Провадження № 2/369/303/18
14.05.2018 м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Усатова Д.Д.,
за участю секретаря Ярмак О.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 16 серпня 2016 року о 20 годині 55 хвилин ОСОБА_3, керуючи своїм автомобілем KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив зіткнення з моїм автомобілем HONDA CR-V, д.н. НОМЕР_2 під керуванням мого чоловіка ОСОБА_4, автомобілем MITSUBISHI Lancer д.н. НОМЕР_3, та з автомобілем NISSAN Note д.н. НОМЕР_6, які не керувались. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. ДТП сталася в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області.
. В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 спричинив пошкодження автомобілю позивачки HONDA CR-V, д.н. НОМЕР_2. А саме було пошкоджено: передній бампер, капот, передній підфарник, передній парктронік, решітка радіатора, витік технічної речовини, заднє скло кришки багажника, кришка багажника, задня діва фара, задній бампер, обидва задніх крила, деформація задньої лівої та правої дверей, передній та задній номерний знак, що підтверджується копією довідки, яка складена Відділом Києво-Святошинської поліції ГУНП України в Київській області.
25 листопада 2016 року постановою Апеляційного суду Київської області залишено без змін постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, предбаченого ст. 124 КУпАП, з накладанням на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, що підтверджується копіями постанов. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв»язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Часткова цивільна відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами була застрахована на підставі Поліса № АЕ/9038219 у страховій компанії АСК «Омега», що підтверджується вказаним страховим полісом. Розмір франшизи становить 1000 грн., яку відповідач не сплатив позивачці. Внаслідок ДТП позивачці завдано моральну шкоду, котра виразилася у фізичній болі, душевних стражданнях та хвилюваннях, яких позивачка зазнала у зв'язку з моїм травмуванням та фактичним значним мого майна. У зв'язку із цим просила суд стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 255 427 грн. 26 коп, судові витрати,в тому числі судовий збір у розмірі 3 105 грн. 47 коп. та витрати на правову допомогу.
У судовому засідання представник позивачки та позивачка позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений.Подав через канцелярію суду заперечення щодо задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.
В судовому засіданні 21.04.2017 свідок позивачки ОСОБА_5 показала суду, що їй зателефонував батько(чоловік позивачки), вона приїхала на місце ДТП, там були її батьки та поліція. Бачила всі пошкоджені авто, позивачка знаходилась в шоковому стані. Через кілька днів у позивачки з'явились гематоми або синці на правій руці і лівій нозі. В день ДТП на це звернули уваги. Позивачка звернулась до лікаря через 10 днів після ДТП. Їй виписали знеболюючі ліки та мазь. Пошкоджена машина була першою в сім'ї.
Свідок ОСОБА_1(позивачка) як свідок в судовому засіданні 13.07.2017 показала суду, що була в авто під час ДТП. Автомобілем керував її чоловік.Травми після ДТП - синці та гематоми на правій та лівій нозі, нога набрякла. До лікаря з приводу травм внаслідок ДТП звернулась на 10 день. Лікарняний не відкривала. Пошкоджена рука та нога не заважали працювати, функціонувати, але ні на амбулаторному, ні на стаціонарному лікуванні не перебувала.Лікар виписав їх певні пігулки, які діагнози їй ставили лікарі свідку невідомо.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 13.07.2017 пояснив суду, що він є спеціалістом, який здійснював експертну оцінку вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням авто позивачки HONDA CR-V. Розрахунок здійснювався за програмним забезпеченням AUDATEX, авто оглядав особисто. На СТО авто піднімали на підйомнику, знімали елементи облицюванні(де могли бути приховані пошкодження).
Оскільки позивач та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення сторони та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як з'ясовано судом, 16 серпня 2016 року о 20 годині 55 хвилин ОСОБА_3, керуючи своїм автомобілем KIA SPORTAGE державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив зіткнення з моїм автомобілем HONDA CR-V, д.н. НОМЕР_2 під керуванням мого чоловіка ОСОБА_4, автомобілем MITSUBISHI Lancer д.н. НОМЕР_3, та з автомобілем NISSAN Note д.н. НОМЕР_6, які не керувались. Своїми діями ОСОБА_3 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. ДТП сталася в с. Крюківщина, Києво-Святошинського району, Київської області.
В результаті вказаних дій, ОСОБА_3 спричинив пошкодження моєму автомобілю HONDA CR-V, д.н. НОМЕР_2. А саме було пошкоджено: передній бампер, капот, передній підфарник, передній парктронік, решітка радіатора, витік технічної речовини, заднє скло кришки багажника, кришка багажника, задня діва фара, задній бампер, обидва задніх крила, деформація задньої лівої та правої дверей, передній та задній номерний знак, що підтверджується копією довідки, яка складена Відділом Києво-Святошинської поліції ГУНП України в Київській області.
