ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2121/17

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В.М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/28/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Лакізи Г.П.,

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.,

за участю: прокурора Оліфір А.В., представника вiдповiдача ОСОБА_2, представника позивача Новікова Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Бездідька В.М. від 03 квітня 2018 року (повний текст рішення складений 08 квітня 2018 року) у справі за позовом заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення неодержаного доходу,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради з позовом до ОСОБА_4 про стягнення неодержаного доходу, в якому просив стягнути з останнього на користь місцевого бюджету м. Прилуки збитки (упущену вигоду) від оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 за період з липня 2014 року по липень 2016 року включно в розмірі 622 889, 23 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 квітня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь місцевого бюджету м. Прилуки упущену вигоду від оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 за період з липня 2014 року по липень 2016 року включно у розмірі 622 889, 23 грн., та на користь прокуратури Чернігівської області стягнуто судові витрати в розмірі 9 343, 34 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимоги відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду ухвалене на підставі не повно та не всебічно з'ясованих обставин, на які сторона позивача посилалася як на підставу своїх вимог, що суперечить ч.5 ст. 26 ЦПК України.

ОСОБА_4 зазначає, що в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог він надав низку документів, які хоча і були прийняті судом, але в мотивувальній частині судового рішення суд жодним чином не згадує про ці документи і не дає їм жодної юридичної оцінки.

Так, надана ним Інформація з Реєстру речових прав та витяг з ЄДРПОУ ТОВ "М'ятний" підтверджували, що частина будівель за адресою: АДРЕСА_1, ввійшли до статутного фонду ТОВ "М'ятний". Перехід права власності відбувся у листопаді 2016 року. Тобто, на день обстеження земельної ділянки (16 грудня 2016 року) він не був власником будівель на відповідній земельній ділянці та не є кінцевим беніфіціаром ТОВ "М'ятний". Копія свідоцтва про право власності з переліком об'єктів нерухомого майна підтверджувала, які будівлі і споруди належали попередньому власнику - ВАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат" на території за адресою: АДРЕСА_1. Частина будівель так і залишилася у державній власності. Копія свідоцтва про реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна, копія експлікації будівель та копія акту про проведені прилюдні торги підтверджували, що він придбав не всі об'єкти нерухомого майна, які належали ВАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат" на території за адресою: АДРЕСА_1. Копія договору купівлі-продажу від 19.12.2016 підтверджувала дату і факт продажу ним корпоративних прав у ТОВ "М'ятний". Інформація з Реєстру речових прав на об'єкти за адресою: АДРЕСА_1, доводить що на цій території знаходяться об'єкти нерухомого майна, які були придбані у ПАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат" іншими особами, а саме: нежитлова будівля загальною площею 20,2 кв.м. - власник ОСОБА_6, дата придбання 05.11.2010, нежитлова будівля - пункт роздачі гарячої їжі - власник ОСОБА_7, дата придбання 14.07.2011, нежитлова будівля - пароуловлювання парів ментолу,загальною площею 66,4 кв.м. - власник ОСОБА_8, дата придбання 13.08.2016, об'єкт державної власності - протирадіаційне укриття загальною площею 43,9 кв.м. Копія плану приватизації підтверджує, що ФДМ України було надано дозвіл під час зміни власника,які саме об'єкти можуть увійти до статутного фонду ПАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат" - правонаступника державного підприємства. Копія заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду від 30.12.2014 підтверджує, що на території за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться об'єкт державної власності.

Також ОСОБА_4 наголошує,що суд першої інстанції визнав факт перебування в користуванні за договором оренди земельної ділянки у попереднього власника, але не дав належну оцінку цій обставині та не врахував правову позицію, викладену у постанові ВСУ від 03 березня 2018 року у справі №904/6296/17, згідно якої договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда. Договір оренди при цьому не припиняється в цілому, має місце заміна сторони у зобов'язанні. В матеріалах справи міститься копія Договору оренди земельної ділянки для обслуговування адміністративних та виробничих приміщень по АДРЕСА_1, згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, на якій знаходяться об'єкти нерухомості, перебувала на правах оренди згідно договору від 28.02.2011 у попереднього власника - ВАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат".

У відзиві на апеляційну скаргу Прилуцька міська рада не погоджується з доводами ОСОБА_4 і зазначає, що постійно діюча комісія по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам визначає лише розмір збитків. Прийняттю рішення виконавчого комітету міської ради від 21.02.2017 №65 про затвердження акту №6 роботи постійно діючої комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам передувало встановлення факту використання земельної ділянки без рішення органу місцевого самоврядування та без укладення договору оренди землі з 09.08.2012 - з часу набуття у власність ОСОБА_4 нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, який як власник будівель не звертався до міської ради з приводу укладення договору оренди земельної ділянки. Збитки нараховані відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19 квітня 1993 року №284. Ухиляння ОСОБА_4 від подачі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на затвердження Прилуцької міської ради та укладення договору оренди на вказані земельні ділянки позбавило можливості Прилуцьку міську раду отримати дохід до міського бюджету у вигляді орендної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду від 03.04.2018 - без змін. Вважає доводи апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції - законним і обґрунтованим та таким, що відповідає встановленим обставинам справи. Прокурор зазначає, що подані ОСОБА_4 до суду першої інстанції документи, жодним чином не спростовують його цивільної відповідальності, оскільки правовстановлюючими документами на об'єкти нерухомого майна є свідоцтво від 09.08.2012, видане приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Колодуб С.М., яке засвідчило факт проведення прилюдних торгів щодо реалізації нерухомого майна, що належало ВАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат", за результатами якого ОСОБА_4 набув права власності на будівлі і споруди. ОСОБА_4 використовував земельну ділянку для обслуговування нежитлових будівель і споруд, які належали йому на праві власності по АДРЕСА_1, з 10.09.2012 (часу реєстрації права власності) до 19.12.2016 (час реєстрації прав на нерухоме майно за ТОВ "М'ятний"). майже весь період часу, за який з ОСОБА_4 стягується упущена вигода, діяв договір оренди земельної ділянки, який був укладений з попереднім власником. Однак, у порушення вимог закону, ОСОБА_4 до Прилуцької міської ради щодо переоформлення права оренди шляхом виготовлення проекту не звертався, кошти до бюджету не сплачував, а земельну ділянку для обслуговування нежитлових приміщень, які перебували у нього у власності, використовував, чим завдав державі збитків у вигляді неодержаного доходу від оренди земельної ділянки.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора Оліфір А.В., представника позивача Прилуцької міської ради Новікова Ю.М., представника вiдповiдача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

По справі вставлено, що 09.08.2012 приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Колодуб С.М. на підставі Акта державного виконавця про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, яке належало ВАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат" посвідчено, що ОСОБА_4 належить на праві власності майно, що складається зі складу для сировини №2,3,5, приміщення прохідної, котельні, слюсарного відділення котельні, підсобного корпусу, головного виробничого корпусу, будівлі заводоуправління, цеху ментолу, компресорного відділення цеху ментолу, компресорної, трансформаторної підстанції, будівлі насосної станції, складу сировини м'яти №4 та будівлі сушки тарної дощатки, будівлі ГРП, пароуловлювання парів ментолу, будівлі теплогенератора зернового цеху, теплопункту, димової труби, вбиральні цегляної, старої котельні у розібраному стані, цеху ваніліну, відділення сорбітанолеата, складу для пального, будівлі насосної станції технічної води біля річки Удай, площадки цеху переробки на дільниці НТД, будівлі теплопункту, огорожі, трансформаторної підстанції, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11), яке було зареєстроване за ОСОБА_4 10.09.2012 згідно витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно №35439706, виданого КП "Прилуцьке МБТІ".

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площа якої становила 32675 кв.м., на якій знаходиться вказане нерухоме майно, перебувала у попереднього власника - ВАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат" на правах оренди, що підтверджується договором оренди землі від 28.02.2011, укладеним на 5 років (а.с.31).

З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 19.12.2016 ОСОБА_4 продав об'єкти нерухомого майна, які розташовані по АДРЕСА_1, ТОВ "М'ятний" (а.с. 15-29).

Як вбачається з копії листа управління Держгеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області від 06.03.2017 № 10-28-99.4-1064/2-17, земельна ділянка на території м. Прилуки площею 3,2675 га по АДРЕСА_1, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики та іншого призначення, кадастровий номер НОМЕР_1 належить до земель державної форми власності та перебуває в складі земель запасу та земель, не наданих у власність або постійне користування.

12.07.2016 на адресу ОСОБА_4 виконавчим комітетом Прилуцької міської ради було направлено повідомлення про необхідність оформлення документації із землеустрою на земельну ділянку та здійснення заходів,пов'язаних з укладенням договору її оренди та реєстрації речових прав на неї (а.с. 37).

Крім того, 05.12.2016 на адресу ОСОБА_4 виконавчим комітетом Прилуцької міської ради було направлено повідомлення про розгляд 16.12.2016 питання про визначення розміру збитків постійно діючою комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам (а.с. 39).

З копії Акту №6 роботи постійно діючої комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам вбачається, що комісією визначено збитки, заподіяні територіальній громаді м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради ОСОБА_4 у зв'язку з фактичним використанням земельної ділянки площею 32675 кв.м. по АДРЕСА_1, без наявності документів, що посвідчують право на неї, у розмірі 723373,81 грн. та надано термін до сплати. Акт №6 був затверджений рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 21 лютого 2017 за №65 (а.с. 41-46).

