Справа № 487/1332/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"15" травня 2018 р. смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області з Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Суддею встановлено, що 01 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування за законом були виділенні ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.03.2018 року в самостійне провадження та направленні за підсудністю до Веселинівського районного суду Миколаївської області.

Провадження по зазначеним позовним вимогам Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито не було.

15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України в новій редакції. Пунктом 11 ч. 1 Перехідних положень цього кодексу (Розділ ХІІІ) встановлено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до Заводського районного суду м. Миколаєва 01 листопада 2017 року, а тому повинна відповідати вимогам ЦПК України, які діяли до 15 грудня 2017 року.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що зазначена позовна заява не відповідає вимогам викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року).

Так, відповідно до п. 4, п. 5, п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) позовна заява повинна містити: ціну позову; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позовна заява, в супереч вимогам п. 4 ч.2 ст.119 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року), не містить ціни позову.

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач просить визнати право власності на спадкове майно за законом, а саме: на право на земельну частку (пай) розміром 10,68 умовних кадастрових гектар, що розташована в межах території Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, оскільки при зверненні в нотаріальну контору з питанням видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, їй в цьому було відмовлено, у звязку із відсутністю підтвердження родинних відносин між нею та спадкодавцем та недоведеністю факту належності спадкодавцеві сертифіката на право на земельну частку (пай).

На підтвердження цього до позову надано письмові розяснення державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори від 27.04.2017 року за вих. № 405/01-16, з яких вбачається, що нотаріусом рекомендовано ОСОБА_1 звернутись суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем та факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві.

Разом з тим, позивач не зазначив та не послався на належний доказ неможливості отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину законом після смерті ОСОБА_2 у разі встановлення вищевказаних юридичних фактів, які на даний час розглядаються Заводським районним судом м. Миколаєва.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач не надала постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач не зазначила та не надала доказів прийняття нею спадщини у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_2 Крім того, в письмових розясненнях державного нотаріуса також не зазначено, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

В позові не зазначено, чи є інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2, а також чи приймали спадщину інші спадкоємці після смерті ОСОБА_2, чи відмовлялися від її прийняття.

За таких обставин не можливо зробити висновок про те, є чи відсутній спір про право та встановити заінтересованих по справі осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд повинен перевірити, щоб квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

До позовної заяви додано фотокопії квитанцій, які не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Окрім того, з даних фотокопій не можливо встановити, ким сплачено судовий збір, суму судового збору та за яку саме позовну заяву сплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

В супереч вимогам зазначених норм процесуального законодавства, в матеріалах справи відсутня інша копія позовної заяви та копії доданих до неї документів для відповідача.

За правилом ч. 1 ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017), суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Водночас, згідно з ч. 1 та 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про те, що позовна заява подана без дотримання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України (в редакції, що була чинною до 15.12.2017), а відтак, виходячи з загальних правил цивільного судочинства, закріплених у ст. 121 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017) та на підставі ст. 185 чинного ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 258 -261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новосвітлівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) залишити без руху.

Надати позивачу строк для виправлення вказаних недоліків не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Якщо до вказаного часу недоліки не будуть виправлені, то позовна заява буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя ОСОБА_3