ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6017/17 Номер провадження 22-ц/814/22/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Панченка О.О., Одринської Т.В.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тахтаївський граніт» про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

02.08.2017 ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Тахтаївський граніт», у якому просив: стягнути з ТОВ «Тахтаївський граніт» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 286000 грн., яка складається з 186 000 грн. заборгованість по заробітній платі в період з 21.06.2016 по 28.02.2017, 100000 грн. за час вимушеного прогулу з 01.03.2017 по 31.07.2017; стягнути з ТОВ «Тахтаївський граніт» на його користь моральну шкоду в сумі 50000 грн. Посилався на те, що він працював директором товариства та заробітну плату не отримував.

01.09.2017 ОСОБА_2 збільшив свої позовні вимоги та прохав визнати незаконним та скасувати наказ від 03.11.2016 № 1 про звільнення його з посади директора ТОВ «Тахтаївський граніт» та поновити його на посаді директора ТОВ « Тахтаївський граніт».

26.09.2017 позивач уточнив свої позовні вимоги та прохав визнати незаконним та скасувати наказ від 03.11.2016 № 1 про звільнення його з посади директора ТОВ «Тахтаївський граніт».

06.11.2017 позивач збільшив свої позовні вимоги та прохав визнати незаконними та скасувати наказ № 5 від 26.04.2017 про звільнення його з посади директора ТОВ «Тахтаївський граніт».

Визнати незаконними та скасувати наказ № 7 від 10.05.2017 про звільнення ОСОБА_2 з посади виконуючого обов'язки бухгалтера ТОВ « Тахтаївський граніт».

12.12.2017 ОСОБА_2 збільшив свої позовні вимоги та прохав стягнути з ТОВ «Тахтаївський граніт» на його користь додатково заборгованість з заробітної плати за час вимушеного прогулу на дату фактичного винесення рішення.

Стягнути з ТОВ «Тахтаївський граніт» на його користь заборгованість з господарських витрат та відряджень.

Остаточно позивач уточнив свої позовні вимоги 06.04.2017 та прохав визнати незаконними та скасувати наказ № 1 від 03.11.2016 про звільнення його з посади директора ТОВ «Тахтаївський граніт».

Визнати незаконними та скасувати наказ № 5 від 26.04.2017 про звільнення його з посади директора ТОВ «Тахтаївський граніт».

Визнати незаконними та скасувати наказ № 7 від 10.04.2017 про звільнення його з посади бухгалтера ТОВ «Тахтаївський граніт».

Поновити його на посаді директора та бухгалтера ТОВ «Тахтаївський граніт».

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.12.2017 провадження у справі було закрито в частині позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, господарських витрат на відрядження, оскільки дані вимоги належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.04.2018 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «Тахтаївський граніт» - відмовлено за безпідставністю.

На рішення суду позивачем подана апеляційна скарга, у якій останній просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На думку ОСОБА_2 суд ухвалив рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, суд прийшов до помилкового висновку щодо законності його звільнення, невірно застосував норми КЗпП, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ГК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач вважає, що рішення суду ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги приходить до такого висновку.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Але, колегія суддів не може погодитись із рішенням суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

04.11.2012 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» від 02.10.2012 № 5405-VI (далі - Закон України № 5405-VI), що доповнив розділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України про визнання банкрутом в редакції Закону України № 4212-VI пунктом 11, згідно з яким положення Закону України про визнання банкрутом застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом; положення Закону України про визнання банкрутом, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

19.01.2013 набрав чинності Закон України «Про визнання банкрутом» у редакції Закону України № 4212-VI (зі змінами, внесеними Законом України № 5405-VI).

Закон України про визнання банкрутом у ч.4 ст. 10 визначив, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Також, підпункт 1 пункту 7 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону доповнив ч. 1 ст. 12 ГПК України п. 7, згідно з яким господарським судам стали підвідомчі справи у всіх майнових спорах з вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, зокрема, у спорах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Учинній редакції ГПК України мається аналогічна норма щодо підсудності вказаної категорії справ.

Відтак, ГПК України з 19.01.2013 встановив для господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, підвідомчість усіх майнових спорів з вимогами до боржників у такій справі.

Слід звернути увагу, що Закон України про визнання банкрутом згідно з пунктом 11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» (зокрема і його ч. 4 ст. 10) не може бути застосований до справ про банкрутство, провадження в яких порушено до 19.01.2013.

Разом з тим, відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області від 21.11.2013 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Тахтаулівський граніт» .

Тобто, провадження у справі про банкрутство ТОВ «Тахтаулівський граніт» порушено після 19.01.2013, а тому даний спір має розглядати господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Згідно п 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст.ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 цієї статті порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст. 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2018 року - скасувати, а провадження у справі закрити.

Повідомити позивачу про його право на звернення до господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 14 листопада 2018 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко