У Х В А Л А

іменем України

26 листопада 2018 року Деснянський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Саламон О.Б.

за уча26 листопада 2018 рокустю

секретаря судового засідання Вільховченко І.І.

заявника ОСОБА_1

державного виконавця Ельбабаєва Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ельбабаєва Б.Б., -

В С Т А Н О В И В :

02.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Ельбабаєва Б.Б., в якій просив суд: визнати рішення державного виконавця неправомірними, зобов'язати державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист №2-4880/2014, виданий 03.02.2015 р. Деснянським районним судом м. Києва.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_3 зобов'язано не чинити ОСОБА_1 перешкоди в спілкуванні та вихованні сина і визначено спосіб участі батька у вихованні сина. 24.01.2018 р. постановою Апеляційного суду м. Києва змінено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина. 18.07.2018 р. скаржником подано заяву до Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про повторне прийняття на виконання виконавчого листа №2-4880/2014, виданого 03.02.2015 р. Деснянським районним судом м. Києва. 20.07.2018 р. повідомленням державного виконавця вказаний лист повернуто стягувачу без прийняття до виконання. Скаржник вважає вказане повідомлення незаконним, оскільки рішення суду не виконане.

08.11.2018 р. від державного виконавця до суду надійшов відзив на скаргу, у відповідності до якого вимоги скарги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених законом. Поміж іншого, у зв'язку зі змінами в Законі України «Про виконавче провадження» 05.09.2018 р. державним виконавцем Шпак Р.В. відкрито виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом, яке закінчено 05.10.2018 р.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в ній.

Державний виконавець Ельбабаєв Б.Б. в судовому засідання заперечував щодо задоволення скарги, посилаючись на викладене у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення скаржника та державного виконавця, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2014 р. ОСОБА_3 зобов'язано не чинити ОСОБА_1 перешкоди в спілкуванні та вихованні сина і визначено спосіб участі батька у вихованні сина.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 24.01.2018 р. змінено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина.

18.07.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з заявою про повторне прийняття на виконання виконавчого листа №2-4880/14 р., виданого 03.02.2015 р. Деснянським районним судом м. Києва.

20.07.2018 р. державним виконавцем винесено повідомлення про повернення вказаного виконавчого листа стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, вбачається, що в поданій скарзі ОСОБА_1 не ставить питання про скасування вказаного повідомлення та не конкретизує які саме рішення державного виконавця просить визнати неправомірними.

Поміж іншого, встановлено, що 27.01.20016 р. державним виконавцем на підставі п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження №49626950 з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №2-4880/2014 від 03.02.2015 р.

Згідно з п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на день винесення постанови) виконавче провадження підлягає закінченню в разі повернення виконавчого документу до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

Постановою державного виконавця від 31.01.2018 р. на підставі п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження №54778010 з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №2-4880/2014 від 03.02.20015 р.

У відповідності до п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанови суду не оскаржувалась стягувачем, що підтверджено учасниками справи та не спростовувалось ОСОБА_1

Отже, постанова про закінчення виконавчого провадження, з виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №2-4880/2014 від 03.02.20015 р. чинна.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 41 вказаного Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов'язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити його до виконання.

Враховуючи зазначене, на день винесення державним виконавцем повідомлення про повідомлення про повернення вказаного виконавчого листа стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» були відсутні підстав для відновлення виконавчого провадження та повторного прийняття на виконання вказаного виконавчого листа.

Зокрема, 28.08.2018 р. набрали чинності зміни до закону України «Про виконавче провадження», якими закон доповнено ст. 64-1, яка передбачає порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

У зв'язку з вказаними змінами, 04.09.2018 р. державним виконавцем Шпаком Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Деснянського районного суду м. Києва №2-4880/2014 від 03.02.20015 р.

05.10.2018 р. вказане виконавче провадження закінчено.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для визнання рішень державного виконавця Ельбабаєва Б.Б. неправомірними.

З урахуванням викладеного суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ельбабаєва Б.Б. неправомірними та зобов"язання державного виконавця прийняти до виконаня виконавчий лист № 2-4880/14, виданий 03.02.2015 р. Деснянським районним судом м. Києва, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 30.11.2018 р.

Суддя