Справа № 530/454/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.05.2018 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області про визнання прав власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що 13.02.2017 року помер ОСОБА_4, батько позивача, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5.28 га. переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №023204. Спадкоємцем за законом після смерті батька є позивач, оскільки спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від спадщини відмовились. Позивач прийняв спадщину, шляхом подачі до приватного понаріуса ОСОБА_5 заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, інші спадкоємці відсутні. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач не може одержати в приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, на належну його батьку земельну ділянку, оскільки на запит нотаріуса про видачу витягу з реєстру Державного земельного кадастру Держгеокадастр у Зіньківському районі Полтавській області відмовив у видачі витягу з реєстру Державного земельного кадастру, мотивуючи відмову тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про вищезазначену земельну ділянку. В звязку з вище викладеним ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду і просив суд ухвалити рішення, яким визнати в порядку спадкування за законом після померлого 13.02.2017 року ОСОБА_4 право власності на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 4.00 га. та 1.28 га переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №023204.

В судове засідання учасники справи не зявились, від них надійшли заяви в яких представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_6 позов підтримала в повному обсязі, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, але від них надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали, третя особа Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, заперечень проти позову не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області про визнання прав власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 13.02.2017 року в с. Карабазівка Зіньківського району Полтавської області (а.с.10). ОСОБА_1 народився 20.05.1963 року в с. Карабазівка Зіньківського району Полтавської області і його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.4-8). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 023204 ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 5.28 га. переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області (а.с.9). З довідки виданої Опішнянською селищною радою Зіньківського району Полтавської області від 29.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 на час смерті 13.02.2017 року проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і разом з ним проживала та була зареєстрована ОСОБА_2- дружина (а.с.13). Відповідно до довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відділу Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавській області від 24.04.2018 року вартість земельної ділянки розміром 5.28 га., яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серія IV-ПЛ № 023204 становить 5861 грн 38 коп (а.с.41).

З повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 27.04.2018 року за № 142/01-16 вбачається, що після померлого 13.02.2017 року ОСОБА_4 заведена спадкова справа 59/2017 на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відмову від спадщини, претензії від кредиторів не надходили.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області про визнання прав власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,ст.ст. 392,1217, 1223,1225, 1261,1268 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 210 247, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, - в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадщину за законом, що залишилась після померлого 13.02.2017 року ОСОБА_4 та яка складається з права власності на земельну ділянку, що знаходиться на території Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, площею 5.28 га. переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №023204.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя -