вказаного житлового будинку без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Позивач пояснила, що ОСОБА_3 - дружина її сина і з 2002 року вони проживали у належному позивачу будинку. 23 червня 2016 року син помер. Після його смерті невістка зловживає алкогольними напоями, з роботи приходить п'яна, нічого не робить по господарству, їй не допомагає, а тому вона бажає виселити останню з будинку.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, пояснила, що вона з сином позивача жили добре. До цього жили з позивачкою як одна сім'я. Після його смерті ОСОБА_1 постійно безпричинно обзиває її. В будинку є три кімнати і веранда. Вона з дітьми втрьох живуть в одній кімнаті. Іншого житла вона не має.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку по вул. Тарасівській, 53, в с. Солобківці Ярмолинецького району Хмельницької області.

Разом із ОСОБА_1 у вказаному будинку зареєстровані та проживають її невістка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та онуки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дані обставини підтверджуються довідками виконкому Солобковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області №461 від 23.06.2017 (а.с. 7) та №601 від 16.08.2017 (а.с. 6).

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку.

Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Виходячи зі змісту даної статті, виселення це крайня міра, яка застосовується тільки до винних осіб, які систематично порушують правила спільного проживання і роблять неможливим сумісне проживання. Під системністю слід зрозуміти вчинення двох і більш таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження або громадського впливу.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час допитані в суді свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 суду пояснили, що раніше позивач і відповідач жили як одна сім'я. Після смерті сина ОСОБА_1 не хоче, щоб невістка жила в її будинку, щодня вигонить її. Також зазначили, що не бачили, щоб ОСОБА_3 вживала алкоголь і щоб вона обзивала ОСОБА_1

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач зі згоди позивача була зареєстрована у її будинку, де продовжує проживати на даний час, і позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_3 систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематично порушує правила співжиття, суд проходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 9, 109, 116, 156, 157 ЖК України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку без надання іншого жилого приміщення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.10.2018.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя М.М.Баськов