Номер справи 237/1670/18
Номер провадження 2/237/876/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.18 м. Курахове

Марїнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі Бахтіяровій Н.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради, КП «Міська служба єдиного замовника» про визнання наймачем квартири та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради, КП «Міська служба єдиного замовника» в якій просить визнати його наймачем квартири АДРЕСА_1 та зобовязати ОСОБА_6 міську раду, КП «Міська служба єдиного замовника» вчинити певні дії.

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначає, що наймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, водночас позивач та двоє їх спільних дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 є членами сімї наймача. Відповідач ОСОБА_5В, у квартирі не мешкає з серпня 2016 року, а з січня 2017 року відповідач забрала від відповідача жітей, які тепер мешкають разом із матірю. Позивач вказує, що він зареєстрований та постійно мешкає у зазначеній кватриі, оплачує комунальні послуги, однак при зверненні до відповідача ОСОБА_6 міської ради з приводу надання дозволу на зміну особового рахунку в квартирі позивач отримав відмову.

Відповідачі відзив на позовну заяву не подали, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України не надали.

Ухвалою суду від 26.04.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 11 червня 2018 року.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року справу призначеного до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10.07.2018 року на 09:00.

Позивач та представник позивача у судовому позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради та представник відповідача КП «Міська служба єдиного замовника» у судовому засіданні питання щодо задоволення чи відмови у задоволенні позовної заяви залишили на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з виписки з особового рахунку № 612 від 17.12.2017 року відповідальний квартиронаймач ОСОБА_5 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Займає квартиру з 2 кімнат. Склад сімї: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_7

Згідно довідки № 267 від 01.09.2017 року ОСОБА_1 прописаний та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки № 24102/18 від 12.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані, але не проживають з січня 2017 року: ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Згідно відповіді ОСОБА_6 міської ради на заяву від 25.01.2018 року про зміну відповідального квартиронаймача розглянути питання щодо визнання ОСОБА_1 відповідальним наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість ОСОБА_5 можливо лише за наявності згоди на це ОСОБА_5

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Положеннями ст. 6 Житлового кодексу Української РСР визначено, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Згідно ч. 2 ст. 61 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер.

Приписами ст. 64 ЖК УРСР встановлено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.

Рішенням Конституційного Суду України (справа про офіційне тлумачення терміна «член сімї») від 3 червня 1999 року справа № 1-8/99 визначено, що Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обовязки наймача жилого приміщення та членів його сімї, які проживають разом з ним, за договором найму, обовязковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги.

Таким чином, статус члена сімї власника житла не є постійним, а встановлення його наявності повязується не тільки з кровною спорідненістю, а й додатковими критеріями.

Статтею 65 ЖК УРСР встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як розяснено в пункті 9 ППВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сімї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_5 вибула із спірного житла, враховуючи, що позивач ОСОБА_1, був зареєстрований з 03.03.2010 року, тобто в період, коли він був членом сімї наймача, та продовжує проживати на теперішній час за адресою: АДРЕСА_3, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 виконує обовязки наймача житлового приміщення, що знаходить своє вираження, зокрема, у сплаті вартості комунальних послуг, вартості квартирної плати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 280-284, пунктом 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 міської ради, КП «Міська служба єдиного замовника» про визнання наймачем квартири та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 наймачем квартири АДРЕСА_4.

Зобовязати ОСОБА_6 міську раду та КП «Міська служба єдиного замовника» укласти договір найма житлової квартири АДРЕСА_5 та оформити на ОСОБА_1 особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецький апеляційний суд через Марїнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Ліпчанський