Справа № 524/910/18
Провадження №2/524/1149/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В

У лютому 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначав, що 12 квітня 2016 року на підставі укладеного договору позики з відповідачем, надав останньому у борг 15000 грн. терміном до 12 жовтня 2016 року. Відповідач на підтвердження взяття коштів у позику надав розписку. У вказаний в розписці строк відповідач кошти не повернув і на прохання про повернення коштів не реагує.

Просив стягнути на свою користь з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 18586,14 грн. та у повернення сплачених коштів по оплаті судових витрат.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не прибули, позов підтримали, просили задовольнити посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві, про що подали заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ч.1 ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.

Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Судом достовірно встановлено, що 12 квітня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 взяв у позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000 грн. Дана обставина постає з позовної заяви, підтверджується розпискою, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 5).

З наведеної розписки постає, що ОСОБА_2 взяв кошти в сумі 15000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 12 жовтня 2016 року без визначення процентів за користування коштами.

Станом на день розгляду справи відповідач фактично не повернув позивачеві взяті в останнього кошти.

Спір про розрахунок (обчислення) розміру боргу між сторонами у справі відсутній.

Відповідач не подав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом вказаних обставин та позову.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що розписка ОСОБА_2, як борговий документ, надана позивачем, свідчить про існування між сторонами невиконаних позичальником зобовязань по договору позики, і є підтвердженням укладення договору позики, умови якого відповідач не виконав. Тому, позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмірі 18586,14 грн., з яких: - основний борг 15000 грн.; - інфляційні витрати 3004,50 грн.; - 3% річних 581,64 грн. та у повернення сплачених коштів по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

При цьому, беззаперечно сума боргу взятих у позику коштів становить 15000 грн. Позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, оскільки позивач не збільшував вимоги.

Суд звертає увагу, що розмір 3% річних 581,64 грн., які просить стягнути позивач з відповідача є меншим від розміру, який обчислено судом 581,92 грн. ((15000 грн. х 3% х 472) : (100 х 365)), де 472 кількість днів з 12 жовтня 2016 року до 26 січня 2018 року.

Крім того, позивач обчислив компенсацію інфляційних витрат у розмірі 3004,50 грн., хоча з онлайн-розрахунку на офіційному сайті «Ліга», зробленого судом за період з 12 жовтня 2016 року до 26 січня 2018 року інфляційні витрати становлять 3273,87 грн.

Оскільки позивач не збільшував позовні вимоги, то позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 218, 231, 257, 258, 525, 526, 625, 1046-1051 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики у розмірі 18586,14 грн., з яких: - основний борг 15000 грн.; - інфляційні витрати 3004,50 грн.; - 3% річних 581,64 грн. та у повернення сплачених коштів по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області безпосередньо або через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: