Провадження № 2/582/339/18
Справа № 582/383/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2018 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Жмурченка В.Д.,

за участю секретаря Коваль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дітей,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн., щомісяця з індексацією згідно законодавства, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду та до його повноліття, а також стягнути з відповідача на користь неї аліменти на утримання повнолітньої доньки: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн., щомісяця з індексацією згідно законодавства, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду та до закінчення дитиною навчання 30.06.2021 року. Також позивач просила витрати за юридичну допомогу покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що із відповідачем з 07.08.1999 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є студентом 1-го курсу університету, та неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та неповнолітнього сина, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, на кожну дитину.

Заочним рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 02.05.2018 позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково, а саме з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. та на утримання доньки, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, у задоволені інших позовних вимог відмовлено.

06.07.2018 відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 02.05.2018 у даній справі (а.с.38-39).

Ухвалою суду від 16.07.2018 заяву задоволено, заочне рішення Недригайлівського райсуду від 02.05.2018 скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.52-54).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та просили позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, батько дітей, матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина та дочки, яка продовжує навчання, добровільно не надає, за навчання дочки коштіяв взагалі не сплачує.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частко, не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей, але у меншій сумі ніж просить позивач, а саме по 750 грн. на кожну дитину. Також пояснив, що він постійного джерела доходу немає, оскільки офіційно не працевлаштований, їздить на заробітки до Польщі. Вважає, що повинен сплачувати менший розмір аліментів, ніж просить позивач, оскільки залишив своїй дружині та дітям житловий будинок, саморобний трактор, побутову техніку, які були придбані під час шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 07 серпня 1999 р. сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.10).

Від даного шлюбу сторони мають дітей: доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.11).

Як вбачається із довідки №23282 від 27.02.2018 р. виданої ОСОБА_6, вона є студентом 1 курсу Навчально наукового Інституту педагогіки і психології Сумського державного педагогічного університету імені ОСОБА_8, денного відділення (а.с.15).

Відповідач матеріальної допомоги на утримання своїх дітей в добровільному порядку не надає.

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачка, мати неповнолітніх дітей, несе обовязок по їх утриманню, у звязку з чим вона має право на звернення до суду з позовом до батька про стягнення коштів на часткове покриття витрат, повязаних з їх утриманням.

Відповідач як батько повинен брати участь по належному утриманні неповнолітньої дитини, забезпечувати коштами необхідними на відповідне харчування, одяг, навчання, а також інших потреб для дитини цього віку.

У статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Оскільки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає разом з матірю, самостійного заробітку не має, відповідач є його батьком, працездатний, що повністю визнається останнім, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, то відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає за необхідне стягувати з нього розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9, який досяг 14-річного віку, в розмірі 1000,00 грн., до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає за необхідне зазначити, що аргументи відповідача щодо стягнення аліментів у розмірі, який він визнає та вважає достатнім, оскільки він залишив дружині та дітям житловий будинок, саморобний трактор, меблі, побутову техніку, не можуть бути взяті до уваги при розгляді справи про стягнення аліментів, оскільки це інші правовідносини, які у межах цієї справи не розглядались.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи, що ОСОБА_6 продовжує навчання в учбовому закладі, Навчально науковому Інституті педагогіки і психології Сумського державного педагогічного університету імені ОСОБА_8, на денній формі, даний факт також підтверджується копією договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою (а.с.16), у звязку з чим самостійного заробітку не має і потребує матеріальної допомоги, суд, враховуючи ті обставини, що відповідач є працездатний, що повністю ним визнається, інших дітей, непрацездатних осіб на утриманні не має, вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1000 грн. щомісяця з індексацією згідно законодавства, починаючи стягнення з 05 квітня 2018 року до закінчення навчання у навчальному закладі.

Відповідно до п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, а саме на правову допомогу в розмірі 400 грн.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Граничний розмір компенсації витрат встановлюється Постановою КМУ № 590 від 27.04.2006 р. "Про граничні розмірі компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" а тому "…граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується сорок відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Згідно положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При чому, склад та розмір витрат, повязаних з оплатою витрат на правову допомогу, на думку суду, входить до предмету доказування, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи юридичну допомогу позивачці надавав приватний підприємець ОСОБА_10 (а.с.17).

Тобто, жодних документально належних і допустимих доказів звернення позивачки за правничою допомогою, як то договору про надання правничої допомоги, відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги, доказів, які б підтверджували здійснення відповідних витрат на суму 400 грн. правничої допомоги позивачкою суду не надано, окрім квитанції на вказану суму з вказівкою платежу «оплата за надання юридичної допомоги», яку суд до уваги не приймає як належний та допустимий доказ надання юридичних послуг (а.с. 17).

Таким чином, на думку суду, слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 400 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави також слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Згідно ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 181, 182, 191, 192 СК України, ст.ст. 12, 141, 259, 263 -265, 268, 272, 273, 352, 354, 430 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_6, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки с. Дігтярівка, Недригайлівського району, Сумської області, на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісяця з індексацією згідно законодавства, починаючи стягнення з 05 квітня 2018 року до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_6, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки с. Дігтярівка, Недригайлівського району, Сумської області, на утримання доньки, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця з індексацією згідно законодавства, починаючи стягнення з 05 квітня 2018 року до закінчення навчання у навчальному закладі, тобто до 30 червня 2021 року, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_6, фактичне місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідно до п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко