УХВАЛА

16 травня 2018 року м.Суми

Справа №592/7787/14-ц

Номер провадження 22-з/788/20/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т.А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О.Ю., Собини О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, Управління державної міграційної служби в Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області заяву ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління державної міграційної служби в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, до ОСОБА_1, треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 243,60 грн судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2015 року скасовано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 грудня 2014 року в даній справі та ухвалено нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю.

Позовні вимоги ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3, задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, вселивши їх у вказане житлове приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 243 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 243 грн 60 коп. за розгляд справи в апеляційному суді.

21 лютого 2018 року від ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, до Апеляційного суду Сумської області надійшла заява в якій вона просить ухвалити додаткове рішення в даній цивільній справі, яким вирішити питання про стягнення на її користь судових витрат, понесених за оплату правової допомоги згідно документальних доказів по матеріалам цивільної справи.

Заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 220 ЦПК України (в ред. до 15 грудня 2017 року, яка діяла на час ухвалення рішення Апеляційним судом Сумської області від 27 січня 2015 року) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до положень ст. 270 ЦПК України (в ред. після 15 грудня 2017 року) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що і судове рішення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах (пункт 20 вказаної Постанови).

Як вбачається з матеріалів справи рішення Апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2015 року в даній справі було ухвалено колегією суддів судової палати у цивільних справах у складі: головуючого - ОСОБА_8, суддів - Кононенко О.Ю., ОСОБА_9

На момент звернення ОСОБА_2 до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення (21 лютого 2018 року) вказаний склад суду сформувати неможливо у зв'язку зі звільненням суддів ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Крім того, слід зазначити наступне:

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просить відшкодувати їй витрати понесені на правову допомогу, яку їй надав фахівець у галузі права ОСОБА_6, однак положеннями статті 137 ЦПК України передбачено відшкодування витрат, пов'язаних з правничою допомогою виключно адвоката. Крім того, ОСОБА_2 не було надано суду детального опису робіт (наданих послуг) та належних документів на підтвердження оплати послуг з надання правової допомоги.

Враховуючи вищезазначене, заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в даній справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 270, ч. ч. 2, 3 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, в ухваленні додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління державної міграційної служби в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3, до ОСОБА_1, треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради, ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням та вселення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина