Номер провадження: 22-ц/785/473/18
Номер справи місцевого суду: 519/357/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Сідлецької Ю.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

за зустрічним позовом:

позивач: ОСОБА_4

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 липня 2017 року в складі судді Доброва П.В.,

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася із позовом про визнання недійсними договорів купівлі продажу автомобіля «MERCEDES-BENZ 211 CDI», держномер ВН3183EE, який проданий відповідачем ОСОБА_3 04.02.2014 року ОСОБА_4, та автомобіля «NISSAN TRADE», держномер ВН 1327 АА, який проданий 05.02.2014 року ОСОБА_5, визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеного майна, оскільки придбане воно під час перебування у шлюбі, але відчужено з метою уникнути його розподілу.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду зустрічний позов, в якому просив визнати договір купівлі - продажу автомобіля НОМЕР_1 від 4 лютого 2014 року недійсним, стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі 280 000 гривень, оскільки користуватися автомобілем йому перешкоджає судовий спір.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 липня 2017 року взадоволенні позовної заяви ОСОБА_2, а також у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 10.07.2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, якою просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити її позов, посилаючись на те, що суд невірно надав оцінку показам свідка, який не був безсторонньою особою у спорі; судом не прийнято до уваги відсутність її письмової згоди на продажу обох автомобілів; суд не прийняв до уваги, що при звернені відповідача до суду з позовом про розірвання шлюбу автомобілі не були вказані в предметах поділу, або грошові кошти з їх реалізації; судом не прийняв до уваги фіктивність угоди купівлі продажу автомобіля «MERCEDES-BENZ 211CDI», оскільки цим автомобілем відповідач користується і на даний час по довіреності.

Не погодившись з рішенням суду, 20.07.2017 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення суду змінити в частині зустрічного позову, а саме визнати договір купівлі - продажу автомобіля «MERCEDES-BENZ 211CD1» недійсним та стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в сумі 196238 грн. в порядку реституції. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд не повно зясував обставини справи.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 22.03.1990 року перебували в шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД№285492.

Не заперечувалося сторонами, що спірні автомобілі були придбані під час перебування в шлюбі сторін.

Згідно відповідей з Центру ДАІ 5109 Управління ОСОБА_6 в Одеській області за вих. №106 від 11.03.2014 року та вих.№162 від 15.04.2014 року, автомобіль «MERCEDES-BENZ 211CDI», держномер ВН3183ЕЕ перереєстровано 04.02.2014 року на гр. ОСОБА_4, а автомобіль «NISSAN TRADE», держномер ВН 1327АА перереєстровано 05.02.2014 року на гр. ОСОБА_7

З довідки-рахунку серії ВІА №108644 від 04.02.2014 р. вбачається, що автомобіль «MERCEDES-BENZ 211CDI», держномер ВН3183ЕЕ був проданий ОСОБА_4 за 71000 гривень.

З довідки-рахунку серії ВІА №108652 від 05.02.2014 р. вбачається, що автомобіль «NISSAN TRADE», держномер ВН 1327АА був проданий ОСОБА_5 за 21000 гривень.

Судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_8, який повідомив, що ОСОБА_2М, було відомо про намір чоловіка ОСОБА_3 продати автомобілі.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з ненадання доказів на підтвердження посилання на те, що спірні автомобілі були продані без її відома, а також доказів на підтвердження того, що кошти від продажу вказаного майна позивачем були привласнені одноособово або витрачені на власні потреби.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду неможна, оскільки суд неповно зясував обставини справи, відповідні їм правовідносини, неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно до ст.264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Ухвалюючи рішення у справі, суд, за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний із предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із не залежних від нього причин.

Рішення суду таким вимогам не відповідає.

Зокрема, судом не надано оцінку доводам сторони про те, що її згода на відчуження майна була відсутня.

Згідно ч.1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Письмова заява про згоду ОСОБА_2 на відчуження автомобілів не надана, а тому її наявність не може підтверджуватися поясненнями свідків, при цьому доводи про обізнаність угоди в такому випадку правого значення не мають.

Таким чином, судом неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Разом із тим, відсутність згоди на продаж автомобілів є підставою для визнання угод недійсними у разі доведення наявності недобросовісної поведінки сторін відповідача та покупця майна, проте таких доказів суду не надано.

Не заперечується, що між сторонами існує спір щодо поділу майна, придбаного під час перебування у шлюбі, який розірваний на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 не позбавлена права отримання компенсації за продане майно, проте встановлені обставини не можуть бути підставою для визнання угод продажу автомобілів недійсними через відсутність доказів недобросовісної поведінки одного з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третьої особи контрагенту за таким договором.

Отже, при виниклих обставинах підстави для задоволення позову відсутні, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, з інших правових підстав, тому рішення суду підлягає зміні в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову.

Не можна погодитися із висновком суду про відмову в задоволенні зустрічного позову, оскільки справу в цій частині вирішено судом по суті без зясування належного складу учасників справи.

Позов предявлено як зустрічний ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсним із вимогами про застосування реституції.

Разом із тим, ОСОБА_2 стороною договору не була, а ОСОБА_3 у якості відповідача не залучений, що свідчить про невідповідність рішення суду вимогам ст.263 ЦПК і в цій частині.

З огляду на те, що при виниклих правовідносинах, предявлених позовних вимогах і в межах наданих доказів задоволення як первісного, так і зустрічного позову унеможливлене, рішення суду підлягає зміні в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову, в частині висновку по суті залишенню без змін, апеляційні скарги частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4 задовольнити частково.

РішенняКомінтернівського районного суду Одеської області від 04 липня 2017 року змінити в частині обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угод недійсними, визнання права власності, та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, застосування реституції, в решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: