Справа № 524/3712/18
Провадження №2/524/1701/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді - Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Крижановської Я.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
У травні 2018 року до суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. За вказаною вище адресою також зареєстровані ОСОБА_3 донька та сестра позивачів, разом із її неповнолітньою донькою ОСОБА_4 онукою та племінницею позивачів. Відповідачі не проживають у вказаній квартирі з 2009 року. Особистих речей відповідачів у будинку немає, відповідачі жодним чином не піклуються про утримання житлового приміщення, платежів не сплачують.
Позивачі просять суд задовольнити позов та визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування, житловим приміщенням, а саме: квартирою № 53 по пров. Кошового, 14, в місті Кременчуці Полтавської області.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_5 позов підтримали, просили задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, на адресу суду направили клопотання про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.
Ухвалою судді від 26.06.2018 року у справі відкрито провадження.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу від 12.03.1998 року, ОСОБА_1, ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_7 являються власниками квартири АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожна.
Згідно договору дарування частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_8, від 16.02.2008 року, ОСОБА_3 подарувала 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_9.
У вказаній квартирі, окрім ОСОБА_1, залишилося зареєстрованим місце проживання її доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є онукою позивача.
З 2009 року відповідачі не проживають у квартирі без поважних причин.
На теперішній час відповідачі за вказаною адресою не проживають, не несуть інших витрат по утриманню квартири, їхніх особистих речей у помешканні не має. ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_4 виїхали на постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_3, де на даний час і проживають.
Факт непроживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вищевказаному помешканні з 2009 року по теперішній час підтверджується актом про непроживання ТОВ «Житлорембудсервіс» за № 386 від 10.05.2018 року.
Внаслідок реєстрації місця проживання відповідачів, порушені права позивачів як власників будинку.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду.
Статтею 41 Конституції України , статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч. 2 ст. 405 цього Кодексу член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин.
При цьому, суд враховує, що відповідачі, продовжуючи бути зареєстрованими у спірному житловому приміщенні, фактично чинять перешкоди власникам цього приміщення.
Згідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи вище викладене, з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити .
Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи та паспортні дані суду не відомі, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) такими, що втратили право користування, житловим приміщенням, а саме: квартирою № 53 по пров. Кошового, 14, в місті Кременчуці Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_3) сплачений нею судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 05.11.2018 року.

Суддя :