Справа № 383/876/18
Номер провадження 2-з/383/2/18
У Х В А Л А

22 серпня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Одінцової Н.Г.,

в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, в залі судових засіданьБобринецького районного суду Кіровоградської області у відкритому судовому засіданні, без виклику сторін, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

22.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути із спадкоємця померлого боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 112000 грн. в рахунок повернення боргу і відсотків за договором позики від отриманого спадкового майна, посилаючись та те, що 04.02.2011 року уклав з ОСОБА_2 договір позики, відповідно до якого останній взяв у нього в борг кошти в сумі 40000 грн. зі сплатою 30% річних, які зобовязувався повернути до 04.02.2016 року, що підтверджується розпискою боржника.

03.08.2017 року ОСОБА_2 помер, не повернувши йому борг та не сплативши відсотки за користування коштами. На думку позивача, спадщину після смерті боржника прийняв син ОСОБА_3. Оскільки до теперішнього часу спадкоємці ОСОБА_2, згідно з вимогами ч.1 ст.1282 ЦК України, не задовольнили його вимоги по претензії, в межах майна, отриманого у спадщину, звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Одночасно з предявленням позову позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все спадкове майно спадкодавця ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідач вимоги щодо сплати боргу покійного батька не визнає, обгрунтовуючи свою відмову припущеннями про фіктивність боргової розписки, а невжиття заходів надасть можливість відповідачу здійснити відчуження майна на користь третіх осіб.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, тому не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до змісту ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявником не було надано суду належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, який він просить суд застосувати, в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Посилання на заявника на невизнання відповідачем вимог щодо сплати боргу покійного батька не є підставою для вжиття заходу забезпечення позову.

Окрім того, заявник порушуючи питання про накладення арешту на спадкове майно ОСОБА_2, не надав суду будь-яких доказів належності майна спадкодавцю та доказів, які б підтверджували його наявність, не обґрунтував необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову. Така невизначеність може призвести до порушення прав третіх осіб: власників, співвласників, володільців, обтяжувачів, що призведе до негативних цивільно-правових наслідків, обмеженню прав і свобод інших осіб, не співмірності забезпечених вимог, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення даного цивільного позову.

Зазначені вище обставини свідчать про необгрунованість заяви та необхідність відмови в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.М. Адаменко