Справа № 502/481/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за заявою

ОСОБА_1,

заінтересована особа

Відділ у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

про

встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 26.03.2018 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності спадкодавцю ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 787198, виданого 23.10.2012 року.

Із заяви вбачається, що 31.03.2006 року померла баба заявника ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається з земельної ділянки площею 4,4949 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудівської сільської ради Кілйського району Одеської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 787198, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 90 від 27.02.2004 року. В встановленому законом порядку заявник звернувся до Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з наявністю помилки в написанні імені власника в правовстановлюючому документі. В державному акті на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 787198 імя власника замість «Устинія» невірно зазначено «Устінія». При зверненні до Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокдастру в Одеській області із заявою про виправлення помилки в акті заявнику було відмовленоу внесенні змін в зазначений акт. На теперішній час ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2.

Заявник, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не був присутній, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що заявлені вимоги він підтримує у повному обсязі, а також просить справу розглядати за його відсутності.

Представник Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої вимоги заявниці визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

З державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 787198, виданого 23.10.2012 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 90 від 27.02.2004 року, вбачається, що «Максименко Устінія Василівна» є власником земельної ділянки площею 4,4949 гектарів, розташованої на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

31.01.2000 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області, зареєстрований в книзі для записів нотаріальних дій за № 15, відповідно до якого вона заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також все те, що належатиме їй на день смерті, ОСОБА_1.

З свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 051759 від 01.04.2006 року вбачається, що ОСОБА_2 померла 31.03.2006 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 07.

З інформаційного листа № 3178/02-14 від 28.12.2017 року, наданого Білгород-Дністровської міською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з наявністю розбіжності в написанні імені спадкодавця в правовстановлюючому документі й в свідоцтві про смерть.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

З інформаційного листа Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 21.03.2018 року № Б-261/0-0.310-308/138-18 вбачається, що заявник ОСОБА_1 звертався до Відділу у Кілійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області з питанням про внесення змін до державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 787198, виданого 23.10.2012 року, однак йому було відмовлено в внесенні змін в зазначений акт.

У звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав.

Тому, з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Встановлення факту належності померлій ОСОБА_2 державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 787198 необхідно заявнику ОСОБА_1 для оформлення належним чином в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку.

Оскільки заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що його право підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищезазначеного суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_2, померлій 31.03.2006 року, державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 787198, виданого 23.10.2012 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 90 від 27.02.2004 року.

Керуючись ст. ст. 12,13,18,76-81, 263-265, 293-294, 315-316 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлій 31.03.2006 року, державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЛ № 787198, виданого 23.10.2012 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області № 90 від 27.02.2004 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3