Справа № 545/881/18
Провадження № 2/545/775/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Нагорній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за Генеральною угодою №б/н від 21.09.2012 року в сумі 40684,39 грн., посилаючись при цьому на те, що отримавши кредит в розмірі 11871,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідач належним чином покладені обовязки, згідно кредитного договору щодо своєчасної сплати суми заборгованості не виконує і в добровільному порядку відмовляється сплачувати виниклу заборгованість, в звязку з чим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, просив суд зменшити заборгованість за пенею та комісією до тіла кредиту.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди №б/н від 21.09.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 11871,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку розрахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед банком.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит.

21.09.2012 року відповідач почав використовувати отримані на кредитну картку кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості по договору (а.с.5).

08.07.2015 року останній раз був здійснений платіж в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до п. 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Генеральної угоди, що має відображення у розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач скористався кредитними коштами, однак зобовязання за договором не виконав, а саме не надавав своєчасно банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 29.03.2018 року має заборгованість 40684,39 грн., яка складається з: 11930,16 грн. - заборгованість за кредитом; 6648,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 19483,38 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штраф в розмірі 2622,68 грн. відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди (а.с.8).

У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (пені та штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією задовольнити частково, зменшивши розмір пені, котра підлягає до стягнення з відповідача, до 11930,16 грн.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк .

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Крім того, суд звертає увагу, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що умовами договору передбачено одночасне стягнення декількох видів неустойки - штрафів та пені за порушення кредитних зобовязань, суми штрафів до стягнення з відповідача не підлягають.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15.

Суд вважає, що пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника так як обчислюється в відсотках від суми несвоєчасного виконання зобовязання та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобовязань.

Таким чином у стягненні з відповідача штрафу у розмірі 2622,68 грн. слід відмовити, а отже загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 30508,49 грн. (11930,16+6648,17+11930,16 = 30508,49 грн.).

Позивачем по справі понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 280, 284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.09.2012 року в сумі 30508,49 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1321,50 грн.;

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди у розмірі 2622,68 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2