Справа №265/7564/18
Провадження №2/265/1751/18
У Х В А Л А

19 листопада 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В., за участю секретаря Себко Г.Л.

під час підготовчого судового засідання по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє самостійно та в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням та вселення, розглянув клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району Маріупольської міської ради

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - адвоката ОСОБА_5

представника третьої особи - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє самостійно та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_7, в якому просить визнати право користування жилим приміщенням та вселити її в квартиру АДРЕСА_1.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала заяву про його забезпечення, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві особистої власності відповідачу ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні підтримала заявлене клопотання, просить суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважають, що накладення арешту на квартиру, яка належить відповідачу на праві власності, може порушити його право вільного розпорядження своїм майном. При цьому звернули увагу суду, на той факт, що в квартирі зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_2, а тому продаж квартири без дозволу Органу опіки та піклування, не можливий.

Представник третьої особи Служби у справах дітей по Лівобережному районі Маріупольської міської ради - ОСОБА_6 поклала вирішення зазначеного питання на розсуд суду.

Вислухав сторін, суд прийшов до наступного.

Частина 2 ст.149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.3 ст.150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є невісткою відповідача ОСОБА_8

Також судом встановлено, що малолітня ОСОБА_2, 1 лютого 2015 року, зареєстрована разом з матірю ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_9 в квартирі 53 будинку 16 про бульвару Меотиди в місті Маріуполі.

Проте, заява про забезпечення позову була подана щодо накладення арешту на всю квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позивачка ОСОБА_1 обґрунтовуючи свої вимоги посилається на ті обставини, що квартира може бути продана відповідачем, що позбавить її права користування спірною квартирою.

Однак суд враховує той факт, що в квартирі зареєстрована малолітня особа, у звязку з чим, для продажу квартири, необхідно буде отримати дозвіл Органу опіки та піклування. Також суд звертає увагу, що позивач лише тільки припускає можливість продажу квартири відповідачем, і не підтверджує це ніякими доказами.

Таким чином суд вважає, що обмеження особи у праві мирно володіти своїм майном, повинно ґрунтуватися на належних та допустимих доказах, а не на абстрактних уявленнях, а тому, суд робить висновок, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, щляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149 153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 - відмовити.

Ця ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти діб з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала оголошена та підписана 19 листопада 2018 року.

Суддя _________________________ Шиян В.В.