Справа № 175/212/18
Провадження № 2/175/70/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М. при секретарі Труфан С.О.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 гривень, посилаючись на те, що вона має онкологічне захворювання, є інвалідом другої групи по загальному захворюванню, отримує пенсію у розмірі 2200 гривень. Відповідно до ст.. 75 СК України вваєа що має право на утримання від чоловіка.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що немає можливості виплачувати аліменти на користь дружини. Пояснив, що також має ряд захворювань. Його дружина отримує додатковий дохід від здачі в оренду квартири, що належить їх дочці, яку вони в свою чергу придбали за післьні кошти у шлюбі а потім подарували дочці. Просив суд у задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю.

Вислухавши у судовому засіданні думку представника позивача, відповідача, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, суд дійшов до такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Шлюб зареєстровано 17 травня 1969 року відділом ЗАГСу Жовтневого району міста Дніпропетровська.

Як пояснила представник позивача у судовому засіданні, позивач я тяжко хворою особою, інвалідом ІІ групи, має онкологічне захворювання, у звязку з чим їй потрібно кожні півроку проходити курс лікування. Позивач є пенсіонером, розмір пенсії складає 2 200 грн., що не дає матеріальної можливості позивачу гідно існувати, не кажучи вже про дорогі ліки. Відповідач є чоловіком позивача, також є пенсіонером, однак розмір його пенсії складає 6 600 грн., та має змогу надавати позивачу матеріальну допомогу.

Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 75 СК України).

Судом встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, однак відповідно до положень ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ст. 77 СК України).

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що позивач вводить суд в оману стосовно розміру своїх доходів. Будучі в шлюбі, відповідач з позивачем придбали в спільну сумісну власність: квартиру № АДРЕСА_1, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 18 липня 2014 року; квартиру №26 в будинку № 4 на ж/м Тополя-2 в м. Дніпрі, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 23 липня 2014 року, яку у подальшому була подарована спільній дочці. Зазначенні квартири під були придбані сторонами у шлюбі та під час придбання були оформленні на Позивача, однак є спільною сумісною власністю подружжя. Окрім своєї пенсії в розмірі 2 200 грн., позивач ОСОБА_3 отримує додатковий дохід від здачі в оренду квартири, що розташована на Ж/М Тополя-2, який складає 3 000 грн. в місяць.

Факт отримання доходу від здачі квартири в оренду саме позивачем ОСОБА_3 підтвердила і свідок ОСОБА_4, яка була допитана у судовому засіданні.

Як пояснив відповідач у судовому засіданні, враховуючи стан здоровя позивача ОСОБА_3, він особисто ніс всі витрати по утриманню будинку на прибудинкової території. Даний факт у судовому засіданні не заперечувала і позивач ОСОБА_3 На думку відповідача, у разі задоволення позовних вимог позивача, це не буде відповідати принципам законності та справедливості, так як дохід позивача складатиме - 7 700 грн. (2200 гри. пенсія + 2500 грн. аліменти + 3000 грн. орендна плата). При тому що його дохід буде складати 4 100 грн. (6600 грн. пенсії - 2500 грн. аліментів). Дане співвідношення є безрозсудним, та таким що напряму порушує його права та принципи справедливості. Якщо навіть не брати до уваги 3000 грн. які позивач отримує від орендної плати, при задоволенні позовних вимог, все одно порушується принцип справедливості, так як позивач просить стягнути 2 500 грн. на місяць, і її дохід буде складати 4 700 грн. при тому що дохід відповідача стане складати 4 100 грн. Отже навіть при такій калькуляції він буде отримувати менше доходу ніж позивач, і тоді саме він потребуватиме сплату аліментів. Дана ситуація є абсурдною та суперечить нормам чинного законодавства. Такі вимоги позивача не є законними і не направленні на захист прав та інтересів, і вимоги саме, в такому вигляді (стягнення 2 500 грн.), направленні лише з метою помсти за подання ним заяви про розірвання шлюбу.

Так, ч. ст.76 СК України, передбачено, що Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач сам є пенсіонером ІНФОРМАЦІЯ_1, має ряд захворювань, та не має змоги надавати матеріальну допомогу дружині.

Відповідач, як і позивач є не працездатною особою пенсійного віку, та потребує постійного профілактичного лікування, при тому, що окрім цього і несе витрати по утриманню спільного будинку, в якому сторони проживають.

Діючий Сімейний Кодекс України визначає, за яких умов особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, а саме у разі коли загальний дохід не забезпечує їй прожиткового мінімуму.

Відповідно до положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», державою було установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, яка втратила працездатність: з 1 січня 2018 року - 1 373 гривні.

Виходячи з положення ч. 4 ст. 75 СК України, особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи менше 1 373 гривні на місяць.

Таким чином, позивач, відповідно до норм чинного законодавства, щомісячний дохід перевищує прожитковий мінімум непрацездатних. І навіть розмір пенсії позивача одноосібно перевищує прожитковий мінімум.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України (ст. 80 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 133, 141, 177, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 75,76, 77 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається через Дніпропетровський районний суд до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги

всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,

відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду

апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко