Справа № 758/5946/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Лупінос Я. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 У зазначеній квартирі наразі зареєстровані також ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які фактично за вказаною адресою не проживають.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач є одноособовим власником майна, яким є квартира АДРЕСА_3, він просить суд визнати ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

До початку судового засідання представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились. Подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили розгляд справи провести без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.08.1992 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори Євтушенко І.Б. за реєстровим № 4 с-713 (а.с. 8)

Відповідно до умов вказаного Договору ОСОБА_1 придбав у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_6

Право приватної власності ОСОБА_1 на вищевказане майно зареєстроване у Київському міському бюро технічної інвентаризації за реєстрованим номером 278/34132 від 02.09.1992 року.

Як вбачається з Довідки ЖБК «Моторист» від 29.03.2017 (Форма №3), за вищевказаною адресою зареєстровані окрім ОСОБА_1 також ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.), ОСОБА_4 (1995 р.н.) (а.с. 9)

Позивач зазначає, що з травня 1997 року відповідачі не проживають у вказаній квартирі та не несуть майнові витрати на її утримання.

Згідно довідок про реєстрацію з 16.01.2015 року відповідачі зареєстровані в АДРЕСА_4 (а.с. 21, 25, 29)

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, врахувавши визнання відповідачами позовних вимог, приходжу до висновку про задоволення позову, з підстав його доведеності та обґрунтованості.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_5

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко