Постанова

Іменем України

24 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 161/1441/14-ц

провадження № 61-835св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «БМ Банк»,

відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року у складі судді Пушкарчук В. П. та на ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів.

Заява мотивована тим, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року видано виконавчі листи у справі № 161/1441/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором №4/144/061008 від 06 жовтня 2008 року в сумі 148 418,21 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 3 454 945,73 грн та 3654,00 грн судового збору, які в подальшому були пред'явлені до виконання до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Вказує, що 04 жовтня 2017 року ПАТ «БМ Банк» отримало відповідь Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - відділ) про те, що на виконанні у відділі перебували вказані виконавчі листи, видані 08 липня 2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, по яких державним виконавцем 27 березня 2017 року прийнято постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до супровідних листів постанови про повернення разом з оригіналами виконавчих документів направлено на адресу стягувача.

На адресу ПАТ «БМ Банк» вищезазначені виконавчі листи не надходили та були втрачені Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що підтверджується листом виконавчої служби №5459/02.1-25 12067 від 21 вересня 2017 року. У зв'язку наведеними обставинами ПАТ «БМ Банк» просить видати дублікати виконавчих листів.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року заяву ПАТ «БМ БАНК» задоволено. Постановлено видати дублікати виконавчих листів № 161/1441/14-ц, що були видані Луцьким міськрайонним судом Волинської області 08 липня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 4/144/061008 від 06 жовтня 2008 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що внаслідок втрати виконавчих документів судове рішення не може бути в повному обсязі виконане, і позивач не може стягнути з боржників заборгованість за кредитним договором. Оскільки виконавчі листи були втрачені, це є підставою для задоволення заяви про видачу їх дублікатів.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального та порушень норм процесуального права.

27 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року,постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами під час розгляду справи було порушено норми процесуального права, оскільки заяву про видачу дублікатів виконавчих листві розглянуто без участі відповідачів та належного їх повідомлення про розгляд заяви. Також, що ПАТ «БМ Банк» не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження втрати оригіналів виконавчих документів.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права.

Суди встановили, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року видано виконавчі листи у справі № 161/1441/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в сумі 148 418,21 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 3 454 945,73 грн та 3654,00 грн судового збору.

Вказані виконавчі листи перебували на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області та 27 березня 2017 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Суди визнали доведеним факт втрати виконавчих документів з вини виконавчої служби, внаслідок чого не може бути виконане судове рішення про стягнення на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвал) замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвал) у взаємозв'язку зі статтею 129 Конституції України(про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Судовий порядок видачі дубліката та апеляційне оскарження ухвали суду про видачу або відмову в його видачі є гарантією права кожного на судовий захист, стабільності та законності у виконанні судових рішень.

ПАТ «БМ Банк», звертаючись до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих документів, посилався на те, що виконавчі листи втрачені, оскільки вони не були повернуті Банку виконавчою службою після винесення постанов про повернення виконавчих документів.

Відповідно до супровідних листів відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 27 березня 017 року № 1810, № 1811 вбачається, що при надсиланні ПАТ «БМ Банк» постанови від 27 березня 2017 року про повернення виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_4, не зазначено про долучення до супровідного листа додатків, а щодо боржника ОСОБА_5 зазначено лише додаток на одному аркуші, тобто саму постанову.

Правильним є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про задоволення заяви та видачу дублікатів виконавчих листів, оскільки вони не були виконані, в матеріалах справи відсутні докази вручення (повідомлення про вручення) ПАТ «БМ Банк» як постанов про повернення виконавчих документів, так і самих виконавчих документів, які були направлені відділом державної виконавчої служби на адресу Банку.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що стягувачем не надано доказів щодо вжиття заходів установлення місцезнаходження виконавчих листів, спростовуються наявною в матеріалах справи перепискою між ПАТ «БМ Банк» з органом державної виконавчої служби щодо не направлення державним виконавцем оригіналів виконавчих документів.

Апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_4 про неналежне повідомлення відповідачів про судовий розгляд заяви про видачу дублікатів виконавчих листів у суді першої інстанції. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з урахуванням положень статей 27, 31 ЦПК України (у редакції, чинній на час момент постановлення ухвал) реалізували свої процесуальні права та були належним чином повідомленні про апеляційний розгляд заяви, проте, доказів того, що виконавчі листи не втрачені, апеляційному суду не надали.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої та апеляційної інстанції без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2018 року у справі № 161/1441/14-ц було зупинено виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року до завершення розгляду касаційної скарги.

З урахуванням того, що касаційна скарга залишена без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне поновити виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 рокута ухвалу апеляційного суду Волинської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Крат

М.Є. Червинська