27.02.2017 на адресу ОСОБА_4 виконавчим комітетом Прилуцької міської ради було направлено Акт №6 роботи постійно діючої комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам для ознайомлення та відшкодування завданих збитків за рахунок власних коштів у термін до 21.03.2017 (а.с.47).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 наявний склад цивільного правопорушення, оскільки він користувався земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що позбавило Прилуцьку міську раду права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який вона могла б отримувати, якби її право не було порушено, і в тому розмірі, який був би встановлений виходячи з грошової оцінки земельної ділянки та її цільового призначення.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися апеляційний суд з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Судом установлено, що ОСОБА_4 до 19.12.2016 був власником нерухомого майна, що складається зі складу для сировини №2,3,5, приміщення прохідної, котельні, слюсарного відділення котельні, підсобного корпусу, головного виробничого корпусу, будівлі заводоуправління, цеху ментолу, компресорного відділення цеху ментолу, компресорної, трансформаторної підстанції, будівлі насосної станції, складу сировини м'яти №4 та будівлі сушки тарної дощатки, будівлі ГРП, пароуловлювання парів ментолу, будівлі теплогенератора зернового цеху, теплопункту, димової труби, вбиральні цегляної, старої котельні у розібраному стані, цеху ваніліна, відділення сорбітанолеата, складу для пального, будівлі насосної станції технічної води біля річки Удай, площадки цеху переробки на дільниці НТД, будівлі теплопункту, огорожі, трансформаторної підстанції, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площа якої становила 32675 кв.м., на якій знаходиться вказане нерухоме майно, перебувала у попереднього власника - ВАТ "Прилуцький ефіроолійний комбінат" на правах оренди, що підтверджується договором оренди землі від 28.02.2011, укладеним на 5 років.

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення ОСОБА_4 права користування вказаною земельною ділянкою та державної реєстрації такого права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

За таких обставин, немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок у вигляді упущеної вигоди, оскільки до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, зважаючи на таке.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Отже, предметом позову у справах, у яких після переходу права власності на нерухоме майно (будівлю) новий власник такого майна використовує земельну ділянку без оформлення відповідного права (укладення договору оренди тощо), може бути стягнення з власника об'єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені, а не відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Отже, при подачі позову до ОСОБА_4 як фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею у вигляді орендної плати, про повернення цих коштів власнику земельної ділянки, позивач мав керуватися приписами частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, а не приписами частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц (провадження №14-77цс18) та від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18), а також постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі №922/1008/15 (провадження №3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі №922/1009/15 (провадження №3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах №922/207/15 (провадження №3-1345гс16) і №922/5468/14 (провадження №3-1347гс16).

Проте, позовні вимоги до ОСОБА_4 заявлені саме про відшкодування збитків, а саме не отриманого доходу (упущеної вигоди) внаслідок невиконання ОСОБА_4 обов'язку з оформлення відповідного речового права на землю.

Доводи представника прокуратури про те, що суд вправі самостійно визначити правову норму, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не можуть бути підставою для відхилення апеляційної скарги ОСОБА_4, зважаючи на таке.

Заявлені у даній справі позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_4 завдав територіальній громаді міста Прилуки в особі Прилуцької міської ради збитків, а саме не отриманого доходу (упущеної вигоди) внаслідок невиконання обов'язку з оформлення відповідного речового права на землю.

За змістом приписів п. 2. 2 ст. 22, ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 152 та 156 ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки, проте згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Предметом позову у справах, у яких після переходу права власності на нерухоме майно (будівлю) новий власник такого майна використовує земельну ділянку без оформлення відповідного права (укладення договору оренди тощо), може бути стягнення з власника об'єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою, на якій ці об'єкти розміщені, а не відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

В матеріалах справи наявний розрахунок збитків (не одержаного доходу), нанесеного ОСОБА_4 територіальній громаді міста Прилуки в особі Прилуцької міської ради у зв'язку з фактичним використанням земельної ділянки площею 32675 кв.м. без наявності документів, що посвідчують право на неї, ( том 1, а.с.45), Акт № 6 роботи постійно діючої комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 21 лютого 2017 року № 65 (том 1, а.с.41-44).

Вказаний вище Розрахунок збитків, заподіяних територіальній громаді м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради ОСОБА_4 у зв'язку з фактичним використанням земельної ділянки площею 32675 кв.м. по АДРЕСА_1, без наявності документів, що посвідчують право на неї, проводився відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284, якою затверджений Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Отже, вказаний Порядок призначений для визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі або землекористувачам, а не для розрахунку безпідставно збережених коштів орендної плати за користування земельною ділянкою без укладення договору оренди у разі переходу права власності на нерухоме майно (будівлі).

В матеріалах справи відсутній розрахунок безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування ОСОБА_4 земельною ділянкою, на якій знаходилося належне йому нерухоме майно.

Не надано такого розрахунку позивачем та прокуратурою і на пропозицію апеляційного суду.

Отже, позивачем не доведено розмір безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування ОСОБА_4 земельною ділянкою, на якій знаходилося належне йому нерухоме майно, а тому позов не може бути задоволений і з підстав, передбачених ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 квітня 2018 року - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, з Прилуцької місцевої прокуратури на користь ОСОБА_4 належить стягнути 14015 грн. 01 коп. в рахунок повернення судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374 п.2 ч.1, 376 п.п.1-4 ч.1, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 квітня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову заступника керівника Прилуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Прилуцької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення неодержаного доходу відмовити.

Стягнути з Прилуцької місцевої прокуратури на користь ОСОБА_4 14015 (чотирнадцять тисяч п'ятнадцять) грн. 01 коп. в повернення судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 10 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: