АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Чернівці

справа № 713/1987/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1,

при розгляді справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кириляк А.Ю., -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» завернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість у розмірі 13 102,72 грн. за кредитним договором № б/н від 15.11.2005 року.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що суд незаконно відмовив у стягненні заборгованості в межах строку позовної давності.

Зазначає, що рішення прийнято без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права, внаслідок чого суд передчасно дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Також вказує, що оскільки позов направлено до суду 20.11.2017 року, тому стягненню підлягає заборгованість по процентам за період з 20.11.2014 року по 30.09.2017 року у розмірі 3 790,47 грн., а судом при застосуванні строку позовної давності не враховано положення ст.1048 ЦК України щодо порядку нарахування та сплати процентів, а договором передбачено самостійні щомісячні платежі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована, з наступних підстав.

Провадження № 22-ц/794/563/18 Категорія 27

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, яке в повній мірі їм відповідає.

У справі встановлено, що 15.11.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00%.

Як слідує із заяви від 15.11.2005 року, ОСОБА_1 ознайомився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, і цим виразив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.6.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.6.6 умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2017 року виникла заборгованість, яка становить 13 102,27грн., що складається з наступного: 1 825,85 грн. заборгованість за кредитом; 10 176,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина), 600,13 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У справі встановлено, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

ПАТ КБ «Приватбанк» ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі, ні в доданих до них матеріалах не зазначає строк дії картки, яка була видана ОСОБА_1, та не спростовує висновків суду щодо закінчення терміну її дії.

В свою чергу, ПАТ КБ «Приватбанк» до позову додано розрахунок заборгованості станом на 30.09.2017 року за договором № б/н від 15.11.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1М, згідно якого останній платіж відповідачем здійснено 03.02.2010 року в сумі 199 грн.

Разом з тим, ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до відповідача звернулося у листопаді 2017 року, тобто з пропуском загально строку позовної давності.

Колегія суддів враховує те, що позивачем не надано доказів щодо строку дії картки, тоді як відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» та посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на правову позицію, викладену в постанові ВСУ від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15 та ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за період з 20.11.2014 року по 30.09.2017 року у розмірі 3 790,47 грн., є безпідставними, оскільки вказаний висновок зроблено у справі з іншими, ніж у даній справі, правовідносинами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/