Справа №:755/7180/18
У Х В А Л А

"15" травня 2018 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, третя особа Голосіївське управління поліції ГУП в м. Києві, про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, третя особа Голосіївське управління поліції ГУП в м. Києві, про звільнення майна з-під арешту.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що подана позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Звертаючись з позовом до суду, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке знаходиться в заставі ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме: кооперативну квартиру № 11, що знаходиться у будинку № 6 по вулиці Серафімовича, в м. Києві, який накладено Голосіївським управлінням поліції ГУП в м. Києві в рамках кримінального провадження № 01-15910 від 14.07.2010 року.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 Кримінального-процесуального кодексу України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Частина 4 ст. 126 КПК України 1960 року передбачає, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Отже, якщо арешт на майно було накладено в рамках кримінального провадження, порушеного до набрання чинності КПК України 2012 року і справа, на даний час, не надійшла до суду, питання щодо скасування такого заходу забезпечення вирішується слідчим. Таким чином, особа щодо якої здійснюється таке кримінальне провадження може звернутися до слідчого з клопотанням про скасування арешту.

Після надходження кримінальної справи до суду питання щодо скасування арешту буде вирішуватись суддею при винесенні вироку.

Таким чином, суд не убачається підстав для розгляду справи в порядку цивільного судочинства, оскільки предмет спору становлять вимоги позивача щодо скасування арешту з нерухомого майна, який був накладений слідчим Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві в рамках кримінальної справи як захід забезпечення кримінального провадження, що позбавляє суд права на скасування такого арешту в межах позовного провадження за нормами цивільного судочинства.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, третя особа Голосіївське управління поліції ГУП в м. Києві, про звільнення майна з-під арешту, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 20, 186, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, третя особа Голосіївське управління поліції ГУП в м. Києві, про звільнення майна з-під арешту.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

С у д д я: