Провадження № 2/234/31/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Лутай А.М.

за участю: секретаря судового засідання Пагуліч Д.Г.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 19.08.2016р звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що відповідно до договору дарування від 29 березня 2003 року, вона є власником квартири, яка розташована за адресою: м.Краматорськ, вул.М.Приймаченко (Гв.Кантемировців), буд.27/1, яка переобладнана у нежитлове приміщення, де зараз знаходиться магазин. Зазначає, що у 2008 році між нею та Краматорською міською радою укладений договір оренди землі, 20.02.2008р вказана квартира переведена у нежитлове приміщення та 18.11.2010р отриманий дозвіл від державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області (надалі ДАБІ у Донецькій області) на виконання будівельних робіт. Свої вимоги мотивує ти, що відповідно до предмету даного договору орендодавець на підставі рішення Краматорської міської ради від 12.12.2007р №16/V-32 надав їй земельну ділянку за вищевказаною адресою для несільськогосподарського призначення, яка має площу - 0,0041га та згідно до п.13 цього договору - земельна ділянка передається в оренду для обслуговування магазину непродовольчої групи товарів. Відповідно до п.25 договору оренди земельної ділянки, Краматорська міська рада, як орендодавець зобовязана не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованою земельною ділянкою.

Вказує, що після укладання зазначеного вище договору, вона належним чином виконувала та виконує всі умови договору: своєчасно сплачує орендну плату, виконує інші умови щодо утримання та користування даною земельною ділянкою. Неподалік вказаної вище земельної ділянки знаходився торгівельний кіоск, де проводилась торгівля різноманітними продуктами, слабоалкогольними напоями та іншим. Даний кіоск знаходився та тому місці тривалий час та у 2010 році власник даного торгівельного кіоску пробив витвір у стіні її (ОСОБА_1Д.) нежитлового приміщення та закріпив кабель подачі електроенергії до кіоску. Однак проведення даного кабелю відбулось з порушеннями норм в даній сфері, з приводу чого вона зверталася до власника кіоску, але відповіді не було, до начальника МНС м.Краматорська з заявою щодо вжиття дій до власника даного кіоску. Згідно відповіді з ГУ ДСНС України у Донецькій області 12 державного пожежно-рятувального загону, №10/1736 від 26.08.2015р, власник вказаного вище торгівельного кіоску дійсно встановив торгівельний кіоск за порушеннями протипожежних розривів між житловими та громадськими будівлями та спорудами. Крім того, власники зазначеного вище торгівельного кіоску 30.05.2015р біля входу до її приміщення в тротуарну плитку забили арматуру, чим пошкодили її майно. Зазначає, що на її (ОСОБА_1Д.) виклик працівників міліції, до торгівельного кіоску приїхала власниця кіоску, яка вела себе зухвало, та попередила, що убирати вона нічого не буде та й не буде нести за це будь-якої відповідальності, погрожуючи звязками в органах влади. Після цього, 02.06.2015р, вантажний автомобіль, який привозив товар до даного торгівельного кіоску, заїхав на пішохідний тротуар та пошкодив плитку, яку вона (ОСОБА_1Д.) встановлювала згідно до генерального плану. З цього приводу, на її (ОСОБА_1Д.) звернення до Краматорського MB з відповідною заявою щодо зобовязання власника торгівельного кіоску відшкодувати завдану матеріальну шкоду, отримала відповідь, що під час перевірки встановити особу, яка пошкодила її майно не представилось можливим, а також, було запропоновано звернутися до суду в приватному порядку, так як правоохоронці не вбачають в діях невстановлених осіб складу кримінального правопорушення.

Також вказує, що 31.07.2015р невідомі особи, які є власниками зазначеного вище торгівельного кіоску, перенесли і встановили даний кіоск на нове місце, а саме, на земельній ділянці, яка передана їй в оренду, чим порушили встановлені санітарні та пожежні норми. На вказане будь-яких аргументованих відповідей не було. 02.08.2015р невідомі особи розпочали будівельні роботи на прилеглій території, яку вона (ОСОБА_1Д.) відповідно до генерального плану облагороджувала, а саме: розпочали земляні роботи по встановленню фундаменту. На її прохання щодо надання документів, які б дозволяли проведення будівельних робіт, особи які виконували будівельні роботи зазначили, що у них відсутні дані документи та вони виконують роботу, яку їм доручили. Хто саме їм доручив виконання цих робіт, останні сказати відмовились. Зазначає, шо на час звернення до суду на вказаній вище прилеглій території вже фактично побудований торгівельний павільйон та з цього приводу вона неодноразово зверталась зокрема до ДАБІ у Донецькій області. У відповідності до останньої відповіді №Ф/126 від 10.11.2015р з вказаної вище установи було встановлено наступне: на теперішній час згідно договору купівлі-продажу НАР №731446 від 30.10.2015р власником торгівельного павільйону біля будинку №27 по вул.Гвардійців- Кантемирівців у м.Краматорську є ОСОБА_3, відповідач у справі, тобто замовник будівництва ТОВ «АЛСА- ЛТД» вже не має права власності на обєкт. Вважає, що у звязку з тим, що чинний власник обєкту ОСОБА_3 не є замовником будівництва, правові підстави для здійснення заходів реагування відносно нього відсутні. Звертає увагу, що під час попередніх перевірок Департамент ДАБІ у Донецькій області не міг встановити попереднього власника, що також унеможливлювало вжиття відповідних заходів. І тільки після зміни власника обєкту, вказана вище установа швидко визначилась з власником обєкту та відповіла, що не має важелів впливу на нового власника. В свою чергу, зміна власника не вирішила питання щодо порушень існуючих норм будування вказаного вище торгівельного павільйону. Вважає, що все це свідчить про упередженість Департаменту ДАБІ у Донецькій області у вирішенні питання щодо додержання законності з боку осіб, які здійснювали будування даного павільйону, байдужість з боку представників місцевого органу самоврядування щодо додержання законності та не бажання вирішувати існуючі проблеми та поновлення її порушених прав призвело до того, що вона вимушена самостійно звернутись до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз з заявою щодо проведення експертного будівельно-технічного дослідження зі спірних питань, які викладені вище. У відповідності до висновку №808 від 10.02.2016р експертних досліджень Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, розміщення торгівельного павільйону біля вбудованого приміщення магазину по вул.Гвардейців Кантемирівців, 27-1 Н, м.Краматорськ не відповідають діючим будівельним нормам. З посиланням на Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №7, п.1.14 Правил пожежної безпеки, які затверджені Наказом МВС України №1417 від 30.12.2014р зазначає, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил, тощо. Тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, крім тих, що розміщується на території ринків, відповідно до затвердженого плану - схеми повинні розміщуватися на відстані не менше 10 метрів від інших будівель та споруд, крім випадків, коли згідно з будівельними нормами потрібна більша протилежна відстань або коли їх можна встановлювати біля зовнішніх стін без отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протилежних стін. В даному випадку, будівництво торгівельного павільйону відбувається з порушеннями зазначених вище Правил. Крім того, вказує, що у відповідності до Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, затвердженого Постановою КМУ від 25.03.1993р №225 державний архітектурно-будівельний контроль і нагляд з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи. З огляду з зазначеного вбачається, що виконання будь-яких будівельних робіт повинно відбуватися виключно на підставі дозвільних документів та у суровій відповідальності до існуючого проекту. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Вважає, що в даному випадку з боку контролюючих органів з невідомих підстав не вчинялось будь-яких дій щодо усунення існуючих порушень існуючих в Україні будівельних норм з боку попереднього власника вказаного вище торгівельного павільйону. Згідно наданих матеріалів встановлено, що вказаний об'єкт відповідача зведено хронологічно пізніше об'єкту позивача. Тобто, на час розроблення проектної документації відповідачем об'єкт позивача вже існував і був відображений на топографічній карті. Право власності на її (ОСОБА_1Д.) об'єкт на час подачі позову до суду - належним чином зареєстровано. Об'єкт відповідача, а саме: вказаний вище торгівельний павільйон, збудований та знаходиться на земельній ділянці і розташований на близькій відстані від існуючого її (ОСОБА_1Д.) об'єкту та з порушенням існуючих норм будування. Вважає наявними підстави вважати, що ситуація, повязана з порушенням вимог протипожежної безпеки, порушення існуючих норм будування виникла виключно з вини попереднього забудовника, а відповідач, як теперішній власник не вжив заходів щодо приведення у відповідність торгівельного павільйону до відповідних норм будування. Після уточнення позовних вимог позивачка просить зобовязати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у володінні та користуванні нею (ОСОБА_1Д.) нежитлового вбудованого приміщення, яке розташовано за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Гв.Кантемировців, буд.27/1, шляхом зобовязання відповідача привести у відповідність до існуючим будівельним нормам його торговельний кіоск біля вказаного вище нежитлового вбудованого приміщення, яке належить їй (ОСОБА_1Д.).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої вимоги, наполягала на їх задоволенні та надала суду пояснення, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 оскільки позивачкою в суді не доведено, що діями відповідача їй чиняться перешкоди у володінні та користуванні нею магазином, що розташований за адресою: м.Краматорськ, вул..Гв.Кантимирівців, 27/1. Також зазначив, що торгівельний павільйон, який належить відповідачу, був побудований ТОВ «Алса ЛТД» на земельній ділянці, яка була спеціально виділена для цієї мети, при наявності усіх дозвільних документів на будівництво.

Представник третьої особи ДАБІ у Донецькій області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась по не відомим суду причинам, надавши суду письмові пояснення, в яких зазначила, що дійсно Департаментом неодноразово розглядались за дорученням Донецької обласної державної адміністрації звернення позивачки ОСОБА_1, зокрема, звернення від 03.08.2015р (стосовно отримання дозвільних документів на будівництво павільйону), від 31.08.2015р, 18.09.2015р, про що позивачка повідомлялась у встановленому порядку, а саме, про те, що тривалий час проведення перевірки обєкту не вбачалось можливим у звязку із відсутністю замовника будівництва чи уповноваженої ним особи, вжиттям заходів щодо забезпечення присутності представника замовника на обєкті для проведення перевірки. Зазначає, що згідно п.9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва. Отже, посадові особи Департаменту не мали права проводити перевірку за відсутності замовника чи уповноваженої ним особи. Пізніше було встановлено, що право власності на обєкт перейшло від замовника ТОВ «АЛСА-ЛТД» до ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. Вважає, що таким чином доводи позивачки про те, що Департамент не реагував на її звернення, є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам. З посиланням на Закон України «Про архітектурну діяльність» та Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності» вказує, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Так, зазначає, що проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст.31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; реєстрація права власності на обєкт містобудування. Також, вказує, що відповідно до ст.27 ЗУ «Про архітектурну діяльність» замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані, зокрема, забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою, не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону. Статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо обєктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконанім будівельних робіт - щодо обєктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Статтею 39 вищевказаного ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обовязок замовника щодо прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію, заборону експлуатації неприйнятого в експлуатацію у встановленому порядку обєкту. Вважає, що таким чином, законодавством встановлено низку вимог щодо виконання будівельних робіт, зокрема, будівництва у відповідності до державних будівельних норм, стандартів та правил, дотримання певного порядку під час будівництва - отримання документу, що надає право на виконання будівельних робіт, прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію. Чинним законодавством також встановлено відповідальність за правопорушення у сфері містобудування, в тому числі, за виконання будівельних робіт із порушенням державних будівельних норм, без подання повідомлення, реєстрації декларації чи отримання дозволу на виконання будівельних робіт тощо. Фізичні особи притягаються до відповідальності згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення, фізичні особи - підприємці та юридичні особи згідно ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». В той же час, притягнути до відповідальності згідно вищевказаних нормативних актів можливо лише спеціального субєкта - особу, яка вчинила порушення та на яку законом був покладений обовязок дотриматись тієї чи іншої норми, вчинити певні дії чи утриматись від їх вчинення. Так, обовязок щодо отримання документу, що надає право на виконання будівельних робіт, дотримання вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів та правил під час будівництва обєкту покладено на замовника. Як вже зазначалось вище, Департаментом було встановлено, що право власності на обєкт перейшло до ОСОБА_3, який не є замовником будівництва, а придбав торгівельний павільйон у власність на підставі цивільно-правового договору купівлі-продажу від 30.10.2015р, укладеного із замовником будівництва ТОВ «АЛСА-ЛТД». Отже, ОСОБА_3 не є субєктом, який згідно закону мав обовязок щодо дотримання вимог містобудівного законодавства під час будівництва обєкту, не брав участі у створенні обєкту, у звязку з чим Департамент не мав правових підстав для вжиття заходів реагування щодо вказаної особи, зокрема, притягнення до відповідальності, видачу припису про усунення порушення тощо. Вважає, що Департамент не мав підстав вживати заходів реагування та вимагати усунення порушень від особи, яка не здійснювала будівництво, та не мав підстав вимагати вчинення певних дій щодо обєкту від забудовника, який вже не має права власності на обєкт, не володіє, не користується та не розпоряджається ним. Крім того, стосовно посилання позивачки на положення ст.38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», якою встановлено положення щодо знесення самочинно збудованих обєктів, зазначає, що у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого обєкта та компенсацію витрат, повязаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований обєкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, повязаних із знесенням обєкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Наполягає, що положення вказаної вище ст.38 Закону поширюються також на осіб, які здійснюють (здійснили) будівництво і не могли бути застосовані Департаментом до особи, яка таке будівництво не здійснювала.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 29.03.2003р. позивачка ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири №1, розташованої за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.М.Приймаченко (Гв.Кантемировців), буд.27.

11 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та Краматорською міською радою укладено Договір оренди землі №401, відповідно до якого позивачці була передана в строкове платне користування для обслуговування магазину непродовольчої групи товарів земельна ділянка несільськогосподарського призначення за кадастровим номером №:00:002:0345 площею 0,0041га, яка знаходиться за адресою: м.Краматорськ, вул.Гв.Кантемирівців, 27.

18 листопада 2010 року ОСОБА_1 отримала дозвіл від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1, під магазин непродовольчих товарів з організацією окремого входу та благоустроїм прилеглої території.

З витягу із протоколу засідання градобудівельної ради Управління архітектури та містобудівництва Краматорської міської ради від 11.08.2000р убачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Алса ЛТД» наданий дозвіл на виділення земельної ділянки для розміщення торгівельного павільйону мілкорознічної торгівлі у дворі будинку №27 по вул.Гв.Кантемирівців.

Розпорядженням міського голови Краматорської міської ради від 18.09.2000 року №457 надано згоду на розробку проекту відводу земельної ділянки ТОВ «Алса ЛТД» для розміщення павільйону по вул.Гвардійців Кантимирівців, 27.

05 вересня 2011 року ТОВ «Алса ЛТД» подано Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме, будівництва торгівельного павільйону з благоустроєм території по вул.Гвардійців Кантемирівців, в районі житлового будинку №27, у м.Краматорську, на земельній ділянці площею 0,0065га з кадастровим номером №:00:002:0296, наданої товариству в строкове платне користування на підставі Договору оренди від 22.01.2010 року №23, укладеного з Краматорською міською радою.

12 березня 2014р між ТОВ «Алса ЛТД» та Краматорською міською радою укладено Договір оренди землі, відповідно до якого товариству була передана в строкове платне користування для розміщення торгівельного павільйону земельна ділянка несільськогосподарського призначення за кадастровим номером №:00:002:0296 площею 0,0065га, яка знаходиться за адресою: м.Краматорськ, вул.Гв.Кантемирівців, в районі будинку № 27.

31 серпня 2015 року ТОВ «Алса ЛТД» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Донецькій області подано Декларацію про готовність обєкту до експлуатації, а саме, торгівельного павільйону, загальною площею 25,6 м.кв., розташованого по вул.Гв.Кантемирівців, в районі будинку №27, в м.Краматорську.

Згідно витягу з рішення виконкому Краматорської міської ради від 07.10.2015р за №564 торгівельному павільйону, що належить ТОВ «Алса ЛТД», присвоєний поштовий номер обєкта містобудування, а саме: вул.Гв.Кантемирівців, 27-С.

27 жовтня 2015 року Реєстраційною службою Краматорського міського управління юстиції Донецької області видано ТОВ «Алса ЛТД» Свідоцтво про право власності на вказаний торгівельний павільйон загальною площею 25,6 м.кв., яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер 29.

Згідно договору купівлі-продажу від 30.10.2015р, посвідченого державним нотаріусом Третьої краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі №1384, відповідач ОСОБА_3 купив у ТОВ «Алса ЛТД» майно, а саме, торгівельний павільйон за вищевказаною адресою, площею 25,60м?, що розташований на земельній ділянці площею 0,0065га, кадастровий номер №:00:002:0296.

У відповідно до положень ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ч.ч.1, 2 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на норми ст.376 ЦК України, відповідно до ч.ч.1,2 якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За частиною сьомою ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Як було зазначено вище, торгівельний павільйон в районі будинку №27 по вул.Гв.Кантемирівців в м.Краматорську, побудовано на земельній ділянці, спеціально відведеній для цієї мети, при наявності всіх дозвільних документів на виконання будівельних робіт.

Факт істотного порушення будівельних норм і правил спорудження вказаного торгівельного павільйону, позивачкою не був доведений в судовому засіданні.

Наданий позивачкою висновок №808 від 10.02.2016 року експертного будівельно-технічного дослідження вказує лише на невідповідність діючим будівельним нормам розміщення торгівельного павільйону біля вбудованого приміщення магазину по вул.Гв.Кантимирівців, 27/1, але не містить висновки про істотність цих порушень, про відхилення від проекту під час будівництва павільйону.

Таким чином, суд дійшов висновку, що торгівельний павільйон, розташований за адресою: м.Краматорськ, вул.Гв.Кантемирівців, 27-С, не є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожної особи на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, закріплено також в ст.ст.15,16 ЦК України.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченою законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача, а саме наявністю торгівельного павільйону, чиняться перешкоди у володінні та користуванні нею нежитловим вбудованим приміщенням, яке розташовано за адресою: м.Краматорськ, вул.Гв.Кантимирівців, 27/1, тобто порушується її право власності.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачці ОСОБА_1 в задоволенні її позову до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном.

Під час вирішення питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у позові, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.10, 12,13, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Всутіпна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 29.10.2018р.

Головуючий суддя: А.М.Лутай