Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2018 Справа №607/12275/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а також додаткових витрат на дитину та індексації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а також додаткових витрат на дитину та індексації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого ним сплачуються аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22.06.2016 року. Зазначила, що їх неповнолітній син із часу розірвання шлюбу проживає разом із нею, та часто хворіє, а відтак йому рекомендований індивідуальний догляд матері для проходження курсів лікувань. Малолітній ОСОБА_5 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, у звязку з чим позивачка придбавала медикаменти. Також, ОСОБА_6 придбала для сина ортопедичне взуття, оплачувала заняття з корегуючої гімнастики, проводила лікування у зубного лікаря, через що потребує матеріальної допомоги. Також зазначила, що відповідач прострочив сплату аліментів на її утримання та утримання сина у зв»язку із чим повинен нести відповідальність у вигляді сплати пені. Крім цього, вважає, що із відповідача слід стягнути індексацію за несвоєчасну сплату додаткових витрат, понесених на утримання сина. Збільшивши позовні вимоги, просить змінити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в її користь у розмірі 3554 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, просить стягнути із відповідача на свою користь понесені додаткові витрати на утримання сина у розмірі 5206,68 грн., пеню за прострочення в сплаті аліментів на утримання дружити у розмірі 6250 грн., пеню за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1411 грн. за період з 01.03.2016 року по 01.09.2017 року, суму нарахованої індексації та трьох відсотків річних, як відповідальність за прострочення сплати коштів відповідачем за додатковими витратами на лікування сина, у розмірі 458,23 грн. за період з 15.09.2016 року по 01.02.2017 року.

Представник відповідача подав відзив на позов відповідно до якого заперечив щодо заявлених позовних вимог, зазначивши, що він частково визнає позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів, які слід стягувати із нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 930 грн. щомісячно. Також зазначив, що СК України передбачено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду, а саме: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я, а тому на його думку позивач не навів такі підстави для збільшення розміру аліментів. Також вказав, що ПП КВ «Фрмат», у якому відповідач займає посаду директора не отримує доходу від оренди нерухомості. Загальна сума доходу відповідача за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року становить 8 000 грн. Відповідач у зв»язку із збитковістю підприємницької діяльності припинив її здійснення у 2016 року, а з 13.03.2017 року було проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 На даний час джерелом доходу відповідача є заробітна плата у ПП «КВ Формат» та фінансова допомога від батька відповідача та батьків його дружини. Зазначив, що поїздки у 2016 році за межі України не пов»язані із наявністю у нього мінливих доходів, оскільки були профінансовані батьком відповідача, який на даний час проживає у США. Також зазначив, що транспортні засоби у його власності відсутні. При вирішенні справи просить врахувати, що у відповідача він іншого шлюбу народилась донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 яка перебуває на його утриманні, а також дочка його дружини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім цього, зазначив, що він бере участь в матеріальному утриманні сина ОСОБА_8, оскільки придбавав для нього одяг, навчальні засоби та приладдя, сплачував благодійні внески за відвідування недільної школи, придбавав ортопедичні сандалі, оплачував вартість відвідування сином секцій корегуючої гімнастики, а тому бере додаткову участь в його утриманні. Заперечив щодо стягнення із нього нарахованої пені за прострочення по сплаті аліментів на утримання дружини, оскільки судове рішення відповідно до якого із нього стягнуто аліменти на утримання дружини набрало законної сили 03 березня 2016 року, а тому не може погодитись щодо стягнення із нього пені за період з 14.04.2015 року по 01.04.2016 року. Також заперечив вимоги позивача щодо стягнення пені за прострочення спати аліментів на утримання сина, оскільки він до ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22.06.2016 року сплатив добровільно 16 000 грн. позивачу в якості аліментів. З липня 2016 року по грудень 2017 року ним було сплачено 15 700 грн. в якості аліментів за судовим рішенням. Також заперечив щодо стягнення із нього трьох відсотків річних та індексу інфляції на прострочення сплати додаткових витрат, оскільки позивачем не було враховано, що ст..196 СК України доповнена частиною четвертою згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, а тому згідно ч.1 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли, з дня набрання ними чинності.

Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та обґрунтовуючи їх, зазначила, що відповідач ОСОБА_4 має достатнє матеріальне забезпечення та може відшкодувати у повному обсязі понесені нею додаткові витрати на утримання сина, сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, а також нараховану пеню, індексацію та три відсотки річних за несвоєчасну сплату додаткових витрат. Зокрема, зазначила, що відповідач є одним із власників та директором ПМП КВ «Формат», має комерційну нерухомість по вул. Чорновола, 2 в м. Тернополі, яку здає в оренду. Також отримав дохід від продажу автомобіля марки «ЗАЗ CHERY AMULET» у 2017 році, здійснює постійні поїздки за кордон. У відповіді на відзив зазначила, що відповідач у ПМП КВ «Формат» працює за сумісництвом, а тому отримує доходи за іншим місцем роботи. Крім цього просить врахувати, що дружина відповідача працює, а тому також здатна брати участь в утриманні своєї дочки ОСОБА_7 на утримання якої, її батьком також сплачуються аліменти. Також зазначила, що усі додаткові витрати понесені на утримання сина ОСОБА_8 підтверджено належним чином, відповідними чеками та довідками із лікувальних закладів. Вказала, що обов»язок відповідача по сплаті аліментів виник із 22 червня 2016 року, тобто із моменту винесення Тернопільським міськрайонним судом рішення, а тому твердження представника відповідача про неможливість застосування до даних правовідносин відповідальності у вигляді нарахування пені вважає безпідставними.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині збільшення розміру аліментів, які позивач просить стягувати із відповідача у розмірі 930 грн., у решті позовних вимог просить відмовити. Також подав заперечення на відповідь на відзив позивача, у яких зазначив, що єдиним місцем роботи відповідача є ПП «КВ Формат». Крім цього, вказав, що позивачем на його думку не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували погіршення стану здоров»я сина ОСОБА_8, а довідка від лікаря стоматолога не є тим документом, яким підтверджується факт лікування чи виконаних робіт по лікуванню зубів у неповнолітньої дитини та понесених витрат з цього приводу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилась неповнолітня дитина: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається із свідоцтва про зміну імені від 08.12.2016 року, виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року, яке набрало законної сили, вирішено стягувати із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року по 01 грудня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 03 березня 2016 року зазначене судове рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру та періоду протягом якого стягнуто аліменти змінено. Стягнуто із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина ОСОБА_5, яка має вади фізичного розвитку, в розмірі 1000 грн., щомісячно починаючи з 14 квітня 2015 року і протягом періоду існування у дитини вад фізичного розвитку, але не більше ніж до досягнення дитиною шести років.

Як вбачається з інформації Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні №108 від 02.02.2016 р., на обліку в поліклінічному відділенні ТМДКЛ перебуває ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, вул. Малишка 2/20, з народження. Вперше діагноз: вальгусна установка стоп виставлений ортопедом поліклініки ТМДКЛ 13.05.2014 року. 05.12.2014 року деформація грудної клітки. 05.12.2014 року дитина прийнята на лікування в відділ відновного лікування №1, де призначено: групові заняття корегуючої гімнастики, масаж мязів нижніх кінцівок №10, парафіново - озокеритові аплікації на стопи № 10, електростимуляція мязів стопи №10. Рекомендовано: повторний курс лікування, ортопедичне взуття.

Відповідно до представлених позивачем товарних чеків від 10 березня 2017 року, 05 квітня 2017 року, від 23 травня 2015 року, нею придбано для неповнолітнього сина ОСОБА_8 ортопедичне взуття вартістю 950 гривень, 1310 гривень, 650 гривень, а всього на суму 2910 гривень.

Як вбачається із довідки виданої лікарем стоматологом ОСОБА_9 від 26.09.2017 року, неповнолітній ОСОБА_5 проходив курс лікування в стоматології ОСОБА_9, за що мати провела оплату, що підтверджено товарним чеком №184 від 26 вересня 2017 року на суму 960 грн.

Відповідно до інформації зазначеної лікарем - хірургом Тернопільської обласної дитячої лікарні від 26.11.2016 року при огляді ОСОБА_5 рекомендовано нагляд дитячого уролога за місцем проживання.

Як вбачається із виписного епікриза з карти стаціонарного хворого №696-с, виданого Тернопільською дитячою комунальною лікарнею, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 04.04.2017 року по 14.04.2017 року з діагнозом функціональний розлад жовчевого міхура за гіпотонічним типом.

Як вбачається із товарних чеків аптека №3 від 14.01.2017 року та, від 15.04.2017 року, аптека по вул..Д.Галицького,3 у місті Тернополі від 24.01.2017 року, аптека №1 «Ваш Знахар», аптека ФОП Танцовний від 23.04.2016 року, видаткової накладної №ФІТ -000616 від 28.12.2016 року, аптечний пункт №2 ТОКМ аптеки №157 від 28.11.2016 року, позивачкою придбано з метою лікування неповнолітнього ОСОБА_5 згідно призначень лікаря медичні препарати: «Вугілля активоване», жовчогінний збір на суму 108,21 гривень, «Холосас ФЛ» на суму 37,52 грн. та на суму 42,95 грн., «Холосас сироп» на суму 25,50 грн., «Артишок екстрат» на суму 38 грн. та на суму 45 грн., нурофен, мерамистин мазь, предмети санітарії та ін»єкційні на суму 86,25 грн. та 99,05 грн., а всього на загальну суму 472,63 гривень.

Як слідує із наданих позивачкою чеків від 01.02.2017 року на суму 200 гривень, від 26.04.2016 року на суму 140 грн., нею затрачено коштів на оплату вартості занять неповнолітнього ОСОБА_5 у відділенні спортивної гімнастики ДЮСШ №2 та секції футболу на загальну суму 340 грн.

Також, як вбачається із наданого позивачем чеків на придбання ліків від 07.01.2018 року, від 09.01.2018 року, товарного чеку від 29.01.2018 року, у зв»язку із лікуванням сина ОСОБА_5 у ЛОР лікаря та у відповідності із його призначеннями, позивачем було затрачено коштів на купівлю ліків на загальну суму 524,05 грн.

Таким чином, загальна сума понесених позивачкою витрат на лікування сина ОСОБА_5, придбання ортопедичного взуття, оплату відвідування дитиною спортивних секцій складає 5206,68 грн.

Відповідно до довідки виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради від 05.10.2017 року №5380, ОСОБА_1 отримує допомогу малозабезпеченим сім»ям з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року у розмірі 1465,14 грн. щомісячно.

Згідно довідок про доходи, виданої ПП «КВ Формат» від 11.12.2017 року №108, від 22.02.2018 року, ОСОБА_4 є засновником зазначеного підприємства, працює у ПП «КВ Формат» на посаді директора та головного бухгалтера та отримав дохід за період з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 8 000 грн., за період з грудня 2017 року по 31 січня 2018 року у розмірі 6923 грн., з лютого по червень 2018 року 14892 грн.

Відповідно до інформації наданої Головним управлінням ДФС у Тернопільській області від 21.06.2018 року №5221/10/19-00-10-04-12/12809, Головним управлінням ДФС У Київській області від 20.06.2018 року №5681/9/10-36-08-0309, загальна сума доходів ОСОБА_4 за 2017 рік склала 82610,97 грн.

Згідно із наданої позивачем копії витягу з наказу ТзОВ «ОСОБА_10 пошта» від 03.05.2017 року №82-В/тр, ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 03.05.2017 року по 14.09.2017 року.

У судовому засіданні позивач пояснила, що у вересні 2017 року вийшла на роботу у ТзОВ «ОСОБА_10 пошта» та отримувала доходи у розмірі 5 000 грн., проте станом на момент ухвалення судового рішення звільнилась за власним бажанням та на даний час не працює.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ИД №103718, виданого 14 лютого 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 14 лютого 2014 року.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 18 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_10 народилась 13 червня 2014 року, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_12

Як вбачається із наданих представником відповідача товарних чеків №54 від 21.10.2017 року, №56 від 21.10.2017 року, №57 від 21.10.2017 року, ним придбавалось шкільне приладдя своєму сину ОСОБА_5 на загальну суму 234,98 грн., шкільний портфель на суму 441 грн., куртка вартістю 49,95 євро., а також сплачувались благодійні внески за відвідування недільної школи Тернопільської ЗОШ №18 на загальну суму суму 450 грн., проведено оплату вартості випускної фотосесії для сина ОСОБА_8 на суму 321,61 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 28.09.2017 року, складених старшим державним виконавцем Савчук А.О., заборгованість ОСОБА_4 по стягненню аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 станом на 28.09.2017 року складає у розмірі 936,76 грн., а також заборгованість відповідача по стягненню аліментів на утримання дружини ОСОБА_6 станом на 14.09.2017 року складає у розмірі 1485,32 грн..

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 24.01.2018 року, складених головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ОСОБА_13, заборгованість ОСОБА_4 станом на 01.01.2018 року по зазначених аліментних зобов»язаннях відсутня.

Статтями 141, 180 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд врахувавши обставини справи, оцінивши та дослідивши суду надані сторонами докази, враховуючи матеріальний стан сторін, їх стан здоров»я, а також стан здоров»я їх неповнолітньої дитини ОСОБА_5, те що, встановлений рішенням суду від 22 червня 2016 року розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 800 грн. є незначним та таким, що не відповідає гармонійному розвитку дитини, її найкращим інтересам, а також те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 06 до 18 років на даний час складає 1944 грн., а тому вважає, що є усі підстави для зміни розміру аліментів. Таким чином, суд вважає, що слід змінити розмір аліментів, визначених зазначеним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 червня 2016 року та стягувати із відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1944 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши частково у цій частині позовні вимоги ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України - той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягненння аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Враховуючи матеріальне становище відповідача та позивача, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до задоволення, шляхом стягнення на її користь із відповідача 5206,68 понесених нею додаткових витрат у зв»язку з лікуванням та розвитком здібностей неповнолітнього сина ОСОБА_8. При цьому, на думку суду, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення із відповідача затрачених нею коштів на лікування дитини згідно призначень лікуючого лікаря, придбання ортопедичного взуття, оплати за відвідування неповнолітнім спортивних гуртків. Задовольняючи позовні вимоги, суд визначає розмір участі відповідача у додаткових витратах на дитину в розмірі 5206,68 гривень враховуючи те, що він має у власності нерухоме майно, отримав у 2017 році дохід від продажу рухомого майна у розмірі 45 000 грн., є директором та засновником приватного підприємства «КВ Формат».

Згідно із ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України, із урахуванням унесених змін та доповнень, які почали діяти із 08.07.2017 року, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, яка почала діяти із 08.07.2017 року передбачено, що у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов»язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до правової позиції викладеній у постанові ОСОБА_14 Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року у справі 3572/1762/15ц, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов»язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов»язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов»язання боржником. Після порушення боржником свого обов»язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов»язку сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов»язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?р=(А1?1%?Q1)+ =(А2?1%?Q2)+….(Аn?1%Qn), де:

?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

А1 нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 кількість днів прострочення суми аліментів за перший місяць

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов»язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з»ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов»язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов»язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення із відповідача сум нарахованої пені підлягають до часткового задоволення. При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, що несвоєчасна сплата ним аліментів на утримання неповнолітнього сина та дружини відбулась із незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою йому заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, нездольним станом здоров»я, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування та стягнення із відповідача неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина, а також дружини.

Суд проаналізувавши наданий відповідачем розрахунок заборгованості, а також розрахунок заборгованості по аліментах виконаний державним виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 28.09.2017 року згідно із яким за відповідачем рахується заборгованість станом на 28.09.2017 року у розмірі 939,76 грн., вважає, що розмір неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені відповідачем аліменти на утримання неповнолітнього вина ОСОБА_5 за період з 01.02.2016 року по 01.09.2017 року буде складати 1227 грн., виходячи з наступного розрахунку: 1227 = (300х1%х60) + (300х1%х29) + (800х1%х30)+(800х1%х60)+(800х1%х30), де 1227 грн. загальна сума пені за прострочення сплати аліментів; (300 грн. нарахована сума аліментів за червень 2016 року; 60 кількість днів простроченої сплати аліментів за червень 2016 року) ; (300 грн. нарахована сума аліментів за липень 2016 року; 29 кількість днів простроченої сплати аліментів за липень 2016 року) ; (800 грн. нарахована сума аліментів за лютий 2017 року; 30 кількість днів простроченої сплати аліментів за лютий 2017 року) ; (800 грн. нарахована сума аліментів за квітень 2017 року; 60 кількість днів простроченої сплати аліментів за квітень 2017 року); (800 грн. нарахована сума аліментів за серпень 2017 року; 30 кількість днів простроченої сплати аліментів за серпень 2017 року).

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із відповідача нарахованої пені за несвоєчасну сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.02.2016 року по 01.09.2017 року підлягають до часткового задоволення на суму 939,76 грн. При цьому суд зазначає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду, яким вирішено стягувати із відповідача на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_8 у розмірі 800 грн. було ухвалене судом 22 червня 2016 року, а тому обов»язок у ОСОБА_4 щодо їх сплати у зазначеному розмірі виник у нього із зазначеної дати. Оскільки, розмір нарахованої неустойки відповідачу в силу вимог ч.1 ст.196 СК України, не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості, тобто 939,76 грн. яка відображена у складеному державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах, тому із відповідача слід стягнути 939,76 грн.

Також, суд проаналізувавши наданий позивачем розрахунок заборгованості, враховуючи розрахунок державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції від 28.09.2017 року згідно із яким за ОСОБА_5 рахується заборгованість станом на 14.09.2017 року у розмірі 1485,32 грн., вважає, що розмір неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 за період з 14.04.2015 року по 01.09.2017 року буде складати 9000 грн., виходячи з наступного розрахунку:

9000 = (1000х1%х210) + (1000х1%х180) +(1000х1%х150)+(1000х1%х120)+(1000х1%х90)+

(1000х1%х60)+(1000х1%х30)+(1000х1%х30)+(1000х1%х30), де 9000 грн. загальна сума пені за прострочення сплати аліментів; (1000 грн. нарахована сума аліментів за березень 2016 року; 210 кількість днів простроченої сплати аліментів за березень 2016 року) ; (1000 грн. нарахована сума аліментів за квітень 2016 року; 180 кількість днів простроченої сплати аліментів за квітень 2016 року) ; (1000 грн. нарахована сума аліментів за травень 2016 року; 150 кількість днів простроченої сплати аліментів за травень 2016 року) ; (1000 грн. нарахована сума аліментів за червень 2016 року; 120 кількість днів простроченої сплати аліментів за червень 2016 року); (1000 грн. нарахована сума аліментів за липень 2016 року; 90 кількість днів простроченої сплати аліментів за липень 2016 року); (1000 грн. нарахована сума аліментів за серпень 2016 року; 60 кількість днів простроченої сплати аліментів за серпень 2016 року) ; (1000 грн. нарахована сума аліментів за вересень 2016 року; 30 кількість днів простроченої сплати аліментів за вересень 2016 року); (1000 грн. нарахована сума аліментів за лютий 2017 року; 30 кількість днів простроченої сплати аліментів за лютий 2017 року); (1000 грн. нарахована сума аліментів за травень 2017 року; 30 кількість днів простроченої сплати аліментів за травень 2016 року) ; (1000 грн. нарахована сума аліментів за серпень 2017 року; 30 кількість днів простроченої сплати аліментів за серпень 2017 року).

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення із відповідача нарахованої пені за несвоєчасну сплату ним аліментів на утримання дружини за період з 14.04.2015 року по 01.09.2017 року підлягають до часткового задоволення на суму 1485,32 грн. При цьому суд зазначає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду, яким вирішено стягувати із відповідача на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. було ухвалене апеляційним судом Тернопільської області 03 березня 2016 року, а тому обов»язок у ОСОБА_4 щодо їх сплати у нього виник із зазначеної дати. Оскільки, розмір нарахованої неустойки відповідачу в силу вимог ч.1 ст.196 СК України, не може бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості, тобто 1485,32 грн., яка відображена у складеному державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах, тому із відповідача слід стягнути 1485,32 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача 458,23 грн. сум індексації, а також три проценти річних із простроченої суми у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника, суд вважає, що такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не доведено факт повідомлення належним чином відповідача про необхідність сплати ним таких додаткових витрат, а також доказів про ухилення останнього від обов»язку щодо їх сплати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.185, 182, 196, 180, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а також додаткових витрат на дитину та їх індексацію, задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів на неповнолітню дитину, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року.

Стягувати із ОСОБА_4 (жителя ІНФОРМАЦІЯ_6) в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 944 (одна тисячу дев»ятсот сорок чотири) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення сином повноліття.

Припинити, з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із ОСОБА_4 на

користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 800 гривень щомісячно, визначених на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5206 (п»ять тисяч двісті шість) грн.. 68 коп. понесених нею додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1485 (одну тисячу чотириста вісімдесят п»ять) грн.32 коп. пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини ОСОБА_1 та 939 (дев»ятсот тридцять дев»ять) грн. 76 коп. пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5

В решті позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_15