АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/2970/16-ц
Номер провадження:22-ц/791/351/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Суддів: Кузнєцової О.А.

Орловської Н.В.

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Савчак С.П., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що за договором № Чк220216/03 від 22.02.2016 року та видатковою накладною №Чк220216/03 від 22.02.2016 року придбало у ТОВ «Украгроком» «Добриво складне мінеральне NPK 15:15:15 + S в мішках» у кількості 56т, за ціною 543200,00грн.

Придбане майно, відповідно видаткової накладної №Чк000219 від 25.02.2016 року ТОВ «Украгроком» у кількості 20т було відвантажено позивачу, на загальну суму 194000,00грн. та завантажено у м. Хацьки на вантажівку МАН СА4312ВС для розвантаження в Миколаївській області Жовтневому районі с. Миколаївське.

Проте у пункт призначення товар не був доставлений. За повідомленням водія, під час перевезення вантажу йому зателефонувала особа, яка представилася власником товару та повідомила про необхідність його доставки та розвантаження на складі бази «Діаман», розташованому в м. Миколаєві, вул. Горького, 2, до якого водій доставив вантаж.

Після цього придбане майно було завантажено на автомобіль Сканія, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який перевіз та розвантажив придбаний позивачем товар на складі по вул. Леніна, 2-г в с. Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області, власником якого є відповідач ОСОБА_2

28 квітня 2016 року товариством на адресу ОСОБА_2 направлений лист-вимога про повернення безпідставно набутого майна, який відповідачем залишений без відповіді.

Оскільки належне позивачу майно безпідставно опинилося у розпорядженні відповідача, ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» на підставі ст.1212, 387, 388 ЦК України просило витребувати у відповідача на свою користь добриво складне мінеральне NPK 15:15:15 + S в мішках у кількості 20 тон, вартістю 194 000,00 грн.; стягнути судові витрати по оплаті послуг адвоката у розмірі 5000,00грн. та судовий збір у розмірі 2910,00грн.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2017 року позовні вимоги ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» повністю задоволено, вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, які суд визнав встановленими. Зокрема зазначив, що суд безпідставно дійшов висновку про наявність у нього належного позивачу майна, яке витребувано на користь товариства. Вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, як таке, що ухвалено у відповідності до вимог закону.

Заслухавши доповідача, представників сторін, які підтримали свої правові позиції відносно поданої скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно договору №Чк220216/03 від 22 лютого 2016 року, укладеного між ТОВ «Украгроком» та ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ», Додатком № 1 до договору, ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» придбало «Добриво складне мінеральне NPK 15:15:15+S в мішках» у кількості 56 тон на суму 543 200,00 грн.(а.с.7-10).

Листом на адресу директора ТОВ «Украгроком», вих. №б/н від 25 лютого 2016 року, ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» просить відвантажити 25 лютого 2016 року зі складу в смт. Хацьки Черкаської області придбане позивачем добриво складне мінеральне NPK 15:15:15 + S у кількості 20 тон, транспортний засіб МАН са 4312 вс, під керуванням водія ОСОБА_4 (а.с.16).

Згідно товарно-транспортної накладної №25/02 від 25 лютого 2016 року вантажовідправник - ТОВ «Украгроком» передав уповноваженому представнику вантажоодержувача ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» - автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_4 мінеральне добриво у кількості 20 тон, вартістю 197000,00грн., для транспортування та розвантаження за адресою Миколаївська область, Жовтневий район, с.Миколаївське (а.с.14-15).

Звернувши із позовом до суду, позивач стверджує, що придбаний ним товар не був доставлений вантажоперевізником в пункт призначення: Миколаївська область, Жовтневий район, с.Миколаївське, а згідно пояснень водія ОСОБА_4 доставлений та розвантажений у м. Миколаєві, вул. Горького, 2, на складі бази «Діамант», за вказівкою отриманою останнім в телефонній розмові від особи, яка представилася власником вантажу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили, що під час перевезення вантажу підтримували телефонний зв'язок із представником позивача, який у телефонній розмові змінив місце доставки товару та за наданою ним усною вказівкою 26.06.2016р. вивантажили товар на складі у м. Миколаєві.

Опитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що 26.06.2016р. здійснив перевезення вантажу в кількості 20 тон, який зберігався у мішках, з бази у м.Миколаєві до складу у с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області, який за показами свідка ОСОБА_6 належить відповідачу ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно вибуло із власності позивача та перевізників поза їх волею внаслідок обману, а тому має бути повернуто відповідачем, який отримав добрива без відповідної правової підстави та зберігав на належному йому складі.

Проте, погодитися з висновком суду не можна.

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частин першої та другої статті 908 Цивільного кодексу перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частиною першою статті 50 Закону України від 5 квітня 2001 року №2344-II «Про автомобільний транспорт» (із змінами та доповненнями) визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Згідно із положеннями частин першої та третьої статті 909 Цивільного кодексу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)).

Пунктом 1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 року №207 визначено, що під час здійснення вантажних перевезень автомобільними транспортними засобами водій поряд з іншими документами, необхідними для всіх видів перевезень, у випадку надання послуг з перевезення вантажу на договірних умовах повинен мати оформлену товарно-транспортну накладну, а у разі здійснення перевезень вантажів для власних потреб - накладну або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж.

Згідно з розд.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу від 14.10.1997 року №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з п.8.26 Правил №363 вантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

За матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що фактично між ТОВ «АГРОСНАБ-Південь» та ФОП ОСОБА_4 був укладений договір перевезення вантажу, який підтверджений товарно-транспортної накладної №25/02 від 25 лютого 2016 року, тобто письмовим доказом, достовірність якого сторонами не заперечується. За цим договором вантажоперевізник ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання доставити товар у визначений сторонами пункт, проте умови договору не виконав, що не заперечував під час його допита в якості свідка.

За положеннями ст.11, 58, 59 ЦПК України, в редакція станом на 13.12.2017р., суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі належних та допустимих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про повне задоволення позовних вимог, суд визнав їх доведеними на підставі показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9, які також були допитані в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні (а.с.34-54).

Разом із цим, згідно письмової інформації Снігурівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області від 29 березня 2018 року, №3821/72-2018, встановлено, що 27 лютого 2016 року до Снігурівського відділу поліції від представника ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» надійшла заява про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які шахрайським шляхом заволоділи мінеральними добривами, належними на праві власності товариству. Відомості про кримінальне правопорушення 28.02.2016р. внесено до ЄРДР за №0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. На даний час досудове розслідування триває та жодній особі до теперішнього часу не вручено повідомлення про підозру.

Наведене свідчить, що в межах кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння належним позивачу майном уповноваженими органами поліції, з урахування показів вищевказаних свідків, не встановлено винних осіб.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Правовою підставою для пред'явлення віндикаційного позову є фізична наявність спірного майна в натурі. Відсутність майна, обумовленого індивідуальними якостями, унеможливлює його витребування за допомогою віндикаційного позову.

Колегія суддів визнає неприйнятним акт від 26 лютого 2016 року, складений лише представником ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» ОСОБА_7, що в орендуємому відповідачем складі за адресою Миколаївська область, Снігурівський район, с.Олександрівка, вул.Леніна, 2г, 26 лютого 2016 року було виявлено добриво складне мінеральне NPK 15:15:15+S у кількості 20 тон, фасоване у мішках по 50кг (а.с.19), оскільки цей акт спростовується рапортом слідчого, згідно якого 27 лютого 2016року у складському приміщенні були наявні мішки, але встановити точне маркування на мішках не виявилося можливим (а.с.107). Ця ж інформація підтверджена й листом т.в.о. начальника СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області від 24 березня 2017р. №02-аз/72-2017 (а.с.106).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 14 березня 2018 року представник позивача пояснив, що йому невідомо де знаходиться спірне майно. Позов про витребування майна пред'явлений з метою подальшого заявлення вимог про стягнення збитків.

Отже, зібранні у справі докази не містять об'єктивних даних про те, що придбане позивачем майно у вигляді добрива складного мінерального NPK 15:15:15 + S. у кількості 20 тон та вартістю194000,00грн. перебуває у незаконному володінні ОСОБА_2, а тому відсутні правові підстави для витребування цього майна у відповідача.

За наведених обставин рішення суду в порядку ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» про витребування майна з чужого володіння.

З урахування вимог ст.141 ч.13 ЦПК України стягненню з товариства на користь відповідача підлягають судові витрати у розмірі 4365,00грн., пов'язані із оплатою ОСОБА_2 судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 13 грудня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСНАБ-ПІВДЕНЬ» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4365,00грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текс постанови складений 18 травня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Н.В. Орловська