САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/6071/18
2/206/1559/18
УХВАЛА

07 листопада 2018 року у місті Дніпро суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

05 листопада 2018 року від представника позивача до суду надійшла позовна заява про стягнення заборгованості.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

В той же час, дана позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана без додержання вимог викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, у порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Суд звертає увагу, що позивачем, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві повинно бути зазначено обґрунтований розрахунок, тобто такий, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів з зазначенням періоду їх нарахування, кількість днів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами угоди.

Таким чином, приєднавши до позовної заяви в якості самостійного документу розрахунок заборгованості, і зазначивши в позовній заяві лише порядок розрахунків, замість зазначення такого розрахунку у позовній заяві, представником позивача складено та підписано позовну заяву, яка не відповідає вимогам щодо змісту позовної заяви.

Суд також звертає увагу, що згідно вимог ст. 177 ЦПК України, необхідно зробити висновок, що до позовної заяви позивачем мають бути долучені клопотання, заяви, документи, що підтверджують докази сплати/звільнення від судового збору, документи, що підтверджують повноваження представника позивача, а також, докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Між тим, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості є відображенням одностороннього розрахунку позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, та не може слугувати доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Крім того, у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із позовної заяви до додатків долучених до неї, на підтвердження сплати судового збору представником позивача долучено платіжне доручення.

Між тим, вказаний документ не є належним підтвердженням сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення, що відповідає пункту 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 (додаток № 2 до постанови).

Так відповідні документи (платіжні документи) мають подаватись до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Вказаний висновок суду, також, кореспондується із роз'ясненнями наданими у п. 26 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Як вбачається безпосередньо із долученого представником позивача платіжного доручення, останнє в порушення зазначених вище приписів не містить штампу/печатки банку, а тому не може бути визнане судом належним доказом сплати судового збору.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В свою чергу, суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк 2 дні з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надати суду належний доказ сплати судового збору, та зазначити у позовній заяві обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Роз'яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Позивач може отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://sm.dp.court.gov.ua.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя А.О. Сухоруков