З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/132/18
Провадження №2/377/107/18
22 травня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, інший позивач та відповідач відсутні, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
12 березня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачі просять усунути перешкоди у здійсненні ними прав власників жилого приміщення квартири № 59, розташованої у будинку № 1 Добринінського кварталу м. Славутич Київської області, по розпорядженню та користуванню належним їм на праві спільної сумісної власності нерухомим майном, визнавши ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.10.2000 р. позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2. Дана квартира була виділена позивачу ОСОБА_2 у користування на вищевказаний склад сімї ще у 1990 році. З того періоду часу вона була зареєстрована у ній, в подальшому в ній були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_3 та її син ОСОБА_5 У вересні 2007 року ОСОБА_5 разом зі своїм батьком ОСОБА_6, виїхав і до цього часу у вищезазначену квартиру не зявлявся жодного разу, не бере участі в оплаті комунальних послуг. З реєстрації ОСОБА_5 не знявся, що створює перешкоди позивачам у користуванні та розпорядженні своєю власністю у повному обсязі та реалізації прав на неї. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою позивачами не чинилося.
В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, підтримали позовні вимоги в повному обсязі, дали покази аналогічно викладеним у позовній заяві, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Позивач ОСОБА_4, до суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, відзиву щодо позову та клопотань до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся неодноразово судовими повістками, які направлені рекомендованим листом за місцем його реєстрації, судові повістки повернуті з поштового відділення 03.04.2018 року, 11.04.2018 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
За наявністю умов, передбачених ст.ст.280 282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 22.05.2018 року, яка ухвалена в судовому засіданні під протокол, суд ухвалив заочне рішення у справі.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.10.2000року позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.15 ).
Згідно довідки управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 13.02.2018 р. за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а.с.17 ).
Згідно довідки управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 14.03.2018року ОСОБА_5, відповідач у справі, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32 ).
Згідно копії особового рахунку по вказаній квартирі нарахування оплати за надані житлово-комунальні послуги здійснюється на чотирьох осіб, оплата вноситься нерегулярно, заборгованість станом на 01 лютого 2018 року складає 3449, 58 грн. (а.с.16 ).
На підтвердження того, що відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, позивачами надано ОСОБА_1 про непроживання відповідача ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 від 28.01.2016року, 30.04.2017року, 20.12.2017року(а.с.18-20).
Допитані у суді свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду повідомили, що є сусідами позивачів та відповідача, в спірному житловому приміщенні відповідач припинив проживання з вересня 2007 року, йому ніхто не чинив перепони, він виїхав із своїм батьком на інше місце проживання.
Згідно довідок Славутицького відділення поліції та комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» заяви, звернення та повідомлення від ОСОБА_5 щодо вчинення йому перепон у користуванні жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, протягом 2010-2018 років не надходило (а.с.21-22 ).
Вислухавши пояснення позивачів, показання свідків, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік.
Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач ОСОБА_5, у спірній квартирі з вересня 2007 року не проживає з власної волі за відсутності перешкод з боку наймача та інших членів сімї, із заявою про продовження строку тимчасової відсутності за місцем проживання до наймодавця не звертався, він тривалий час не використовує квартиру як місце свого проживання і не тримає там свої речі, не користується правами і не виконує обовязків члена сімї наймача, не бере участі в утриманні жилого приміщення і не несе майнову відповідальність, що випливає з договору найму жилого приміщення, звязок з членами сімї наймача підтримує через мережу Інтернет, але своє місце проживання не повідомляє, його відсутність у спірному жилому приміщенні не має причин, за наявності яких жиле приміщення зберігається у передбачених законом випадках понад шість місяців.
Виходячи з викладеного, суд погоджується з позовними вимогами і вважає правильним їх задовольнити.
За правилами ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Стягненню з відповідача підлягає судовий збір на користь позивача ОСОБА_2
Керуючись ст.265 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд
Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Т. О. Малишенко