Справа №295/6523/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Білінської Л.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно, належне ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме на 60/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 В обгрунтування вимог позивач пояснив, що після смерті матері - ОСОБА_3 залишилось майно, зокрема 60/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Після звернення позивача до нотаріальної контори і з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі відповідного свідоцтва у зв'язку з тим, що заявниками було подано договір дарування без витягу про його державну реєстрацію. Оскільки позивач не може реалізувати свої спадкові права - змушений звернутись до суду.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судові засідання 22.02.2018 року та 05.09.2018 року, 05.11.2018 не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Свідок ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_3 перейшло право власності на 60/200 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 вказану частину останні набули внаслідоу укладення договору дарування.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

За життя ОСОБА_3склала заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_1 належну їй частку квартири АДРЕСА_2. В подальшому ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с. 49, 57).

Крім того, за договором дарування від 13.06.2000 року до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перейшло право власності на 60/100 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 244 ЦК УРСР договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Згідно п.1.5 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121 (втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року №36), державну реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна здійснювали Державні комунальні підприємства БТІ.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Як вбачається з Інформаційної довідки №89011514 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на 60/200 частин та за ОСОБА_5 на 40/100 частин (а.с. 19-20).

Тобто ОСОБА_3 не зареєструвала право власності на 60/200 будинку у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Оскільки ОСОБА_3 не було складено заповіт на 60/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 застосуванню підлягають норми, які регулюють порядок спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, нотаріусом Першої Житомирської нотаріальної контори Прімою Н.В., встановлено коло спадкоємців ОСОБА_3, а саме спадкоємцями є її сини - ОСОБА_7 та ОСОБА_2

14.01.2009 року ОСОБА_1 звернувся Першої Житомирської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

У свою чергу ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом, проживає за адресою АДРЕСА_2, а тому у розумінні положення ч. 1 ст. 1268 ЦК України вважається таким, прийняв спадщину.

Постановою державного нотаріуса Першої Житомирської нотаріальної контори Мокрецької О.О. від 06.02.2015 року №191/02-31 у видачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину за законом в 1/2 частці від 60/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері - ОСОБА_9 Зі змісту постанови вбачається, що підставою для відмови у видачі відповідних свідоцтв є те, що на підтвердження права власності ОСОБА_3 на 60/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 заявниками надано договір дарування без витягу про його державну реєстрацію, а саме витягу про реєстрацію права власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 61-62).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 червня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини другої ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

На підставі викладеного, та оскільки ОСОБА_3 за життя не зареєструвала право власності на 60/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1, спадкоємцями після її смерті є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом на вказане майно та оформити право власності не можуть, у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок не було отримано спадкодавцем, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. Проте позивач просить визнати за ним право власності на 60/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1, однак спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, враховуючи зміст ст. 1278 ЦК, яка встановлює презумпцію рівності часток спадкоємців, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме визнання права власності за позивачем 1/2 частини від спадкового майна яке не охоплено заповітом.

Керуючись ст. ст.1216, 1218, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, належне ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме на 1/2 частину спадкового майна, яке складається з 60/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_4; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2.

Суддя Л.М. Чішман