ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1649/18 Справа № 199/8863/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача шляхом стягнення 3% річних, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами, упущеної вигоди та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2017 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача шляхом стягнення 3% річних, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами, упущеної вигоди та моральної шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року у позовних вимогах ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача шляхом стягнення 3% річних, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами, упущеної вигоди та моральної шкоди,-відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року по справі №199/8863/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року просить залишити судове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року по справі №199/8863/17 без змін, а скаргу без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок ощадний" № 980-027-000003193, на підставі якого йому було відкрито поточний рахунок № 9601.

19 травня 2016 року на поточний рахунок ОСОБА_1 в банку були зараховані кошти в сумі 115 000 грн., що надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на виконання ним зобов'язання за договором позики.

Укладення договорів банківського рахунку та внесення коштів на рахунок ОСОБА_1, а також повернення грошових коштів з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача №9601, відбулось до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1213 від 12 липня 2016 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

14 липня 2016 року на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення наступного змісту: "У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" та делегування повноважень ліквідатора банку", Фонд з 15 липня 2016 року розпочинає виплати коштів вкладникам зазначеного банку.

Для отримання коштів вкладники ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" з 15 липня 2016 р. до 26 серпня 2016 р. включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: ПАТ "АЛЬФА БАНК"; ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"; ПАТ "КРЕДОБАНК"; ПАТ "ПУМБ"; ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК"; АТ "ТАСКОМБАНК"… Виплати відшкодувань вкладникам здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень".

Після звернення ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, він дізнався про те, що його не включено до реєстру вкладників, у зв'язку з нікчемністю правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, що набрала законної сили 04 жовтня 2017 року, визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання нікчемним правочину зарахування 19.05.2016 року грошових коштів в загальній сумі 115000,00 з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" () з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №930-027-000241607 від 18.05.2016" на рахунок № 9601, який належить позивачу та зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 24.02.2016 року № 980-027- 000003193 банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний" на суму 115 000,00 грн.

01.02.2018 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент ПАТ «ПУМБ» сплатив ОСОБА_1 гарантовану суму відшкодування в розмірі 115 000,00 грн..

Посилання ОСОБА_1 на те, що з 13 липня 2016 року виникло зобов'язання Фонду з виплати коштів вкладникам ПАТ « Банк Михайлівський» за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до дня початку процедури виведення банку з ринку, а також за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки), судом першої інстанції правильно не взято до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження. Окрім того, рахунок ОСОБА_1 не було включено Уповноваженою особою до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів, тому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не мав достатніх правових підстав здійснювати процедури по включенню його до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський».

Таким чином, зобов'язання перед ОСОБА_1 у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виникло після виконання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, яке Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконав шляхом перерахування через банк-агент ПАТ «ПУМБ» позивачу гарантованої суми відшкодування в розмірі 115 000,00 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстнції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що у ОСОБА_1 відсутні підстави для притягнення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до відповідальності відповідно до ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неможливе стягнення з Фонду гарантування коштів, компенсацій, пені, будь-яких інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань Банку перед кредиторами.

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є належним відповідачем по даній вимозі, а питання щодо притягнення до участі ПАТ «Банк Михайлівський в особі уповноваженої особи Фонду гарантування в якості співвідповідача ОСОБА_1 не ставилось.

Окрім того, судом першої інстанції не встановлено порушення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб законних інтересів та прав ОСОБА_1, а тому відсутні правові підстави, передбачені ст. 23 ЦК України для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 3% річних, інфляційних збитків, відсотків за користування грошовими коштами, упущеної вигоди та моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необґрунтованими та недоведеними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язання виникли після того, як його уповноважена особа виконала Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 року не відповідає нормам закону , оскільки шкода завдана бездіяльністю уповноваженої особи - співробітника фонду, відшкодовується в цивільному законодавстві саме за рахунок установи, колегія суддів ставиться критично, оскільки рахунок ОСОБА_1 не було включено саме Уповноваженою особою до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів, тому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не мав достатніх правових підстав здійснювати процедури по включенню його до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», а питання щодо притягнення до участі ПАТ «Банк Михайлівський в особі уповноваженої особи Фонду гарантування в якості співвідповідача позивачем не ставилось.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд першої інстанції не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В. Свистунова