КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 759/8254/18

провадження № 22-ц/824/3874/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - ЛитвиненкоОлени Леонідівни

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року у складі судді Ул'яновської О.В.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року представник позивача Чепіга Д.О. звернувся до суду із позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 05 лютого 2011 року в розмірі 117 000 грн. 00 коп. станом на 28 лютого 2018 року та судові витрати у сумі 1762 грн.

В обґрунтування вимог зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 лютого 2011 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Указував, що відповідач особистим підписом у заяві підтвердив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку, що складає між ним та банком договір. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав у повному обсязі, в свою чергу відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання та станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 10 жовтня 2018 року представник позивача подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, оскільки уважає, що суд не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та порушив норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового.

Зазначає, що договір банківського рахунку не вимагає підпису позичальника в Умовах і правилах надання банківських послуг, тому Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен та не передбачається укладення такого договору у формі двостороннього правочину, але за умови, що саме ці Умови і правила були чинними під час укладення договору.

Уважає, що місцевим судом безпідставно та необґрунтовано застосовано позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-16цс15.

Указує на те, що помилковими є висновки суду першої інстанції з приводу того, що надання кредиту за договором банківського рахунку передбачає зарахування суми наданого кредиту, оскільки таке не передбачено нормами статті 1069 ЦК України.

Зазначає, що форма договору, укладеного між сторонами, відповідає вимогам цивільного та банківського законодавства та не передбачає підписання стороною його складових.

Посилається на наявні в матеріалах справи розрахунок заборгованості, витяг з тарифів обслуговування, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача, що у свій сукупності, на думку апелянта, встановлюють реквізити банківського рахунку та факт користування відповідачем цим картрахунком.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд міста Києва.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (пункт шостий статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 суддів Апеляційного суду міста Києва переведено на посади суддів до Київського апеляційного суду.

Згідно повідомлення, опублікованого в газеті «Голос України», з 3 жовтня 2018 року свою процесуальну діяльність розпочав Київський апеляційний суд.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що відповідна картка була видана на ім'я відповідача, доказів зарахування кредитних коштів на картку та факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором, а також відомостей, які б підтверджували строк дії картки та доказів того, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 05 лютого 2011 року ОСОБА_1 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої позичальник виявив бажання оформити депозитну картку, проте в пункті «Бажаний кредитний ліміт на платіжну картку Кредитка «Універсальна»/голд відомості про суму бажаного кредитного ліміту відсутні (а.с. 8).

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказані умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам'ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком і клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на основі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт (а.с. 26).

Згідно п. 2.1.1.2.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Договір укладається терміном на п'ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну договору жодна із сторін письмово не відмовилась від договору, він продовжується на такий же термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він уважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що Пам'ятка, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, стороною позивача суду не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, що в сукупності із Заявою та Пам`яткою клієнта, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

За вимог ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до змісту статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Окрім того, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що картка, передбачена умовами анкети-заяви, була видана ОСОБА_1, відомостей, що підтверджують строк дії цієї картки та інформації щодо розміру коштів, передбачених умовами договору та які мали бути зараховані на банківську картку, а також доказів зарахування коштів на цю картку, що є істотними умовами договору.

У справі також відсутні достовірні відомості, які б підтверджували факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі саме 117 000 грн., ураховуючи що згідно анкети-заяви, в пункті «Бажаний кредитний ліміт на платіжну картку Кредитка «Універсальна» інформація щодо бажаного розміру кредитного ліміту відсутня.

Таким чином, ураховуючи, що позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, які мали би підтвердити рух грошових коштів та факт користування кредитними коштами ОСОБА_1, наявність або відсутність його заборгованості перед банком та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, а додана до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останнього з вказаними Тарифами та Прикладами використання кредитних коштів на кредитці та підпису відповідача, колегія уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки стороною позивача не доведено існування кредитних правовідносин між сторонами.

Згідно статей 57, 60, 61 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Окрім того, відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового, а тому, дослідивши матеріали справи, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай