Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/1483/18

Провадження № 22-ц/4815/87/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання : Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ПАТ «Укрсиббанк» в особі Волинського регіонального управління АТ «УкрСиббанк»

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року, ухваленого в складі судді Кучиної Н.Г. у м. Рівне, повний текст якого складено03 ківтня 2018 року, у справі №569/1483/18

в с т а н о в и в :

31 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Волинського регіонального управління АТ «УкрСиббанк» (далі відповідач) про визнання дій незаконними та визнання кредитного зобовязання припиненим.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 травня 2008 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 0. За умовами вказаного договору Банк передав позивачу кредитні кошти в сумі 42 290 доларів США для придбання квартири, а позивач зобов'язувався здійснювати платежі з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Проте, у зв'язку з погіршенням фінансового становища позивач не мав змоги своєчасно та в повному обсязі виконувати умови Кредитного договору, у результаті чого виникла заборгованість, яка була стягнута банком в судовому порядку. За наявності спору щодо умов погашення кредитної заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» було розглянуто питання щодо можливості припинення кредитного зобовязання шляхом сплати позивачем узгодженої суми в розмірі 9 120 доларів США та відшкодування понесених ПАТ «УкрСиббанк» судових витрат. Після виконання ним умов домовленостей щодо перерахування на рахунок банку грошових коштів відповідач надав позивачу для підписання Повідомлення про анулювання боргу в порядку пп. «д» пп.164.2.17, п.164.2ст.164 Податкового кодексу України. Однак, пунктом 8 підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу під оподаткування, як додаткове благо підпадає лише сума основного боргу (тіла кредиту) прощенна (анульована) із розрахунку помноження прощеної суми основного боргу на вищевказані курси іноземних валют. За даних обставин, вважає незаконними дії ПАТ «УкрСиббанк» щодо анулювання кредитної заборгованості. Виходячи з фактичних обставин справи та положень чинного законодавства України, вважає, що погашення кредитної заборгованості відбувалося не шляхом прощення (анулювання) боргу та звільнення його від подальшого виконання обов'язків щодо повернення частини заборгованості, а шляхом припинення кредитного зобов'язання передачею Відповідачу відступного в сумі 9 120 дол. США та відшкодування понесених ПАТ «УкрСиббанк» судових витрат.

Вказує, що у ПАТ «УкрСиббанк» не могло бути прийнято жодного самостійного рішення про анулювання (прошення) суми боргу, оскільки виходячи із фактичних обставин погашення кредитної заборгованості відбувалося не шляхом звільнення його від подальшого виконання його обов'язків щодо повернення частини заборгованості, а шляхом припинення кредитного зобов'язання передачею відповідачу відступного і жодних додаткових благ позивач при цьому не отримував.

Просив суд про задоволення позову.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 03 квітня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» щодо анулювання кредитної заборгованості за Кредитним договором № 0 від 20 травня 2008 року, а саме: суми основного боргу (кредиту) 33 180,99 доларів США, що складає 924 442,92 грн. по курсу НБУ станом на 21.12.2017 р., та суми процентів 10 425,39 доларів США, що складає 290 460,45 грн. по курсу НБУ станом на 21.12.2017 р. .

Визнано припиненими кредитні зобов'язання за Кредитним договором № 0 від 20 травня 2008 року, у зв»язку з переданням Позичальником відступного на суму 9 120,00 доларів США, що складає 254 091,14 грн. по курсу НБУ станом на 21.12.2017 р., та відшкодування понесених ПАТ «УкрСиббанк» судових витрат, а саме: судовий збір в сумі 15 631,02 грн., авансування102 грн., обява в газету згідно рішення суду 115,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що правовий зміст вчинених сторонами дій - сплата позивачем певної суми в обумовлені строки і припинення відповідачем дії кредитного договору не відповідають ознакам правочину анулювання (прощення) боргу, а фактично між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору про припинення кредитних зобов'язань передачею відступного. Тобто, під правочином щодо прощення (анулювання) боргу в дійсності приховувався зміст правочину щодо припинення кредитних зобов'язань шляхом передачі відступного відповідачу в грошовій формі одноразовим платежем.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повній мірі з'ясував обставини справи, не надав належної оцінки усім доказам в їх сукупності.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У відзив ніа апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни , а скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Із матеріалів справи убачається і це встановлено судом, що 20 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, на підставі якого відповідач надав позивачу споживчий кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 42290 доларів США на придбання квартири яка була придбана позивачем за договором купівлі-продажу нерухомості.

У зв'язку з наявністю кредитної заборгованості позивача перед банком в сумі 52726,08 доларів США, ОСОБА_1 21 грудня 2017 звернувся із заявою до АТ «УкрСиббанк» про розгляд питання про погашення заборгованості шляхом участі в Акції, що спрямована на погашення довгострокової простроченої заборгованості клієнтів роздрібного бізнесу, якою підтвердив, що ознайомлений з умовами Акції та розуміє, що за результатами участі в Акції йому буде частково анульовано борг за кредитним договором.

На період участі в Акції позивачу було запропоновано 21 грудня 2017 року погасити заборгованість по кредитному договору № 0 від 20.05.2008 року в розмірі 9120,00 доларів США та відшкодувати АТ «УкрСиббанк» понесені судові витрати, а саме: судовий збір 15631,02 грн., авансування 51,00 грн., авансування 51,00 грн., обява в газету 115,00 грн. При цьому відповідач гарантував, що у разі виконання пропозиції, припиняє дію кредитний договір із всіма змінами та доповненнями, а відповідно і всі зобов'язання покладені на Позивача відповідно до їх умов.

21 грудня 2017 року позивач прийняв пропозицію ПАТ «УкрСиббанк» щодо припинення кредитних зобов'язань, сплативши борг відступне у сумі 9120,00 доларів, а також судовий збір в розмірі 15631,02 грн., авансування в розмірі 102,00 грн., обява в газету в розмірі 115,00 грн. що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими квитанціями виданими відділенням № 636 АТ «Укрсиббанк» № 49, № 51, № 52, № 53, № 55 від 21.12.2017 року.

Відповідно до листа-повідомлення про анулювання боргу від 21.12.2017 року АТ «УкрСсиббанк», як кредитор, з метою виконання вимог пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України, повідомив позичальника ОСОБА_1, що АТ «УкрСсиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 20.05.2008 року, а саме: суми основного боргу 33180,69 доларів США , суми процентів 10425,39 доларів США.

Крім того, установлено, що до моменту перерахування вказаних грошових коштів, письмового оформлення домовленості про анулювання боргу чи то про припинення кредитного договору шляхом відступного між сторонами укладено не було.

За положеннями ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

За положеннями ст. 605 ЦК зобов'язання припиняються внаслідок звільнення ( прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Звільнення від боргу виражається у формі звільнення кредитором боржника від майнового обов'язку. Оскільки звільнення від боргу є різновидом припинення зобов'язання угодою сторін, то можливе воно лише зі згоди кредитора.

Вказані обставини, дають підстави вважати, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості не лише з питання про припинення зобов'язання, але й щодо нового зобов'язання позивача сплатити у встановлений строк грошові кошти у певній сумі.

Відповідно до ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняються за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного ( грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки і порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Отже, зі змісту ст. 600 ЦК випливає, що:

1) відступне - це передача боржником кредитору замість виконання первісного зобов'язання певного майна, або сплата певної суми грошей, або передача інших прав;

2) відступне, зі згоди кредитора, наділяє боржника можливістю замінити первісний предмет виконання іншим предметом у випадку, якщо він не може виконати первісне зобов'язання;

3) застосування відступного можливе тільки за узгодженням сторін;

4) відступне в обов'язковому порядку передбачає наявність істотних його умов: розміру, термінів і порядку передачі;

5) істотні умови відступного встановлюються сторонами первісного зобов'язання;

6) передача відступного, частково або в повному обсязі, припиняє первісні зобов'язання сторін.

Беручи до уваги наявність вищенаведених характеристик відступного, можна зробити висновок про те, що застосування відступного як способу припинення зобов'язання дозволяє боржнику замінити первісний предмет виконання іншим предметом, причому таким, який не застерігався сторонами раніше при укладенні первісного договору.

За удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки у сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ч. 2 ст. 235 ЦК України).

У ході розгляду справи, позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що боржник замінив первісний предмет виконання іншим предметом, причому таким, який не застерігався сторонами раніше при укладенні первісного договору сплативши 9120 доларів США та кошти судового збору, авансування, обяві в газеті.

Матеріали справи свідчать про відсутність доказів на підтвердження того, що при укладенні усної угоди її сторони приховали інший правочин, а саме те, що їх фактичні відносини припинилися внаслідок передання кредиторові позичальником коштів які є відступними ( ст. 600 ЦК України).

Кошти були сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а тому положення щодо припинення зобов'язання переданням відступного не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Оскільки висновки суду першої інстанції в цілому не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального права, на що обґрунтовано посилається відповідач, рішення суду підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то сплачені судові витрати відповідачем за перегляд справи судом апеляційної інстанції в сумі 2114,40 грн підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, ст..ст.526,598, 600,605, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі Волинського регіонального управління АТ «УкрСиббанк» про визнання дій незаконними та визнання кредитного зобовязання припиненим відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 2114,40 грн. судових витрат сплачених за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: