Справа № 496/3718/18
Провадження № 2/496/1667/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

при секретарі - Дигуляр А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті батька залишилась спадщина, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами - літня кухня, сарай, гараж, вбиральня, огорожа в АДРЕСА_1 Одеської області, а також присадибна земельна ділянка пай на території Василевської сільської ради та автомобіль з причепом ВАЗ 21124. Сторони по справі звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 У нотаріуса сторони по справі добровільно уклали договір розподілу спадкового майна між спадкоємцями і отримали свідоцтво про право на спадщину.

Матір ОСОБА_3 отримала у спадок земельну частку пай площею 6,97 га, брат автомобіль ВАЗ 21124, позивач повинна була отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та присадибною земельною ділянкою, на які розташований житловий будинок по АДРЕСА_1. На присадибну земельну ділянку позивач отримала свідоцтво про право на спадщину від 19.08.2018 року, а на житловий будинок ні, так як відсутній на нього право установчий документ, тому позивачка змушена звернутись до суду з відповідною заявою.

Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, на позові наполягає (а.с. 100).

Відповідачі до судового засідання не з'явились, але надали до суду заяви в яких просили праву розглядати без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог ( а.с. 96, 101).

Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а за такого є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову за результатами підготовчого засідання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, актовий запис № 529 (а.с. 15), після смерті батька залишилась спадщина, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами - літня кухня, сарай, гараж, вбиральня, огорожа в АДРЕСА_1 Одеської області, а також присадибна земельна ділянка пай на території Василевської сільської ради та автомобіль з причепом ВАЗ 21124.

Позивач 08.07.2006 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище «ОСОБА_1» на прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 актовий запис № 246 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2018 року зареєстрованого в реєстрі № 1-1666, ОСОБА_1 отримала у спадок земельну ділянку площею 0,1088 га., що розташована в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_4 (а.с. 24), дане також підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 53114598 від 29.08.2018 року (а.с. 24-25 ).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2018 року зареєстрованого в реєстрі № 1-1668, ОСОБА_3 отримала у спадок, земельну ділянку площею 6,0947 га., що розташована на АДРЕСА_2 (а.с. 26), дане також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 135850553 від 29.08.2018 (а.с. 27).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2018 року зареєстрованого в реєстрі № 1-1670, ОСОБА_2 отримав у спадщину автомобіль марки ВАЗ, модель 21124, 2004 року випуску (а.с. 29).

Позивач звернулась із заявою до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під № АДРЕСА_1, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва, так як вона не надала правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок, що підтверджується листом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 3214/02-14 від 01.08.2018 року (а.с. 16).

Згідно довідки Василівської сільської ради № 172 від 06.08.2018 року житловий будинок № АДРЕСА_1, згідно господарської книги № 7, сторінка № 55 за 2016-2020 роки, належить на праві власності померлому, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 (а.с. 17).

Сторони по справі звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 У нотаріуса сторони по справі добровільно уклали договір розподілу спадкового майна між спадкоємцями і отримали свідоцтво про право на спадщину (а.с. 70).

Відповідно до довідки ПП «Одеське БТІ» при проведенні технічної інвентаризації за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що нерухоме майно складається з: житлового будинку загальною площею 97,9 кв. м., житловою 55,3 кв. м. та надвірних споруд літня кухня, сарай, гараж, вбиральня, огорожа. Самовільного будівництва не виявлено 9 (а.с. 18), також дане підтверджується технічним паспортом від 19.12.2017 року (а.с. 19-23).

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 01.03.2013р. № 6 на Пленумі було обговорено інформацію про узагальнення практики розгляду справ щодо підтвердження права власності житлових будинків з господарськими спорудами у сільській місцевості.

За змістом Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду № 24-753/04013 та зазначених в ньому нормативних актів зроблено висновок, що підтвердженням володіння житловими будинками, які знаходяться у сільському населенному пунті можуть бути відповіді, довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались в тому числі на підставі запису у погосподарській книзі. Це стосується будинків, які побудовані до 1992 року, у нашому випадку житловий будинок з господарськими спорудами побудований до 1992 року, про що свідчить Технічний паспорт який видано ПП Одеське БТІ Біляївського району, Одеської області станом на 19.12.2017 р. (а.с. 19-23).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обовязки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1297 зазначеного вище кодексу встановлено, що спадкоємець зобовязаний отримати свідоцтво про право на спадщину, якщо в складі спадкового майна є обєкти нерухомості.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «ОСОБА_5 Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховує позивач.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.

При таких обставинах позов є обґрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, ЦК України, ст. ст. 81, 263, 265, 315 ЦПК України ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_5), про визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами - літня кухня, сарай, гараж, вбиральня, огорожа в АДРЕСА_1, Одеської області після смерті батька - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Буран В.М.

31 жовтня 2018 року