Ухвала

Іменем України

14 травня 2018 року

місто Київ

справа № 362/4911/14-ц

провадження № 61-22627ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач (заявник) - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про знесення самочинно збудованої прибудови,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області знаходиться зазначена справа. Позивачі обґрунтовували свій позов тим, що вони є співвласниками готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого у АДРЕСА_1. Відповідач самовільно збудував нежитлове приміщення, площею 9, 0 кв.м., на відстані 10, 0 м від належного позивачам готелю, чим порушив вимоги Державних-будівельних норм і правил.

Під час розгляду справи представником позивачів заявлено клопотання про залучення до участі у справі процесуального правонаступника позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_4, обґрунтовуючи це клопотання тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та земельної ділянки від 01 грудня 2016 року ОСОБА_4 набула у власність частину нежитлового приміщення - будівлі готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого у АДРЕСА_1, та земельну ділянку за цією ж адресою, яка належала ОСОБА_7

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року клопотання задоволено, залучено ОСОБА_4 в якості процесуального правонаступника ОСОБА_7 Судове рішення обґрунтовувалось тим, що оскільки право власності на частину нежитлового приміщення та земельної ділянки перейшло до ОСОБА_4, тому спірні правовідносини щодо знесення прибудови поруч з належним їй нежитловим приміщенням готелю, стосуються її прав як власника.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що оскільки право власності на частину нежитлового приміщення та земельної ділянки перейшло до ОСОБА_4, тому спірні правовідносини щодо знесення прибудови, побудованої поруч з нежитловим приміщенням готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», стосуються її прав, як власника частини нерухомого майна.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на те, що для заміни правонаступником позивач та відповідач повинні бути в договірних відносинах, в яких одна сторона договору вибуває і право вимоги переходять до іншої сторони договору. Оскільки відсутні будь-які договірні відносини між позивачами та відповідачами, у суду відсутні підстави для залучення до участі у справі процесуального правонаступника в порядку статті 55 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив подану касаційну скаргу, додані до неї документи, за результатами чого дійшов до переконання, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить, що правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків щодо незаконності чи неправильності оскаржуваних рішень.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу.

Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Тобто матеріальне правонаступництво (універсальне або сингулярне) має бути тісно пов'язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб'єктивного права або обов'язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Отже, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

При цьому, відповідно до змісту наведеного правила перелік підстав, в разі настання яких у суду виникає обов'язок залучити до участі у справі правонаступника відповідної сторони, не є вичерпним та не містить жодних обмежень щодо можливості вчинення такої процесуальної дії лише у тому випадку, коли між правопопередником та іншою стороною у справі існували договірні відносини.

Первинний позивач, ОСОБА_7, обґрунтовував свої вимоги доводами про порушення належного йому на час звернення до суду права власності. Під час розгляду справи судом ОСОБА_7 здійснив відчуження належного йому нерухомого майна (щодо захисту права власності на яке він звернувся до суду) на користь ОСОБА_4.

Тобто має місце одна з підстав виникнення процесуального правонаступництва, оскільки у матеріальних правовідносинах відбулася заміна особи у відносинах, щодо яких виник спір, в цьому спору - у відносинах власності. Відповідно, ОСОБА_4 є сингулярним правонаступником первинного позивача у відносинах власності на об'єкт нерухомості, про захист права власності на який просив первинний позивач, звертаючись з відповідною вимогою до суду.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про знесення самочинно збудованої прибудови відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик