Справа № 473/406/18
РІШЕННЯ

іменем України

"15" серпня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року позивач ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.03.2006 року померла ОСОБА_6, яка являлась матірю сторін спору, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5.Після її смерті залишилось спадкове майно, що складає:жилий будинок, що розташований за адресою: Миколаївська обл.,Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62;земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, для обслуговування жилогобудинку з господарськими побутовими будівлями і спорудами, що розташованаза адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул.Центральна, 62, кадастровий номер :04:006:0040;земельна ділянка загальною площею 0,2511 га, для ведення особистогоселянського господарства, що розташована за адресою: Миколаївська обл.,Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62, кадастровий номер:04:006:0041.

Вищезазначене майно було прийнято у спадок доньками спадкодавця, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 по1/3 частині майна за законом, кожна окремо. А також спадщину, було прийнято онуком спадкодавця - ОСОБА_7 (що був рідним племінником сторін спору), на підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_8, секретарем виконавчого комітету Яструбинівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 23.12.2002 року, реєстровий номер 251, у розмірі 7/10 частини спадкового майна.

ОСОБА_7 фактично прийняв спадщину за заповітом після ОСОБА_6, однак не встиг належним чином у відповідності до законодавства її оформити, оскільки помер 23.03.2012 року. Після його смерті спадщину отримав його батько ОСОБА_9, оскільки проживав разом з ним на момент смерті за однією адресою, але не оформив свої спадкові права. Позивач проживала з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за однією адресою на момент їх смерті, але при зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав їй було відмовлено, так як не доведено факту постійного проживання з спадкодавцем на момент його смерті.

Позовні вимоги позивач неодноразово змінювала, остаточно просила позов задовольнити та встановити факт її постійного проживання, зі спадкодавцем ОСОБА_9, в період з серпня 2010 року по 22.02.2016 року за адресою: 56564, с. Яструбинове, Вознесенського району, Миколаївської обл., вул. Центральна, 62.Встановити факт постійного проживання ОСОБА_9, який помер 22.02.2016 року з ОСОБА_7, який помер 23.03.2012 року тобто на час відкриття спадщини, в період з серпня 2010 року по 23.03.2012 року. Визнати недійсним ОСОБА_10 про право на спадщину за законом від 05.10.2017 року, реєстровий номер 1792, видане ОСОБА_11, державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області.Визнати за нею, право власності на майно у порядку спадкування за законом після рідного брата ОСОБА_9, який помер 22.02.2016 року, яке складається з:7/10 частки жилого будинку загальною площею 38,1 кв.м., з господарськими побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62;7/10 частки земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, для обслуговування жилого будинку з господарськими побутовими будівлями і спорудами, що розташована за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62, кадастровий номер :04:006:0040;7/10 частки земельної ділянки загальною площею 0,2511 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62, кадастровий номер :04:006:004. Крім того просила визнати за нею право власності на майно у порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_6, яка померла 31.03.2006 року, яке складається з:1/10 частки земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, для обслуговування жилого будинку з господарськими побутовими будівлями і спорудами, що розташована за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62, кадастровий номер :04:006:0040; 1/10 частки земельної ділянки загальною площею 0,2511 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62, кадастровий номер :04:006:0041.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 09.02.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження на 01 березня 2018 року о 10 годині 00 хвилин.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 21.03.2018 року витребувано від Другої Вознесенської державної нотаріальної контори копії спадкової справи після смерті ОСОБА_7, який помер 23 березня 2012 року в с. Яструбинове Вознесенського району Миколаївської області та витребувано від Другої Вознесенської державної нотаріальної контори інформацію про спадкоємців після смерті ОСОБА_9, який помер 22 лютого 2016 року в с. Яструбинове Вознесенського району Миколаївської області.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 02.04.2018 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про продовження строку проведення підготовчого провадження.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 17.04.2018 року заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог повернуто представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 17.04.2018 року оголошено в підготовчому засіданні перерву та задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 27.04.2018 року на 13 годину 30 хвилин в режимі відеоконференції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 27.04.2018 року прийнято заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 27.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті та задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 про виклик свідків.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 18.05.2018 року задоволено клопотання представник позивача ОСОБА_2 про проведення судового засіданні призначеного на 23.05.2018 року на 10 годину 00 хвилин в режимі відеоконференції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 10.08.2018 року задоволено клопотання представник позивача ОСОБА_2 про проведення судового засіданні призначеного на 15.08.2018 року на 10 годину 00 хвилин в режимі відеоконференції.

23 лютого 2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву. В якому відповідач просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не було доведено факт спільного проживання разом з ОСОБА_7 та з ОСОБА_9, крім того відсутня Постанова про відмову у вчиненні нотарільної дії, а саме у видачі позивачу ОСОБА_10 про право на спадщину за законом. Також надали заяву про застосування позовної давності, оскільки вважали, що позивачем пропущено було строк звернення до суду.

21 березня 2018 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

30 березня 2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло заперечення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 повністю підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги не визнає повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивач не проживала разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за однією адресою на момент їх смерті.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивач не проживала разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за однією адресою на момент їх смерті, не було надано жодних допустимих доказів, заявлено позовні вимоги які порушують права ОСОБА_12, позовну заяву подано з порушенням строку позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року.

Так в судовому засіданні було встановлено, що 31.03.2006 року померла ОСОБА_6, яка являлась матірю сторін спору, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складає: жилий будинок, що розташований за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62; земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, для обслуговування жилого будинку з господарськими побутовими будівлями і спорудами, що розташована за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62, кадастровий номер :04:006:0040; земельна ділянка загальною площею 0,2511 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 62, кадастровий номер :04:006:0041. Вищезазначене майно було прийнято у спадок доньками спадкодавця, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 по 1/3 частині майна за законом, кожна окремо.

А також, було прийнято онуком спадкодавця - ОСОБА_7 (що був рідним племінником сторін спору), на підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_8) В.М., секретарем виконавчого комітету Яструбинівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 23.12.2002 року, реєстровий номер 251, у розмірі 7/10 частини спадкового майна.

ОСОБА_7М 23.03.2012 року помер. За життя, останній прийняв спадщину за заповітом після ОСОБА_6, однак не встиг належним чином у відповідності до законодавства її оформити.

22.02.2016 року помирає його батько ОСОБА_9 За життя, ОСОБА_9 не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_7

В судовому засіданні встановлено та підтвердилося копією спадкової справи за № 229/2017 від 02.10.2017 року, що після смерті ОСОБА_7, який помер 23 серпня 2012 року в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі за заявою про прийняття спадщини від тітки спадкодавця ОСОБА_3 заведено спадкову справі.

05 жовтня 2017 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 його тітці ОСОБА_3. Спадщина, на яку видано свідоцтво складалася з 7/10 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за № 62 розташованого по вул.. Центральна с. Яструбинове Вознесенського району Миколаївської області. Право власності на вказане майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно 05.10.2017 року.

15.01.2018 року позивачем було подано нотаріусу Другої Вознесенської державної нотаріальної контори заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, що помер 23.02.2012 року. Однак, нотаріусом було видано довідку-розяснення від 15.01.2018 року №44/02-14, з якої вбачається, що нотаріус встановив, що позивачем було пропущено строк встановлений законом для прийняття спадщини та рекомендовано було звернутися до суду для визначення додаткового строку.(а.с.80-81)

Також 16.04.2018 року позивачем було подано нотаріусу заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9, що помер 22.02.2016 року. Однак, нотаріусом також було встановлено, що позивач пропустив шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. Також було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку. (а.с. 232)

Відповідно до відповіді завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори від 26.03.2018 року №509/01-09 після смерті ОСОБА_9, померлого 22 лютого 2016 року спадкова справа не заведена. (а.с.147) З заявами про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки можливість оформлення спадкових прав ОСОБА_1 в нотаріальному порядку не втрачена, а лише відстрочена до вирішення справи судом стосовно надання додаткового строку для прийняття спадщини, то суд не вбачає підстав для судового втручання та захисту прав позивача ОСОБА_1 Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом як після смерті ОСОБА_9, який помер 22.02.2016 року за законом необхідно відмовити.

Що стосується вимог про встановлення факту постійного проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_7, який помер 23.03.2012 року та факту постійного проживання ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9, який помер 22.02.2016 року, то суд приходить до висновку, що вказані вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Ч. 1 ст.318 ЦПК України передбачає те, що у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Звертаючись до суду з позовом, позивачем зазначена мета встановлення факту спадкування за законом. Однак враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем не буде мати юридичних наслідків для позивача з огляду на те, що його право на спадкування може бути оформлено в нотаріальному порядку, то суд також приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог в частині встановлення факту постійного проживання.

Крім того жодними доказами не підтвердився факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_7, який помер 23.03.2012 року за адресою Вознесенський район с. Яструбинове вул.. Центральна 62. Оскільки, як пояснила сама позивачка вона проживає та зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20, які не підтвердили факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_7, а навпаки всі пояснювали, що позивач ОСОБА_21 проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, однак приходила до ОСОБА_7 допомагала йому по господарству.

Вказані обставини також підтвердилися письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме довідкою виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 20.02.2018 року №297, № 298. (а.с. 101, 103), актом підтвердження факту поховання від 01.02.2018 року (а.с.102), довідкою

Також не підтвердилося в судовому засіданні жодними письмовими доказами та показами свідків факт постійного проживання ОСОБА_7 з його батьком ОСОБА_9. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, та підтвердилося актом від 27.03.2018 року(а.с.176) та довідкою виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 28.03.2018 року (а.с.177), що ОСОБА_9 проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1., вказані обставини підтвердили в судовому засідання свідки ОСОБА_19, ОСОБА_16, ОСОБА_20, ОСОБА_17

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання недійсним ОСОБА_10 про право на спадщину за законом від 05.10.2017 року реєстровий номер 1792. Оскільки в судовому засіданні не було встановлено підстав, що передбачені ст.1301 ЦК України, а саме відповідач ОСОБА_3 мала право на спадкування, а також на момент видачі свідоцтва про право на спадщину вона була єдиним спадкоємцем, який звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті свого племінника ОСОБА_7, отже не було порушено у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину права інших осіб в тому числі позивача ОСОБА_1, яка після смерті свого племінника ОСОБА_7, який помер 23.03.2012 року не зверталася до нотаріальної контори в установлений законом строк для оформлення своїх спадкових прав.

Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 31.03.2006 року та яка складається з 1/10 частки земельної ділянки загальною площею 0,2500 га для обслуговування жилого будинку та 1/10 частки земельної ділянки загальною площею 0,2511 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою Миколаївська область Вознесенський район с. Яструбинове вул. Центральна 62, то суд також вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Вказані земельні ділянки значаться зареєстрованими на праві власності за ОСОБА_6 на підставі державних актів за № 596, № 597 від 03 жовтня 1994 року. (а.с. 37-40,47-57).

Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом , як дочка спадкодавця ОСОБА_6 Однак в матеріалах справи відсутні доказхи звернення до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав та неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 необґрунтовано та передчасно заявлений позов про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем понесені судові витрати, пов'язані з витратами на правову допомогу в розмірі 1 500 грн. 00 коп. (квитанція №032 від 23.02.2018 року)

Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.2 ЦПК України - у разі відмови в позові на позивача покладаються судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу 1500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 серпня 2018 року

Суддя М.М. Ротар