АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/4882/17 22-ц/774/1061/К/18А
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 211/4882/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2018 року, яке ухвалене суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3, в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу. При визначенні вказаного розміру аліментів суд керувався тим, що з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, позивач вважає, що на даний час старший син відповідача досяг повноліття, тому розмір аліментів повинен бути збільшений, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому їх доньки, вона не в змозі забезпечити дитину всім необхідним, матеріальне становище відповідача дозволяє збільшити розмір аліментів, оскільки він офіційно працює та отримує значну заробітну плату, має у власності значну кількість нерухомого майна.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила суд збільшити розмір аліментів, які стягнуто рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3, з 1/6 частки до 1/2 частки від всіх видів доходу щомісячно, до повноліття дитини.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/6 до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що її донька ОСОБА_3 та повнотілій син відповідача ОСОБА_4 перебувають у невірних умовах, оскільки, на її переконання, відповідач ОСОБА_2 всі свої доходи витрачає на сина та нову дружину. Також, позивач наголошує на тому, що дружина відповідача ОСОБА_5, згідно даних електронної декларації, має на праві власності, як рухоме, так і нерухоме майно. При цьому, позивач вважає, що відомості з електронної декларації свідчать про те, що витрати відповідача суттєво перевищують його доходи.

Також, позивач вважає, що суд порушив вимоги ст. 13 ЦПК України та вийшов за межі заявлених позовних вимог при збільшенні розміру аліментів до 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, тоді як вона таких вимог не заявляла, адже предметом її позову є стягнення аліментів у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісячно.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1, яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволеня з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2012 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, на користь ОСОБА_1 (а.с. 4).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст. 192 СК України та виходив з того, що позивачем надано належні докази в підтвердження зміни матеріального стану позивача в бік покращення, а тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/6 до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що буде справедливим та задовольнить потреби неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько (мати) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за №2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2012 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, на користь ОСОБА_1 (а.с. 4).

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд виходив з того, що з ОСОБА_2 вже стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Станом на 27 жовтня 2017 року (день звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про збільшення розміру аліментів) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, досяг повноліття та стягнення аліментів на його утримання припинено, що свідчить про покращення матеріального стану платника аліментів - відповідача ОСОБА_2 та надає суду підстави для збільшення аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітньої доньки.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки позивач, належними та допустимими доказами, довела суду суттєве покращення матеріального стану відповідача, і ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених ст.192 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом новий розмір аліментів є замалим та не відповідає всім потребам дитини, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, визначено, що аліменти у стягуються у наступних розмірах: на одну дитину - у розмірі однієї чверті від щомісячного доходу, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, тобто на утримання однієї дитини стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів, а тому доводи позивача в позовній заяві про те, що вона має право на стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/2 частини його доходів, та в апеляційній скарзі про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини його доходів, є безпідставними та не ґрунтуються на Законі.

Доводи апеляційної скарги щодо доходів дружини відповідача не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки дані обставини не включено до переліку обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Не можна погодитись й з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права та вихід за межі заявлених позовних вимог, оскільки таке твердження позивача ґрунтується на довільному та помилковому тлумаченні норм ЦПК України. При цьому, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції розглянуто справу у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог, а часткове задоволення позову не є виходом за межі заявлених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: