Справа № 739/1513/18
Номер провадження 2/739/523/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря Худорба Р.Г.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за ним права власності на земельні ділянки, що належали його батьку ОСОБА_3.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.05.2006 року помер його батько ОСОБА_3. Він належним чином прийняв спадщину останнього, про що свідчить довідка приватного нотаріуса. До складу спадщини померлого увійшли земельні ділянки, право власності на які посвідчувалося державним актом на право приватної власності на землю серії ЯБ №251390 від 25.02.2005 року. Однак, держаний акт на даний час втрачений, про що зроблено оголошення у засобах масової інформації. Вважає, що в позасудовому порядку визнати право власності на земельні ділянки у нього немає можливості. У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у звязку з цим, суд враховує наступне.
Як встановлено, 16.05.2006 року в с. Березова Гать, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області помер ОСОБА_3 (а.с.6).
Позивач є сином померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.7). Будучи спадкоємцем першої черги за законом позивач належним чином прийняв спадщину ОСОБА_3 та являється його єдиним спадкоємцем, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Новгород-Сіверського нотаріального округу ОСОБА_4 №1533 від 20.08.2018 року та довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №1141 від 09.10.2018 року (а.с.9,14). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.
Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод.
Отже, після смерті ОСОБА_3 всі належні йому права та обовязки, у тому числі й право власності на земельні ділянки, перейшли до його єдиного спадкоємця за законом, яким є позивач ОСОБА_1. Водночас через відсутність правовстановлюючих документів позивач не може належним чином оформити прийняту спадщину.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.
ОСОБА_3 і право власності останнього на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 251390 від 17.01.2005 року, однак вказане право не визнається через відсутність документу, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у звязку з цим для задоволення позову повністю.
На підставі викладеного, керуючись статтею 131 Земельного кодексу України, статтями 392, 1218, 1220, 1225, 1268, 1261,1269 Цивільного кодексу України, статтями 76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: О.О.Кочура