Дата документу 18.05.2018
Справа № 334/8624/17
Провадження № 2/334/1773/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КУ «Запорізький дитячий будинок інтернат» ЗОР, третя особа: Дніпровський відділ Державної виконавчої служби м.Запоріжжя про зменшення розміру аліментів

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до КУ «Запорізький дитячий будинок інтернат» ЗОР, третя особа: Дніпровський відділ Державної виконавчої служби м.Запоріжжя про зменшення розміру аліментів вказавши, що 19 листопада 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалив заочне рішення по цивільній справі № 2-10965/10 за позовом Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради як органу опіки та піклування (в інтересах малолітнього ОСОБА_3) до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, яким позов задоволено повністю.

Згідно рішення суду, позбавлено батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бестужева, 2, на користь особи чи установи (закладу) на утриманні якої буде знаходитися малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бестужева, 2, на користь особи чи установи (закладу) на утриманні якої буде знаходитися малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Після ухвалення судом вищевказаного рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2. А саме: 02 червня 2011 року у позивачів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, народилася донька - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 175327, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 23 червня 2011 року. 23 травня 2013 року у позивачів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, народився син - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 229846, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 04 червня 2013 року.

Отже, зараз на утриманні позивачів знаходяться дві малолітні дитини, 2011 та ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відтак, у період з 02 квітня 2011 року по 23 травня 2016 року, позивач ОСОБА_1, знаходилась у відпустці по вагітності, пологам, народженню та догляду за дітьми до 3-х років та не мала фізичної можливості працювати.

Весь цей час, тобто з 02.04.2011 по 23.05.2016, ОСОБА_1 та двоє малолітніх дітей знаходились на утриманні позивача ОСОБА_2

З січня 2017 року позивач ОСОБА_1, займає посаду менеджера з продажу металовиробів на ТОВ «Завод покрівельних матеріалів «Укрстройсервіс», за основним місцем роботи. Оклад ОСОБА_1 згідно штатного розкладу з січня 2017 року становить 3200,00 грн., згідно довідки про доходи № 13 від 05.12.2017 року, виданої ТОВ «ЗПМ «Укрстройсервіс».

ОСОБА_2 займає посаду директора з виробництва у ТОВ «Завод покрівельних матеріалів «Укрстройсервіс» за основним місцем роботи. Оклад ОСОБА_2 згідно штатного розкладу з січня 2017 року становить 3500,00 грн., згідно довідки про доходи № 15 від 05.12.2017 року, виданої ТОВ «ЗПМ «Укрстройсервіс».

Крім того, що на утриманні позивачів знаходяться двоє малолітніх дітей, за рішенням суду: кожного з них стягується ј усіх доходів щомісячно на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який у період з 16.06.2010 року знаходився на утриманні КУ Будинок дитини «Сонечко», а з 10.02.2017 року - на утриманні КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» ЗОР. Тобто, враховуючи суму щомісячного окладу, щомісячне відрахування по аліментах на утримання малолітнього ОСОБА_3 становить ј доходів ОСОБА_1 та ј доходів ОСОБА_2, тобто 800 грн. та 875 грн. відповідно, що у сумі складає 1 675 грн. щомісяця.

Оскільки сукупний дохід позивачів становить 6 700,00 грн. щомісяця, а за мінусом відрахувань по аліментах у розмірі 1 675 грн., залишок сукупного доходу на позивачів становить 5 025 грн. тобто родина з двох дорослих та двох малолітніх дітей щомісяця має жити на 5 025 грн., тобто по 1 256,25 грн. на одну людину.

Отже, у звязку з народженням дітей, позивачі зобовязані забезпечити належне матеріальне становище для своїх малолітніх дітей 2011 та 2013 р.н, тому сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою.

Оскільки дохід сімї позивачів менший за встановлений Законом прожитковий мінімум, то вони вважають за можливе зменшити розмір аліментів на користь особи чи установи (закладу) на утриманні якої буде знаходитися малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до розміру 1/6 частини усіх видів заробітків ОСОБА_2 щомісячно, та до розміру 1/6 частини усіх видів заробітків ОСОБА_1 щомісячно, що разом буде складати не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, тобто 1083,33 грн. (станом на 01.12.2017).

У судовому засіданні представник позивачів наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві просила суд задовольнити вимоги позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зменшити розмір аліментів на користь особи чи установи (закладу) на утриманні якої буде знаходитися малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до розміру 1/6 частини усіх видів заробітків ОСОБА_2 щомісячно на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення дитиною повноліття. Зменшити розмір аліментів на користь особи чи установи (закладу) на утриманні якої буде знаходитися малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до розміру 1/6 частини усіх видів заробітків ОСОБА_1 щомісячно на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення дитиною повноліття. А також зобовязати Службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради відкрити особистий рахунок на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у відділенні Державного ощадного банку України для перераховування аліментів.

Крім того, представник доводила суду, що аліментні відносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі - СК України).

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положенням ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, Законом не встановлено обовязок стягнення суми аліментів у розмірі не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного з обох батьків. Відтак мінімальний розмір аліментів встановлено на одну дитину.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України.

Представник позивачів пояснювала, що після ухвалення судом вищевказаного рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивачів, тому за можливе зменшити розмір аліментів на користь особи чи установи (закладу) на утриманні якої буде знаходитися малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до розміру 1/6 частини усіх видів заробітків ОСОБА_2 щомісячно, та до розміру 1/6 частини усіх видів заробітків ОСОБА_1 щомісячно.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про можливість слухати дану справу без участі його представника. Проте, у письмовому клопотанні представник відповідача не згоден з позовними вимогами позивачів та просив суд відмовити їм у позові.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши та дослідивши у сукупності усі надані сторонами докази суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи спір, з наданих позивачами документів суд встановив, що 19 листопада 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалив заочне рішення по цивільній справі № 2-10965/10 за позовом Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради як органу опіки та піклування (в інтересах малолітнього ОСОБА_3) до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, яким позов задоволено повністю.

Згідно рішення суду, позбавлено батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бестужева, 2, на користь особи чи установи (закладу) на утриманні якої буде знаходитися малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Бестужева, 2, на користь особи чи установи (закладу) на утриманні якої буде знаходитися малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Після ухвалення судом вищевказаного рішення про стягнення аліментів змінився сімейний стан позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2. А саме: 02 червня 2011 року у позивачів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, народилася донька - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 175327, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 23 червня 2011 року. 23 травня 2013 року у позивачів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, народився син - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 229846, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 04 червня 2013 року.

Отже, зараз на утриманні позивачів знаходяться дві малолітні дитини, 2011 та 2013 років народження.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, у позивачів змінився сімейний стан, у звязку з народженням інших дітей, тому до внесення змін до Сімейного кодексу України, позивачі мали право на звернення до суду з відповідним позовом.

Проте, внесеними змінами до Сімейного кодексу виключається можливість ставити питання про зменшення розміру аліментів у разі перебування дитини на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи. Перш за все, йдеться про дітей, які перебувають в дитячих будинках, батьки яких через суд намагалися зменшити розмір виплачуваних аліментів.

В ході судового розгляду було встановлено, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, який з 16.06.2010 року знаходився на утриманні КУ Будинок дитини «Сонечко», а з 10.02.2017 року - на утриманні КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» ЗОР. Даний факт не заперечувався позивачами.

Отже, враховуючи зазначені вище норми Закони, суд вважає, що позивачі дійшли хибного висновку щодо можливості звернення до суду з відповідним позовом, тому вважає їх вимоги необґрунтованим, а тому такими, що не мають бути задоволенні.

Керуючись ст. ст. 180-182, 184,192 СК України та у відповідності ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КУ «Запорізький дитячий будинок інтернат» ЗОР, третя особа: Дніпровський відділ Державної виконавчої служби м.Запоріжжя про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 травня 2018 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.