25 листопада 2016 року постановою Апеляційного суду Київської області залишено без змін постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, предбаченого ст. 124 КУпАП, з накладанням на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, що підтверджується копіями постанов. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв»язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Часткова цивільна відповідальність ОСОБА_3 перед третіми особами була застрахована на підставі Поліса № АЕ/9038219 у страховій компанії АСК «Омега», що підтверджується вказаним страховим полісом. Розмір франшизи становить 1000 грн., яку відповідач не сплатив мені, як того вимагає закон.
19.08.2016 року я звернулася до страхової компанії АСК «Омега» з заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією заяви.
06.09.2016 року був складений Звіт № 5199/2 про визначення вартості матеріального збитку, завданого мені як власнику транспортного засобу HONDA CR-V, д.н. НОМЕР_2.
Відповідно до останнього вартість матеріального збитку, заподіяного позивачці щодо пошкодженого автомобілю HONDA CR-V, д.н. НОМЕР_2, 2012 року випуску, який мав пробіг 60 166 км. становить 353 427 грн. 27 коп..
Відповідно до страхового полісу відповідача № АЕ/9038219 страхової компанії АСК «Омега» сума страхового відшкодування складає 100 000 грн. за мінусом франшизи 1000 грн., яку повинен сплатити відповідач. Тобто страхова компанія повинна виплатити мені 99 000 грн. = (100 000 грн - 1 000 грн.).
Залишок матеріальної шкоди складає 254 427 грн. 26 коп. = (353 427грн. 27 коп. - 99 000 грн. ).
Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі…
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 14 ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Також згідно з п. 16 ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області за клопотанням представника відповідача було призначено судову автотоварознавчу експертизу у справі, провадження у справі зупинено, однак в зв'язку з несплатою відповідачем вартості її проведення експертною установою 26.10.2017 було повернуто матеріали цивільної справи та відновлено провадження у справі.
Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути залишок матеріальної шкоди з франшизою, що складає 254 427 грн. 26 коп. = (353 427грн. 27 коп. - 99 000 грн. )., а також витрати на проведення авто товарознавчого дослідження від 06.09.2016 року у розмірі 1000 грн. Загальна сума складає 254 427 грн. 26 коп. + 1000 грн. = 255 427 грн. 26 коп.
У відповідності до роз'яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 р., № 7 від 08.07.1994 р., № 11 від 30.09.1994 р. та № 15 від 25.05.1998 р.) питання про відповідальність за шкоду, заподіяну автотранспортним засобам при їх зіткненні, кожного з їх володільців перед іншим вирішується за правилами ст. 440 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого, відшкодовується винним.
Таким чином суд вважає щодо позовна вимога щодо стягнення із відповідача 255427,26 грн. знайшли своє підтвердження та підлягають стягнення із відповідача у якості матеріальних збитків.
Вирішаючи питання щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд з'ясував наступне.
У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як з'ясував суд,позивачу, внаслідок винних та неправомірних дій відповідача, було завдано моральну шкоду, яка полягає в стресі, хвилюванні, порушено було звичайний ритм життя позивачки, погіршено стан здоров'я. Внаслідок ДТП позивачці завдано моральну шкоду, котра виразилася у фізичній болі, душевних стражданнях та хвилюваннях, яких позивачка зазнала у зв'язку з травмуванням та фактичним значним пошкодженням її майна. В той день, позивачка перебувала в автомобілі на пасажирському сидінні, а за кермом був її чоловік ОСОБА_4. В момент ДТП позивачка зазнала пошкоджень свого тіла, а саме синяків та ссадин із за сильного удару з заду. Всім цим порушений звичний ритм життя позивачки.
Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до абз.2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Суд при вирішенні питання про стягнення з відповідача ОСОБА_7 моральної шкоди, враховує вищевказані зміни у життєвих обставинах позивача у зв'язку з оформленням відповідних документів по ДТП та його наслідками. З урахуванням ступеню та тривалості страждань, яких зазнав позивач розмір моральної шкоди суд визначає у 3000 грн.
В зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів оплати вартості витрат на правову допомогу, а лише розрахунок, в цій частині позову суд відмовляє.
Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 3105,47 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Тому керуючись ст. 22, 23, 386, 979, 988, ст. 1166-1167, ст. 1187, 1188, 1192 ЦК України, с ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354-355 ЦПК України суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_5, матеріальну шкоду у розмірі 255427(двісті п'ятдесят п'ять тисяч чотириста двадцять сім) грн 26 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_5 моральну шкоду у розмірі 3000(три тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_5, судовий збір у розмірі 3105 грн. 47 коп.
В іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Д.Д.Усатов