Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/322/18

15 травня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі:головуючої - судді Флоряк Д.В.

секретаря Буратчук О.В.,

з уч. позивача ОСОБА_1,

її представника - адвоката ОСОБА_2,

представника третьої особи Струк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

14.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в зареєстрованому шлюбі, який розірвано між ними розірвано 31.05.2010 року. В даному шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Батько дитини фактично залишив сім'ю ще до народження дитини в 2010 році, тривалий час взагалі не цікавиться дитиною, не приймає жодної участі ні у її вихованні, ні в матеріальному утриманні, переклавши всі обов'язки по вихованню і утриманню дитини на неї (позивача). Також зазначає, що вона з дочкою проживають у власній квартирі, дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. З відповідача стягувалися аліменти на утримання дочки згідно рішення Надвірнянського районного суду від 23.10.2012 року, однак позивач 02.02.2018 року відмовилася від їх примусового стягнення. Окрім того 14.01.2018 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, який постійно допомагає у вихованні дочки та піклується про неї, а дитина вважає його своїм батьком. Крім того він бажає усиновити її дочку. Відсутність щонайменшої батьківської турботи відповідача по відношенню до дитини сильно морально її травмує, в зв'язку з цим просить суд постановити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав стосовно малолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Надвірна, Івано-Франківської області.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 16.04.2018 року залучено в розгляді даної цивільної справи службу у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представника органу опіки та піклування, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав підтримали в повному об'ємі з підстав, наведених в позовній заяві. Зазначили, що ОСОБА_4 за всі роки окремого життя з позивачем жодного разу не поцікавився своєю дочкою, її розвитком, взагалі не брав участі в її вихованні чи утриманні. Позбавлення відповідача батьківських прав в першу чергу є способом захисту прав та інтересів дочки, тому просять позов задоволити.

Представник служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування, в судовому засіданні підтримала рішення органу опіки та піклування, вважає, що ОСОБА_4 слід позбавити батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що в даному випадку повністю відповідає інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав.

Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, свідків, висновок представника органу опіки та піклування, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76- 81 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 31.05.2010 року згідно, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 31.05.2010 року, і зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с. 10). В шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стаття 141 Сімейного кодексу України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні також встановлено, що з 2010 року малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться ні станом здоров'я, ні загальним її розвитком, фактично переклавши батьківські обов'язки на позивача по справі. Даний факт підтверджується свідченнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 23.10.2012 року № 0911/2209/2012 з ОСОБА_4 стягуються аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття дитини (а.с. 12).

Проте, згідно заяви позивача ОСОБА_11 вбачається, що вона відмовилася від примусового стягнення аліментів та просить повернути виконавчий лист № 0911/2209/2012 без подальшого виконання (а.с. 43).

Позивач має у власності квартиру в АДРЕСА_3 згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим держаним нотаріусом Войташек І.І. 06 серпня 2015 року (а.с. 13).

Судом також встановлено, що позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 14.01.2017 року у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 11).

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини.

Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення батьківських прав.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Факт ухилення від належного виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується також висновком органу опіки та піклування Надвірнянської РДА від 14.05.2018 року, з якого вбачається за доцільне позбавити батьківських прав відповідача щодо його малолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41-42).

В матеріалах справи також наявна нотаріально засвідчена заява ОСОБА_4, зареєстрована в реєстрі за №64 від 02.02.2018 року, в якій він дає згоду на відмову від батьківства та згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і не заперечує проти зміни прізвища та по-батькові дитини (а.с. 9).

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Таким правом відповідач ОСОБА_4 не користується, самоусунувшись від нього.

Ухилення від виконання юридичного обов'язку, це завжди акт свідомої поведінки, оскільки відповідач має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, оскільки батько дітей практично з ними не спілкується, не проявляє щонайменшої батьківської турботи.

Як вже зазначалося, відповідач з позивачем та дочкою не проживає, участі у вихованні та утриманні дочки не приймає, що також підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання, виданим депутатом Надвірнянської міської ради (а.с. 8).

З характеристики, яка видана Пнівською ЗОШ І-ІІІ ст. 06.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 надзвичайно вихована і скромна, чесна і працелюбна, доброзичлива, щира і чуйна, що є результатом турботи і виховання її матері (а.с. 15).

Вважаючи поведінку відповідача винною та свідоме нехтування ним протягом тривалого часу батьківськими обов'язками відносно своєї дочки ОСОБА_10, нотаріально засвідчену згоду на позбавлення його батьківських прав щодо дочки ОСОБА_10, суд дійшов висновку про необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідача батьківських прав.

Таким чином, узагальнюючи досліджені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не бере жодної часті у житті дітей і таке відношення відповідача стало результатом свідомого нехтування ним своїми обов'язками, і першочергово виходячи з інтересів дитини та враховуючи, що дії (бездіяльність) відповідача негативно впливає на нормальний розвиток та виховання дитини, суд прийшов до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати.

На підставі наведеного, ст. ст. 141, 155, 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.4, 19, 141, 247, 263- 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити .

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого по АДРЕСА_1 жителя АДРЕСА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Надвірна, Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 22.05.2018 року