Справа № 182/342/18
Провадження № 2/0182/1414/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

при секретарі Рахуба О.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до 47 Професійної пожежної частини Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони обєктів, Державної служби України з надзвичайних ситуацій про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та компенсації,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 47 професійної пожежної частини Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (далі - 47 ППЧ) з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за затримку виплати заробітної плати, який уточнювала.

Свої вимоги мотивує тим, що з 03 лютого 2009 року вона працювала в 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів на різних посадах.

30 травня 2016 року її звільнено з посади начальника групи аварійно-рятувальних робіт 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників.

Відповідач в порушення ст. 116 КЗпП України не провів в день звільнення виплату всіх сум, які належали їй від підприємства.

У зв'язку з цим, позивач була вимушена звертатися до суду з позовами про стягнення з 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області недонараховані та недоплачені суми по заробітній платі та індексації заробітної плати за відповідні періоди.

Так, на думку позивача, з вини 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області їй не було своєчасно проведено повний розрахунок, у зв'язку з цим, вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31 травня 2016 року по 17 січня 2017 року, в сумі 59 529,95 грн., а також компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 19 655,67 грн.

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 19 січня 2018 року № 39 прийнято рішення про припинення юридичної особи 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів шляхом ліквідації.

Про своє право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачу стало відомо лише в грудні 2017 року під час розгляду цивільної справи № 182/3416/16-ц про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення сум.

За таких обставин, позивач ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд поновити пропущений нею строк позовної давності та задовольнити її позовні вимоги, стягнувши з Державної служби України з надзвичайних ситуацій середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 31 травня 2016 року по 17 січня 2017 року, в сумі 59 529,95 грн. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 19 655,67 грн.

Представники Державної служби України з надзвичайних ситуацій позовні вимоги не визнали, та в свої відзивах, доповненні до відзиву та запереченнях зазначили, що вважають позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та безпідставними, зокрема з тих підстав, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій взагалі є не належним відповідачем у даній справи, оскільки 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів є окремою юридичною особою та самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями.

Таким чином, Державна служба України з надзвичайних ситуацій не несе відповідальність за зобов'язаннями 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів.

Під час судового засідання 14 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_4 проти позову заперечила в повному обсязі та просила закрити провадження по даній справі у зв'язку з ліквідацією 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів.

Заслухавши сторони, дослідивши усі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Судом встановлено, що згідно наказу № 11 від 03 лютого 2009 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на посаду диспетчера в 47 Професійну пожежну частину по охороні ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» (а.с.11 на звороті).

З 01 грудня 2009 року, згідно наказу № 122 від 30 листопада 2009 року, позивача призначено на посаду інженера в 47 ППЧ (а.с.11 на звороті).

Згідно наказу № 231 від 23 серпня 2012 року, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи аварійно-рятувальних робіт в 47 ППЧ Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області (а.с.11 на звороті).

З 02 червня 2013 року, згідно наказу № 44 від 01 червня 2013 року, позивача призначено на посаду начальника групи аварійно-рятувальних робіт в 47 ППЧ Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів (а.с.12).

30 травня 2016 року ОСОБА_1 на підставі Наказу № 236 від 25 травня 2016 року звільнено з посади начальника групи з аварійно-рятувальних робіт 47 Професійної пожежної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України).

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (статті 117 КЗпП України).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду дніпропетровської області від 13 липня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення сум та стягнуто з 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів на користь позивача недонараховані та недоплачені суми по заробітній платі - 114,75 грн., по відпускним та лікарняним - 892,92, а всього до стягнення 1007,67 грн. Рішення набуло чинності 13 грудня 2017 року (а.с.27-32).

З матеріалів справи вбачається, що наказом голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 19 січня 2018 року № 39 ОСОБА_5 прийнято рішення про припинення юридичної особи 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів шляхом ліквідації.

Утворено комісію з припинення 47 ППЧ та затверджено її персональний склад (а.с.77-79).

Пунктом 3 даного Наказу визначено строк подання кредиторами вимог до 47 ППЧ у два місяці з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення 47 ППЧ.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань головою комісії з припинення або ліквідатором є ОСОБА_6 (а.с.187-190), який з дня початку процедури ліквідації підприємства здійснює повноваження органів управління, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, з початком процедури ліквідації голова комісії з припинення або ліквідатор підприємства, яке ліквідується, здійснює під час ліквідаційної процедури повноваження органів його управління.

Підприємство зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та статус самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації і внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суд з даним позовом 17 січня 2018 року, а вже 19 січня 2018 року було прийнято рішення про припинення юридичної особи ППЧ 47 та розпочалася процедура ліквідації 47 ППЧ.

Початок процедури ліквідації ППЧ 47 та створення комісії з припинення унеможливлює стягнення працівником гарантованих на випадок звільнення сум в інший спосіб, аніж шляхом звернення до голови зазначеної комісії із заявою про включення грошових вимог щодо заробітної плати до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Проте позивач ОСОБА_1 із даною вимогою не зверталася, що не спростувала під час судового засідання.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, реалізація головою комісії з припинення, повноважень щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів впливає на те, чи будуть захищені трудові права працівника у його правовідносинах з 47 ППЧ як роботодавцем.

Відповідно до вищенаведеного після початку процедури ліквідації вимоги кредиторів задовольняються в порядку черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом.

Таку позицію сформульовано у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17.

Отже, за таких обставин, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 до 47 ППЧ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області з охорони об'єктів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та компенсації.

Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1М в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та компенсації з Державної служби України з надзвичайних ситуацій з огляду на наступні обставини.

Частинами першою, третьою статті 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

47 професійна пожежна частина Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони об'єктів є юридичною особою та підпорядковується ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області (територіальний орган). Він несе відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством. ППЧ не несе відповідальність за зобов'язанням територіального округу, ДСНС України, відповідно територіальний орган та ДСНС України не несуть відповідальності за зобов'язанням ППЧ.

Тобто Державна служба України з надзвичайних ситуацій не є юридичною особою, із якою позивач безпосередньо перебуває у трудових відносинах, та не є власником або правонаступником прав та обов'язків 47 ППЧ з охорони об'єктів.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що згідно зі статтею 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Крім того, нарахування заробітних плат проводилося безпосередньо 47 ППЧ з охорони об'єктів, а тому, суд дійшов висновку, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій є належним відповідачем.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позов може бути предявлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Участь справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обовязки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обовязки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки (стаття 50 ЦПК України).

Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Дана позиція була висловлена у постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Таким чином пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

За таких обставин, слід зробити висновок, що ОСОБА_1 розпорядилася своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, та приймаючи до уваги те, що позивач у відповідності до ч.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 791 грн. 86 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4,12,13,76,81,95,141,263-265,268 ЦПК, 96 ЦК України, 21, 116,117 КЗпП України,суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_8 в задоволенні позову до 47 Професійної пожежної частини Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області з охорони обєктів та Державної служби України з надзвичайних ситуацій про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та компенсації.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя: ОСОБА_9