Справа № 466/3337/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

справа №466/3337/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобовязання до вчинення дій, -

за участю позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_7,

в с т а н о в и в :

03.05.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради, в якій просить суд скасувати рішення виконкому ОСОБА_3 районної адміністрації м.Львова №326 від 11.07.1989 року №326 у частині п.1 про відміну рішення виконкому від 10.06.1986 р.№260, що стосується добудови до буд.10 кв.6 на вул.Лобачевського у м.Львові.

На виконання вимог ухвали від 07.05.2018 року про залишення позовної заяви без руху 21.05.2018 позивачем подано позовну заяву в якій він просить скасувати рішення виконкому ОСОБА_3 районної Ради народних депутатів м.Львова №326 від 11.07.1989р. у частині п.1 про відміну рішення виконкому від 10.06.1986р. №260, що стосується добудови до буд.10 на вул.Лобачевського в м.Львові.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він зареєстрований та проживає в квартирі №6 на вул. Лобачевського, 10 в м. Львові з 1984 року, загальна площа квартири станом на дату прописки становила 23,20 кв.м., складалась з однієї кімнати пл.14,8 кв.м. і кухні 9,5 кв.м.

Рішенням виконкому ОСОБА_3 районної Ради народних депутатів м.Львова №260 від 10.06.1986р. надано дозвіл ОСОБА_8 його матері, мешканці квартири №6 на вул. Лобачевського, 10 в м. Львові на добудову кухні і комунальних вигод. Оскільки рішенням міжвідомчої комісії (протокол №9 § 11 від 07.05.1986) визнана технічна можливість провести добудову до даної квартири, розміром 5,0 х 3,6 для того, щоб на цій площі обладнати кухню та комунальні вигоди, а існуючу кухню пл. 9,5 кв.м. переобладнати під житлову кімнату, а тому виконком районної ради народних депутатів прийняв дане рішення.

Відповідно до згаданого вище рішення, сім'я ОСОБА_8 протягом червня - початок липня 1986р. здійснила будівельні роботи щодо добудови до квартири №6 на вул.Лобачевського,10, оскільки у ній проживали та були прописані: основний квартиронаймач ОСОБА_8. її син - ОСОБА_2, дружина позивача та двоє дітей. Тому, сім'я ОСОБА_2 поспішала зі зведенням добудови та створенням умов для нормального проживання для себе.

Сім'я ОСОБА_2, здійснюючи будівельні роботи у червні-липні 1986р. не знала і не могла знати про те, що через декілька місяців буде прийняте дане рішення (№343 від 2.08.1986р.), тому не було закладено відповідного фундаменту і конструктивно така прибудова поверхів вище стала, нажаль, неможливою. Таким чином, даним рішенням, відмінено право сім'ї ОСОБА_2 на вже здійснене покращення їх житлових умов та призвело до виникнення конфліктної ситуації між мешканцями кв. № 6,11,16 що вул.Лобачевського,10. Вважає дане рішення незаконне, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 29.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено розглядати спір в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою за ОСОБА_4 міську раду залучено в якості третьої особи без самостійних вимог у справі.

03.03.2018 за клопотанням позивача ОСОБА_4 міську раду залучено в якості співвідповідача.

Ухвалою від 10.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Щодо клопотання про застосування строків позовної давності просив відмовити, оскільки такий строк ним не пропущено, так як він дізнався про оскаржуване рішення тільки у 2013 році.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 районної адміністрації ЛМР ОСОБА_9 в задоволенні позову просила відмовити. Відзиву на позовну заяву не подавала.

Представник співвідповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_10, який діє на підставі довіреності від 17.01.2018 №2901/вих.-118 /а.с.43/ у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи /а.с.59-60/. Просив застосувати строки позовної давності, подавши відповідну заяву (а.с.48). В судове засідання призначене на 09.10.2018 не прибув, однак скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника ОСОБА_4 міської ради /а.с.94/.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_11 будучи в суді позов підтримала, просила задовольнити. В судове засідання призначене на 09.10.2018 не прибула, причин неприбуття суду не повідомила.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_12, який діє на підставі довіреності від 20.07.2018 /а.с.51/, будучи в суді у задоволенні позову просили відмовити. В судове засідання призначене на 09.10.2018 не прибули, причин неприбуття суду не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, інших учасників, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в квартирі №6 на вул. Лобачевського, 10 в м. Львові з 1984 року, загальна площа квартири станом на дату прописки становила 23,20 кв.м., складалась з однієї кімнати пл. 14,8 кв.м. і кухні 9,5 кв.м.

Рішенням виконкому ОСОБА_3 районної Ради народних депутатів м.Львова №260 від 10.06.1986р., копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.7,70-72), з урахуванням рішення міжвідомчої комісії (протокол №9 § 11 від 07.05.1986) яким визнана технічна можливість провести добудову до даної квартири, розміром 5,0 х 3,6 для того, щоб на цій площі обладнати кухню та комунальні вигоди, а існуючу кухню пл. 9,5 кв.м. переобладнати під житлову кімнату, ОСОБА_8 - матері Позивача, мешканці квартири №6 що на вул.Лобачевського, 10 у м.Львові надано дозвіл на добудову кухні із влаштуванням комунальних вигод.

У відповідності з зазначеним рішення, сім'я ОСОБА_8 впродовж червня - початок липня 1986р. здійснила будівельні роботи щодо добудови до квартири №6 на вул. Лобачевського, 10, оскільки у ній проживали та були прописані: основний квартиронаймач ОСОБА_8. її син - ОСОБА_2, дружина позивача та двоє дітей. Даний факт не заперечувався сторонами, а також третіми особами, мешканцями будинку, у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до заяв сусідів (наймачів квартир №11,16, розташованих на II та III поверхах над квартирою сім'ї ОСОБА_2) рішенням виконкому ОСОБА_3 районної Ради народних депутатів м.Львова №343 від 12.08.1986р., аналогічну добудову і перепланування дозволено виконати і на II та III поверхах, копію рішення долучено до матеріалів справи (а.с.100).

На підтвердження будівництва ОСОБА_8 добудови до квартири слугує і лист-повідомлення райкому Компартії Шевченківського району м.Львова від 05.11.1988р. З тексту листа направленого жителям буд.10 що на вул.Лобачевського кв. № 6,11,16 вьбачається, що будівництво добудови до кв. №6, де проживає сім'я ОСОБА_8 було зупинено через те, що добудову почали будувати з розрахунком на один поверх, а рішенням №343 від 12.08.1986р. дозволено добудову у три поверхи. Для проведення трьохповерхової добудови, необхідно розібрати стіни і фундаменти вже зведеної добудови і почати добудову по-новому. У цьому листі зазначено, що сім'я ОСОБА_8 дала свою згоду на розібрання зведеної ними добудови при умові, що сусіди з кв.11 та кв.16 відшкодують їм вартість будівельних матеріалів, використаних на зведення даної добудови, копію долучено до матеріалів справи /а.с.10/.

Оскільки не досягнуто згоди між сусідами щодо проведення добудови до трьох поверхів будинку, виконком ОСОБА_3 районної Ради народних депутатів м.Львова прийняв рішення № 326 від 11.07.1989р. /а.с.4-6/), відповідно до якого рішення виконкому № 260 від 10.06.1986р. та № 343 від 12.08.1986р. відміняються та запропоновано позивачу, ОСОБА_2, демонтувати добудову. У рішенні зазначено, що у випадку невиконання позивачем демонтажу добудови, даний демонтаж здійснити працівникам ЖЕКу-400, а будівельні матеріали повернути гр. ОСОБА_2

Отже, судом встановлено, що станом на час прийняття оскаржуваного рішення: 11.07.1989р., його мамою ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_2 була проведена добудова до квартири 6 буд.10 що на вул.Лобачевського на підставі рішення від 10.06.1986 р. № 260.

11.07.2018 року представник ОСОБА_4 міської ради звернувся з заявою до суду та просив застосувати строк позовної давності щодо звернення до суду ОСОБА_2 і відмовити йому у задоволенні позову.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Такого правового висновку притримується Верховний Суд України, зокрема у своїх постановах від 25.12.2013 року у справі №6-78цс13, від 09.12.2015 року у справі № 6-849цс15 та в ухвалі від 01.04.2015 року у справі №6-5023св15.

Судом також береться до уваги, що рішення виконкому ОСОБА_3 районної Ради народних депутатів м. Львова № 260 від 10.06.1986р. позивачем виконано, а тому його права не порушені і підстав для задоволення позову немає.

Щодо клопотання представника ОСОБА_4 міської ради щодо заяви про застосування строків позовної давності у даному спорі, то суд приходить до наступного.

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Застосування строку позовної давності можливе лише за наявності порушення відповідачем прав позивача. Якщо ж судом встановлено, що відповідачем не порушено право відповідача, то застосування строку позовної давності не можливе, а необхідно відмовляти у задоволенні позовних вимог саме з підстав необґрунтованості позовних вимог.

З огляду на вказане, судом з'ясовується та зазначається в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли право або охоронюваний законом інтерес позивача порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Ухвалою від 21 листопада 2013 року у справі № 2-2365/11 позовну заяву ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: ОСОБА_13, ОСОБА_4 міської ради, ЛКП «Балатон-409», ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_15, ОСОБА_16 про демонтаж самочинного будівництва залишено без розгляду. Позов до суду надійшов 28.07.2011. З зазначених обставин вбачається, що позивачу принаймі з серпня 2011 року стало відомо про оскаржуване рішення. При цьому ОСОБА_2 не клопоче про поновлення строку на оскарження такого рішення.

Зважаючи на обставини справи, суд приходить до переконання про відмову у позові за пропуском строку звернення до суду.

Оскільки позивач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2-ої групи (а.с.11), то такий звільнений вд сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення виконкому ОСОБА_3 районної адміністрації м.Львова №326 від 11.07.1989 року у частині п.1 про відміну рішення виконкому від 10.06.1986 р.№260, що стосується добудови до буд.10 кв.6 на вул.Лобачевського у м.Львові відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: 1. ОСОБА_3 районна адміністрація ОСОБА_4 міської ради, місцезнаходження: м.Львів, вул.Липинського,11, .

Відповідач: 2. ОСОБА_4 міська рада, місцезнаходження: м.Львів, пл.Ринок,1.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 17.10.2018 року.

Суддя ОСОБА_17