ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 383/631/17

провадження № 22-ц/4809/214/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Кіселик С. А.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

особа, яка не брала участь у справі, але оскаржила рішення суду - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області (суддя Атаманова С.Ю.) від 26 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

15 серпня 2017 року ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_7, звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 11 лютого 2017 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо земельної ділянки на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області площею 4,7204 га з кадастровим номером: НОМЕР_1, на підставі якого Устинівською селищною радою Кіровоградської області 13 квітня 2017 року зареєстровано інше речове право, номер запису про: 20029474.

Позивні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу належить право власності на вказану земельну ділянку, посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 від 29 березня 2002 року. Однак договір оренди землі з відповідачем ОСОБА_4 не укладала, не знайомилася з його умовами, не підписувала, примірник договору не отримувала, а про істотні договору дізналась лише з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю. Суд визнав недійсним договір оренди землі від 11 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, щодо земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, право оренди за яким було зареєстроване державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області 13 квітня 2017 року, номер запису про інше речове право: 20029474. Суд також присудив з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 3611 грн. 20 коп.

Задовольняючи позов, суд мотивував своє рішення тим, що ним встановлено той факт, що ОСОБА_4 особисто оспорюваний нею договір не підписувала, у встановленому законодавством порядку повноважень на це іншій особі не надавала, а отже її волевиявлення на укладення цього договору було відсутнє, що є підставою для визнання його недійсним.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач ОСОБА_5 а також особа, яке не брала участі у справі в суді першої інстанції - ОСОБА_6 оскаржили рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі (т. 2 а. с. 41 - 44) вони просять скасувати рішення суду і закрити провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що рішення суду є незаконним у зв'язку не неправильністю встановлення судом обставин, які мають значення для справи, порушення прав особи, яка не приймала участі у справі. Суд не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що оспорюваний договір оренди землі перестав існувати внаслідок його розірвання сторонами. Ця обставина є підставою для закриття провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Відповідач ОСОБА_4 надіслала відзив на апеляційну скаргу (т. 2 а. с. 76 - 79) у якому заперечила проти доводів апеляційної скарги. Стверджує, що відповідач не виконав свого процесуального обов'язку щодо надання доказів. Вана має значні сумніви стосовно існування угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки. В будь-якому випадку вона оскаржила його в судовому порядку, також. Суд правильно вирішив справо по суті. Вона вважає, що піст для задоволення вимог апеляційної скарги немає.

Апеляційне провадження

Згідно підпункту 8 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України (2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2018 року (т. 2 а. с. 69 - 70) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2018 року.

05 жовтня 2018 року розпочав роботу створений на підставі Указу Президента України № 452/17 від 29 грудня 2017 року Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область.

У зв'язку з цим та відповідно до ст. 31 ЦПК України дану цивільну справу було передано із Апеляційного суду Кіровоградської області до Кропивницького апеляційного суд та визначено новий склад суду в порядку передбаченому ст. 33 Кодексу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 11 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 06 листопада 2018 року.

У визначений судом строк учасники справи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про наявність поважних причини неявки суд не повідомили.

Від представника позивача до суду апеляційної інстанції надійшло клопотанням розглянути справу без присутності позивача та її представника.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а згідно частин 4 і 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області, що підтверджується відомостями державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, зареєстрованому в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1-450-ч від 29 березня 2002 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 85285154), сформованого 19 квітня 2017 року.

Відповідно до договору оренди землі від 11 лютого 2017 року, ОСОБА_4, як орендодавець, надала, а ОСОБА_5, як орендар, прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,7204 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Бобринецької міської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Згідно п.38 договору оренди землі цей договір набирає чинності його після підписання сторонами. Договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря.

13 квітня 2017 року державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано інше речове права - право оренди земельної ділянки позивача на підставі договору оренди землі від 11 лютого 2017 року, номер запису про інше речове право: 20029474.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Розглянувши у судовому засіданні 06 листопада 2018 року, за відсутності учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_5 і ОСОБА_6, суд постановив ухвалу про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6

Апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За нормами ст. ст. 4 та 5 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи, а орендарями - юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст. 16 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним у разі недотримання умов, передбачених ч. ч. 1 - 3, 5,6 ст. 203 ЦК України, зокрема: відсутності вільного волевиявлення учасника правочину на його вчинення та його невідповідність внутрішній волі цієї особи.

На підставі висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №1654/1655/17-27 від 04 січня 2018 року судом встановлено, що досліджуваний підпис від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі від 11 лютого 2017 року, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який міститься в графі «Орендодавець __ (ОСОБА_4) виконаний виконаний рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів не самою ОСОБА_4, а іншою особою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що позивач по справі довів належними і допустимими доказами обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог, а саме, що оспорюваний договір оренди землі він не укладав. Встановивши цю обставину, суд дійшов висновку, що договір не відповідає вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним (ст. 215 ЦК України).

Правильність висновку суду про відсутність вільного волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору, яке б відповідало його внутрішній волі, відповідач не оспорює.

Проте відповідач доводить, що договір оренди землі, який оспорюється позивачем, за спільною згодою його сторін розірвано, належне відповідачу право оренди земельної ділянки припинилося. У зв'язку з цим відповідач стверджує, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції предмет спору був відсутній і в такому випадку, відповідно до імперативної норми п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд зобов'язаний був закрити провадження у справі.

За змістом ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди припиняється у разі його розірвання за згодою сторін.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК України).

На підтвердження факту розірвання договору за згодою сторін по справі, відповідач не надав суду першої інстанції а також суду апеляційної інстанції допустимого письмового доказу - договору (додаткової угоди) про розірвання договору оренди від 11 лютого 2017 року.

Позивач не визнав факт досягнення між ним і відповідачем в належній формі домовленості про розірвання оспорюваного договору оренди землі.

Проте до апеляційної скарги відповідач додав засвідчену світлокопію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки кадастровий номер : НОМЕР_1 (т. 2 а. с. 56 - 57) з якої вбачається, що 19 березня 2018 року державним реєстратором Устинівської селищної ради Кіровоградської області Рябовол О.С. зареєстровано припинення іншого речового права на підставі угоди від 15 березня 2018 року про розірвання договору оренди землі, укладену між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (т. 2 а. с. 56 - 57).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином презумуться, що зареєстроване речове право є чинним, доки не зареєстровано припинення речового права або не спростовано презумпцію правомірності виникнення речового права.

Пунктом 2 частини 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Проте розірвання договору оренди землі, дійсність якого оспорюється позивачем, не може свідчити про відсутність спору про право, якщо одна із сторін у справі продовжує наполягати на своїх вимогах.

Це пояснюється тим, що на відміну від визнання договору недійсним, розірвання договору припиняє його дію лише на майбутнє і не скасовує сам факт укладення та дії договору включно до моменту його розірвання, а також залишає в дії окремі його положення щодо зобов'язань сторін, що передбачені для застосування на випадок розірвання договору.

Натомість недійсний договір є недійсним з моменту його укладення і не створює для його сторін інших правових наслідків ніж ті, які пов'язані з його недійсністю.

Правові наслідки розірвання договору оренди землі, передбачені ч. 3 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» або договором, є відмінними від правових наслідків визнання договору недійсним, які передбачені ст. 216 ЦК України та ч. 4 ст. 21 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, навіть у випадку розірвання договору за згодою його сторін, будь-яка із сторін не позбавлена права доводити недійсність договору та повернення їх у попередній юридичний стан без урахування наслідків, які утворилися з моменту початку дії договору до набрання законної сили рішення суду про визнання його недійсним.

У зв'язку з цим колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що передбачена п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підстава для закриття провадження у справі відсутня.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги є хибними і не дають підстав вважати, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Передбачена п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підстава для скасування судового рішення з закриттям провадження у справі відсутня, а тому вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Про судові витрати

З огляду на висновок суду щодо суті апеляційної скарги судовий збір сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги компенсації не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 без задоволення, а рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. А. Кіселик