ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6715/18
Провадження № 2/362/2765/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 грудня 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Корнієнка С.В.,

при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона є власником будинку під № 22а по вул. Селянська в м. Васильків Київської області. Крім неї у вище вказаному домоволодінні зареєстровані відповідач по справі, який в ньому не проживають більше року.

Позивач, посилаючись на те, що відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстрації, що позбавляє позивача вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном, крім того створює фінансові труднощі.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову підтримує та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні позивач є власником будинку під № 22а по вул. Селянська в м. Васильків Київської області.

Згідно будинкової книги, в будинку №22 а по вул. Селянська в м. Василькові відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані з 07.04.2017 року, а ОСОБА_2 з 2004 року. Їх реєстрацію в будинку позивача також підтверджує Довідка про склад зареєстрованих осіб №2536 від 18.04.2018 року, яка додається до матеріалів справи. Відповідачі за вказаною адресою фактично не проживають, про що свідчить Довідка надана депутатом Васильківської міської ради від 18.04.2018 року. Крім того, відсутність відповідачів в будинку підтверджується власноруч написаними листами сусідів ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

В розумінні вимог ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 p. № 1382-IV місцем перебування особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно, постійним місцем проживання особи слід вважати - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, в якому вона проживає більше шести місяців на рік.

Таким чином, постійним місце проживанням Відповідачів є інше житло ніж помешкання Позивача.

Відповідачі співвласниками вище вказаного нерухомого майна не є.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідачів такими, що втратили право на користування будинком №22а по вул. Селянська в м. Васильків Київської області, оскільки позивач є власником цього нерухомого майна, а тому правових підстав користування ним у відповідачів відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. 391, ЦК України, ст.ст. 12, 76, 141, 263, 264, 265, 273 ,280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування будинком під № 22а по вул. Селянська в м. Васильків Київської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.