ПОСТАНОВА

Іменем України

14 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 392/1383/17

провадження № 22-ц/781/844/18

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ОСОБА_1 (суддя доповідач),

ОСОБА_2; ОСОБА_3

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

учасники справи: позивач ОСОБА_4;

відповідач ТОВ «Карат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2018 року у складі судді Кавун Т.В. у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Карат» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Карат» про витребування земельної ділянки площею 2,93 га, кадастровий номер №:02:001:0061, що розташована на території Маловисківської міської ради Кіровоградської області.

В обґрунтування вимог зазначила, що є власником спірної земельної ділянки. 23 серпня 2007 року між нею та ТОВ «Карат» в особі директора ОСОБА_5, укладено договір оренди. За умовами якого вона передала строком на 3 роки в оренду землю (п. 8 договору).

Згідно п.43, договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Вищевказаний правочин зареєстрований 04 вересня 2007 року у відділі Держгеокадастру у Маловисківському районі Кіровоградської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 36.

Таким чином, строк дії договору почався 04 вересня 2007 року і відповідно повинен був закінчитися 04 вересня 2010 року. Але, 25 серпня 2010 року, в період дії договору, укладено додаткову угоду про зміни до п. 8 та визначено, що строк дії договору становить 5-ть років.

20 травня 2011 року також укладено додаткову угоду про зміни до п. 8 договору, строк дії договору визначений у 10-ть років.

Таким чином, з урахуванням додаткової угоди та п. 43 договору, строк дії правочину закінчився 04 вересня 2017 року.

Вона, до закінчення дії договору, письмово (в квітні, травні та в липні 2017 року) зверталася до товариства із заявами, в яких повідомила позивача про свій намір після закінчення строку дії договору особисто використовувати земельну ділянку для власних потреб та просила повернути її землю. Відповіді на звернення не отримала.

Отже, строк дії договору закінчився, тому відповідач користується її власністю без достатньої правової підстави.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення вимог. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не враховано, що договір оренди почав діяти з моменту його державної реєстрації, тобто з 04.09.2007 року та повинен був закінчитися 04.09.2010 року. Додатковими угодами орендодавець та орендар лише внесли зміни в п. 8 договору, яким визначений термін його дії, інші умови не змінювалися. А відтак строк дії договору закінчився 04 вересня 2017 року. Суд не врахував, що додаткова угода укладена до закінчення дії вказаного у договорі строку, не правильно застосував ЗУ «Про оренду землі». Дата державної реєстрації додаткової угоди (02.03.2012 року) необхідна лише для підтвердження орендарю свого права на оренду земельної ділянки на період часу, який виходить за межі строку зазначеного в договорі та не скасовує державну реєстрацію. В рішенні помилково зазначено, що саме з дня державної реєстрації додаткової угоди починає обчислюватися строк зобовязання, однак при цьому не посилається на норми діючого законодавства, якими обґрунтовуються дані твердження.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційне провадження відкрито 06 квітня 2018 року. Розгляд справи призначено на 14 травня 2018 року.

Сторони в судове засідання не зявилися, повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.90-91).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що умовами додаткової угоди від 20.05.2011 року внесено зміни до договору оренди землі щодо строку його дії та визначено, що початок строку дії правочину, який становить 10 років, обчислюється після підписання сторонами додаткової угоди та з дня державної реєстрації. У звязку з чим строк дії договору оренди закінчується 02 березня 2022 року.

Проте, даний висновок здійснений без дотримання норм як матеріального так і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 064795 є власником земельної ділянки площею 2,93 га, що розташована на території Маловисківської міської ради Кіровоградської області, кадастровий номер :02:001:0061 (а.с.6).

23 серпня 2007 року між позивачем та ТОВ «Карат» укладено договір оренди землі. За умовами якого, позивач передала в оренду земельну ділянку загальною площею 2,93 га, строком на 3 роки. Реєстрація відбулась 04 вересня 2007 року за № 36 (а.с.7-8).

Відповідно до п. 43, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вищевказану земельну ділянку ОСОБА_4 передала ТОВ «Карат» актом приймання-передачі від 23 серпня 2007 року (а.с.9).

25 серпня 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди від 04 вересня 2007 року. Пункти 8 та 9 викладено в такій редакції: «Цей договір укладається на 5-ть років. Початок строку його дії обчислюється після підписання сторонами цієї угоди та з дня державної реєстрації. Орендна плата за користування орендарем земельною ділянкою, визначеною в п. 1 договору, встановлюється не менше 4 відсотків грошової оцінки земельної ділянки, яка діє на час проведення фактичного розрахунку. За домовленістю між сторонами, орендна плата може сплачуватись у натуральній, грошовій або відробітковій формі, з цінами, які визначаються даними Торгово-промислової палати України або по даним бірж і діють на день фактичного розрахунку. Річна орендна плата сплачується орендарем орендодавцю не пізніше 31 грудня кожного року». В пункті 3 вказано, що всі інші умови договору не змінені додатковою угодою і сторони підтверджують по них свої обовязки.

Додаткову угоду зареєстровано у Новомиргородському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.09.2010 року за № 04.10.374.00135 (а.с.10).

20 травня 2011 року між сторонами також укладено додаткову угоду, якою пунктом 8 визначено, що договір укладається на 10-ть років. За п. 3 всі інші умови договору не змінені додатковою угодою, і сторони підтверджують по них свої обовязки.

Додаткову угоду зареєстровано у відділі Держкомзему Маловисківського району, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.03.2012 року за № 01559 (а.с.11).

В квітні 2017 року, травні 2017 року та в липні 2017 року ОСОБА_4 направлено на адресу ТОВ «Карат» листи-повідомлення про наступне закінчення договору оренди землі, маючи на увазі 4 вересня 2017 року та повернення земельної ділянки. (а.с.13-21). Відповідач вимогу не виконав.

Між сторонами фактично виник спір щодо тлумачення обчислення строку початку дії права оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обовязок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду, що строк дії договору триває до 02 березня 2022 року, як зазначено в судовому рішенні відлік дії правочину обчислюється з дня державної реєстрації додаткової угоди, якою внесені зміни до договору оренди земельної ділянки, тобто з 2 березня 2012 року.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 3, ст. 6, ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору, та з урахуванням вимог цивільного законодавства можуть відступити від положень цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обовязки відповідно до договору (ст. 631 ЦК України).

Спеціальним законом, яким регулюються відносини повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України викладеними у постановах від 13 червня 2016 року по справі №6-643цс16 та від 18 січня 2017 року по справі № 6-277цс16.

Вимогами чинного законодавства передбачений порядок внесення змін до існуючих договірних відносин шляхом укладання окремих угод, внесення змін до існуючих угод, укладання нових угод чи в інший спосіб, не заборонений законом. Матеріалами справи підтверджено, що додатковою угодою від 20 травня 2011 року між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Карат» внесено зміни в договір оренди земельної ділянки від 04 вересня 2007 року, зокрема в пункт 8, який викладено в наступній редакції: «Цей договір укладається строком на 10 років. І закінчується пункт наступним, що початок строку дії обчислюється після підписання сторонами цієї угоди та з дня державної реєстрації». А пунктом 3 встановлено, що всі інші умови договору не змінені додатковою угодою. Договором оренди, пунктом 43 передбачено, що дія його починається з часу державної реєстрації.

Додатковою угодою сторони внесли зміни тільки в частині строку дії оренди та оплати.

Інші умови договору не змінювались.

Строк 10 років, що визначений у додатковій угоді від 20 травня 2011 року, ніяким чином не змінює час з якого починається відлік дії договору, тобто з 04 вересня 2007 року.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обовязки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Земельна ділянка, яка є предметом договору оренди передана ТОВ «Карат» згідно акту приймання передачі 23 серпня 2007 року (в день укладення договору оренди).

Обчислення початку строку дії договору оренди є момент державної реєстрації - 4 вересня 2007 року.

Отже, враховуючи, строк дії договору, який становить 10 років, а також дату його державної реєстрації 04 вересня 2007 р., правовідносини за договором оренди землі від 23 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Карат» припинилися 04 вересня 2017 року. У звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, так як відповідач після закінчення дії правочину безпідставно продовжує користуватися земельною ділянкою без законних підстав. Питання пролонгації договору після 04.09.2017 року на новий строк, у порядку визначеному договором і законом, сторонами не вирішувалось. Таким чином, додатковою угодою від 20 травня 2011 року визначений строк дії договору, тобто оренди землі, а початок відліку є незмінним - дата державної реєстрації договору.

Враховуючи неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Обґрунтування позивачем своїх вимог положеннями ст.ст.1212, 1213 ЦК є неправильним. Правовідносини виникли з договірних відносин, регулюються нормами цивільного і земельного законодавства, на які також вказує сторона і які колегією суддів застосовані при вирішенні справи.

Щодо розподілу судових витрат, то згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так як позовні вимоги та апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягають задоволенню, то з ТОВ «Карат» стягується судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 640,00 грн. та за апеляційне оскарження судового рішення в розмірі 960,00 грн.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Карат» про витребування земельної ділянки задовольнити.

Витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «Карат» (ідентифікаційний код юридичної особи 30862736) земельну ділянку площею 2,93 га, кадастровий номер №:02:001:0061, що розташована на території Маловисківської міської ради Кіровоградської області та повернути її власнику - ОСОБА_4 (паспорт серії ЕА 304776, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Карат» (ідентифікаційний код юридичної особи 30862736) на користь ОСОБА_4 (паспорт серії ЕА 304776, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1) судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 600,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена 21.05.2018 р.

Суддя доповідач:

Судді: