Справа № 214/3941/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 травня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

за участю представника позивача - Карпенко Я.О.

за участю представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: стягнути солідарно з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість у розмірі 37000 грн. 88 коп. за кредитним договором № б/н від 06.10.2009 року.

В обґрунтування позову навів наступне. ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 06.10.2009 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідачка при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору. Овердрафт (п. 1.1.1.63 договору) - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через wеb-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідачка. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-ресурс. Частина 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідачки, дія договору підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК Україна, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія е прийняттям пропозиції. Пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов'язки: у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки; по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; у позичальника: отримання виписки про етап та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 договору). На підставі п. 1.1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за даним договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів банку» клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в мовному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов'язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідачка зобов'язалася: на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. згідно п. 2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1. 12.1 договору сторонами погоджено, що зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п. 2.1.1.12.2 договору, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті privatbank.ua.kredity з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті privatbank.ua.kredity. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. (в еквіваленті 250 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12.06.2017 року має заборгованість - 37000 грн. 88 коп., з яких: 677 грн. 10 коп. - тіло кредиту; 22050 грн. 23 коп. - нараховано процентів за користуванням кредитом; 12273 грн. 51 коп. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова); 1750 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1.1.7.11. договору, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.43. договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту. а також заборгованості по сплаті комісії перед банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк».

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. При цьому надала відповідь на відзив представника відповідачки, згідно якого наведено наступне. ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 06.10.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст. 30 ЦК України, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Вказує, що в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору, таким чином, чинному законодавству України не суперечить. Наполягає, що між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. Тарифи - розмір винагороди за послуги банку, є невід'ємною частиною договору. Перелік може змінюватися і доповнюватися, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Зазначає, що виконання позичальницею умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років, позичальниця в банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може служити розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Вказує, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 06.10.2009 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачкою вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_4 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що вона згодна (єн) з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг, ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. До матеріалів позовної заяви долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» з якої чітко вбачається, до відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Зазначає, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. В даній справі позивач надав докази, що відповідачку було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг та наказ банку від 24.05.2005 р., яким були затверджені зазначені Умови та Правила надання банківських послуг. Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису відповідачки в Умовах, при наявності її письмового свідчення про те, що вона ознайомлена у письмовому вигляді та згідна з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами. Відповідачка підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч. 1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст.634 ЦК України, шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору (умов кредитування). З наданої до суду виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом». Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідачки - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно з ст.ст. 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином, між банком і відповідачкою було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідачки. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Враховуючи норми закону та докази, що містяться в матеріалах справи, можна дійти засновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті. Стосовно посилань відповідача на Закону України «Про захист прав споживачів» зазначає, що банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом якого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Зазначає, що Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, він визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному ж випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Наполягає, що відповідачка неправомірно, в даному випадку, посилається на вищевказаний Закон. Окрім того, в анкеті-заяві зазначено: "Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку». Таким чином, підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що вона була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася з ними, що засвідчила власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту, відповідачка прийняла умови договору та погодилася з ними. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань: копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, виписка по рахунку. Зауважує, що розрахунок заборгованості є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідачки - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). З матеріалів справи не вбачається, а відповідачкою не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.. За договором про надання банківських послуг № б/н від 06.10.2009 року клієнт має прострочену заборгованість. Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 року (п.1.4) передбачено договірне списання банком з рахунку клієнта коштів без надання клієнтом платіжного доручення, може здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Згідно умовам договору, а саме п. 1.1.3.1.6.клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору. При оформленні кредиту заяву на отримання кредиту, підписується повнолітнім, дієздатним особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. У зв'язку з цим, вважає, що обставини, на які відповідачка посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Протягом дії договору до програмних комплексів банку внесено ряд змін, наслідком чого стало оновлення форми розрахунку заборгованості, саме тому розрахунок, який додається до позовної заяви складається з двох частин. Перша частина розрахунку - є більш стислою та відображає рух коштів до моменту оновлення форми розрахунку, а саме до 31.05.2015 р. Друга частина розрахунку - формується з моменту оновлення форми розрахунку та має ряд переваг: поділ складової заборгованості в залежності від відсоткової ставки, яка діяла на момент використання коштів; більш детальне відображення порядку нарахування відсотків; розмір мінімальної щомісячної суми внеску для погашення заборгованості та інше. Розмір заборгованості за тілом кредиту в двох частинах розрахунках має розбіжності тому, що в першій частині зазначене тіло кредиту станом на 31.05.2015 року, а в другій частині зазначене тіло кредиту станом на 12.06.2017 року. Оскільки після 31.05.2015 року відповідачка продовжила користуватися картою - як використовувати кредитні кошти, так і погашати заборгованість, розмір тіла кредиту станом на 12.06.2017 року змінився, що відображено в другій частині розрахунку заборгованості. Відносно визначення виду заборгованості з пені чи комісії зазначаємо, що за даним видом кредиту, комісія не передбачена та не нараховується, а в даній колонці має місце нарахування тільки пені. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а отже і наслідки його не виконання. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним відсутні.Згідно ст. ст. 526, 527, 530, 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір обов'язковий до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Наполягає, що сторони досягни згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені та штрафу. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Сторони встановили в п. «2.1.1.12.6.1.» Умов та Правил надання банківських послуг що, у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню, розмір пені зазначається в тарифах. Формула нарахування пені така: нарахування пені за кредитними картами здійснюється з 01.05.2009 року в розмірі 1% від суми заборгованості, але не менше 30грн., що затверджено Наказом СП-2009-289 від 07.04.2009 року. В подальшому Наказом СП-2013-6500941 от 28.01.2013 р. розмір пені було збільшено до 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення прострочки по кредиту на суму від 100грн. 19.09.2013 року СП-2013-6776448 від 19.09.2013 р. внесені зміни до тарифів щодо розміру пені, а саме: у разі виникнення прострочки на протязі одного місяця - сплачується пеня в розмірі 50 грн.; у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль - сплачується пеня в розмірі 100 грн. Щодо нарахування штрафів. Сторони за договором передбачили у разі порушення позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів банком нараховується штраф за формулою: «фіксована складова» + «5» % від заборгованості за кредитом. Штраф розраховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово, що передбачено п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Цей штраф за жодними обставинами не виражається у твердій грошовій сумі, оскільки хоча в розрахунку він і складається з двох частин (фіксована складова + процентна складова), але юридично вони складові формули, за якою обчислюється нероздільне (цілісна) сума в залежності від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань. Щодо правомірності внесення змін до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів пояснює. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг банк має право: п. 1.1.3.2.3. здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 дні до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно п. 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг банк не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, здійснює надання власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції по картрахункам. У разі підключення власника до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. Згідно умов договору до обов'язків Клієнта відноситься: п. 1.1.2.1.5. одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції по картрахункам; п. 1.1.2.1.6. у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку звернутися до банку для розірвання цього договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів по картрахунку інформувати (при необхідності письмово у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) банк про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання. Тобто відповідачка мала можливість самостійно знайомитися з балансом свого карткового рахунку шляхом отримання інформації через Інтернет. Згідно п. 1.1.5.26. неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє власника від виконання своїх зобов'язань за договором. Умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору відповідача влаштовували умови вищевказаного договору про що свідчить його підпис, а тому заперечення відповідача являються необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або іншими звичайно ставляться. Одним з фундаментальних принципів правових відносин є принцип свободи договору, закріплений у пункті 3 статті 3 Цивільного Кодексу України, згідно з яким одним із загальних принципів цивільного законодавства є свобода договору. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, при укладенні кредитного договору між банком і клієнтом, позичальником дотримується принцип свободи договору. А саме, позичальник є вільним у заключенні даного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, підписуючи кредитний договір, він погоджується з усіма умовами, передбаченими кредитним договором. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, вважає помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на такі основні види: цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну. Виходячи зі змісту цього тлумачення не можуть бути ототожнюється санкцій і вид відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Інакше, наприклад, не могли б бути одночасно застосовані штраф та стягнення збитків при залученні до цивільної відповідальності, а також позбавлення волі та конфіскація майна при притягненні до кримінальної відповідальності і т.д., адже вони також пояснювалися б «як відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення». Таким чином, згідно зі ст. 61 Конституції не обмежується розмір санкцій або їх набір при залученні до одного виду юридичної відповідальності. Тлумачення неможливості одночасного застосування штрафу та пені прямо суперечить установленому законодавця, який в законах України прямо передбачає можливість одночасного застосування пені та штрафу. Можливість одночасного застосування штрафу та пені закріплюється також у ст. 14 Закон України «Про державний матеріальний резерв» від 24.01.1997 № 51/97-ВР в ред. від 30.07.2010 року. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає із закону або із суті відносин сторін, дозволяє здійснити відповідне врегулювання в договорі. Штраф і пеня мають різне призначення і функції у цивільних правовідносинах. Штраф - разове покарання, а пеня - покарання, має на меті домогтися якнайшвидшого виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Постановою ВСУ "№ 6-2003цс15 визначено, що у відповідності до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Основним положенням даної постанови являється саме накладання санкцій за одне правопорушення, а тому не може прийматися до уваги в даному випадку, адже одночасне стягнення штрафу і пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, а згідно зі статтею 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Таким чином, штраф і пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки. Крім того, Цивільний кодекс України не містить обмежень і заборон на одночасне застосування стороною за договором до винної сторони таких штрафних санкцій як штраф і пеня. Банк встановлює в якості забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором неустойку як самостійний вид юридичної відповідальності, тобто загальний розмір фінансової санкції за невиконання умов договору. Юридичною відповідальністю є реалізація санкції норми, відносно правопорушника, покладання на нього офіційного боргу зазнати позбавлення матеріального, фізичного або духовного порядку. Враховуючи викладене, принцип свободи договору, дає право банку передбачати в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язання - у вигляді штрафу, і за несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання - у вигляді пені. Застосування банком в кредитному договорі штрафу та пені, як окремих видів неустойки, не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Підсумовуючи вищевикладене, передбачивши зазначені види неустойки в кредитному договорі, банк не допускає порушення норми статті 61 Конституції України. У відповідності зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплати неустойки. Згідно ст. 627 ЦК України свобода договору включає вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Укладаючи договір позичальник не ставив під сумнів розумність і справедливість його умов, навпаки, укладаючи договір сторони розумно оцінювали умови, за яких він буде виконуватися, зокрема, зважувати відповідальність, яка настає, згідно з умовами договору, при його невиконанні чи неналежному виконанні. При укладанні договору сторони досягли згоди щодо його умов відповідно до ст. 638 ЦК України. Таким чином, розумною, вважається сума неустойки (штрафу та пені), яку сторони визначили та погодили при укладенні договору. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Отже, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений при одночасній наявності обох умов, зазначених у згаданій нормі. Відповідно до судової практики Верховного Суду України «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин» (2010р.) В даному випадку суди повинні звертати увагу на наступне: «хоча зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо є такі обставини, то вони повинні враховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки. При цьому на виконання вимог ст. 215 ЦПК України суд повинен в обов'язковому порядку мотивувати свій висновок. Пунктом 27 постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз'яснено, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосоване судом лише за заявою відповідача. За таких обставин, що виходять із засідки диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦК України) за відсутності клопотання відповідача, суд за власною ініціативою не мав права зменшити розмір неустойки. Істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи важкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін (а не тільки боржника), які заслуговують на увагу. В ході проведення узагальнення також виявлені випадки, коли суди без належного правового та фактичного обґрунтування зменшували розмір неустойки або відмовляли в її стягнення, а також відмовляли в позові про стягнення неустойки з тих підстав, що позивачі не надали відповідних розрахунків її розміру. Згідно з п. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Стаття 611 ЦК України містить перелік правових наслідків, які можуть застосовуватися до порушника в сукупності або окремо, залежно від умов, передбачених договором або законом. Чинне законодавство не містить заборон щодо застосування такого виду правових наслідків у разі порушення зобов'язання як неустойка. Отже, пеня за неналежне виконання зобов'язань за договором в частині погашення сум кредиту та відсотків кредиту підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Істотними обставинами згідно зі ст. 551 ЦК України можна вважати ступінь виконання зобов'язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи важкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін (а не тільки боржника), які заслуговують на увагу. Відповідач здійснював погашення кредиту з порушенням термінів і термінів повернення, підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, що підтверджує наміри відповідача про злісне ухилення від виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідачка не надала суду жодного доказу важкого фінансового становища з моменту першого порушення умов кредитного договору, а саме прострочення сплати кредиту. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, що у справі. Доведенню підлягають обставини, що мають значення для прийняття рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, що у справі, виникає спір. Доведення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права, шляхом подання позовної заяви до суду. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Відповідачем дійсно були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком. Так, згідно виписки, клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 27.09.2016 р., підтвердженням є виписка з рахунку. Вказує, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачкм 22.06.2017 року - до спливу строку позовної давності. У зв'язку з цим вважає, що обставини, на які відповідачка посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідачка знала про умови кредитування та визнала свої зобов'язання за договором. Тому посилання відповідачки про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування, не має прийматись судом до уваги. Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує нам, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, відповідачка належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконала. З запереченнями, поданими представником відповідачки, не згодна.

Представник відповідачки у судовому засіданні пояснила, що позов визнає частково. При цьому пояснила, що пеня не підлягає стягненню, вважає, що може бути стягнуто або штраф або пеню. Суму нарахованих процентів визнає. Просить пеню зменшити. Також представник відповідачки подала до суду відзив на позову заяву, згідно якого вважає позовні вимоги такими, що не доведені належними доказами, з наступних підстав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 12.06.2017р. у відповідачки утворилася заборгованість розміром 37000,88 грн., що складається з: 677,10 грн. - тіло кредиту; 22050,23 грн. - відсотки за користування кредитом; 12273,51 грн. - пеня; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1750,04 грн. - штраф (процентна складова). З травня 2015 року відповідачка припинила вносити платежі в рахунок погашення кредитних зобов'язань. З липня місяця 2015 р. позивач почав автоматичне списання з зарплатної картки відповідачки грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на 12.06.2017р. з зарплатного рахунку відповідачки списано 12197,62 грн. В наданому позивачем розрахунку заборгованості по кредиту враховані не всі суми, що були списані з зарплатного рахунку позивачки. Рказує, що розрахунок, доданий позивачем до позову, не може вважатися доказом розміру боргу відповідачки, оскільки з розрахунку неможливо встановити яким чином, за який період та з яких складових, сформувалася заборгованість по тілу кредиту в розмірі 677 грн. Розрахунок складається з двох таблиць, перша з яких складена за період з 06.10.2009р. по 31.05.2015р., друга - за період з 01.06.2017р. по 12.06.2017р. Друга таблиця містить дані про внесення відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості, однак з наведених даних не зрозуміло, яким чином та в рахунок погашення яких складових заборгованості, зараховуються дані кошти. З розрахунку неможливо зрозуміти, яким чином здійснюється нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання та виокремити суму пені за період тривалістю в один рік до моменту подання позову (для застосування строків позовної давності до вимог щодо стягнення пені). Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки неустойки одночасно у виді штрафу і пені. Згідно з ч. 1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, одним із правових наслідків порушення зобов'язання, встановлених договором або законом, є сплата неустойки. У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, штраф і пеня є видами неустойки як міри цивільно-правової відповідальності боржника, а не окремими видами штрафних санкцій, які можуть застосовуватися одночасно. Однак, позивач нарахував неустойку у вигляді штрафу на суму заборгованості по кредиту, і у вигляді пені, тобто застосував до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність за одне й те ж порушення договірного зобов'язання, що є неприпустимим. Умови договору про стягнення з відповідачки передбаченої договором неустойки у виді фіксованого штрафу в розмірі 250 грн. не відповідають визначеному законом змісту цього поняття як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено і відступлення від таких положень закону відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України не допускається. Більше того, п. 2.1.6.14 Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, які додані до позову в якості доказів, передбачено, що у разі виникнення прострочення зобов'язань, клієнт (відповідачка) сплачує банку (позивачу): пеню відповідно до встановлених тарифів, або штраф, розмір якого встановлюється в тарифах. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки нарахованих штрафів задоволенню не підлягають. Наполягає, що додані до позовної заяви документи, не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідачки перед позивачем. Розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Копії Витягів з «Умов та правила надання банківських послуг», а також з «Тарифів Банку», не можуть підтверджувати факт існування боргу оскільки в цих документах немає жодного посилання на відповідача, а також вони не підписані відповідачем, що свідчить про те, що вони на відповідача не розповсюджуються. Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Ніякого документу, в якому зазначені умови договору кредитування, на які посилається позивач у позовній заяві, відповідачкою не підписано. Позивачем не надано жодного доказу тієї обставини, що відповідачка ознайомлена саме з текстом тих «Умов та правила надання банківських послуг», а також «Тарифів Банку», які додані до позову. Враховуючи зазначене, загальна сума заборгованості за кредитом, нарахована позивачем, та яку позивач просить стягнути з відповідачки за даним позовом, не вважає доведеною. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи, що відповідачка отримала картку з кредитним лімітом у розмірі 500,00 грн., сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 12273,51 грн. є такою, що значно перевищує розмір збитків та має бути зменшена судом на підставі ст. 551 ЦК України. Просить суд застосувати до позовних вимог у частині стягнення пені строк спеціальної позовної давності в 1 рік. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу на загальну суму 2000,04 грн. (250,00 грн. - фіксована частина, 1750, 04 грн. - процентна складова), - відмовити. Зменшити розмір пені за несвоєчасне погашення зобов'язання на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до суми 677,10 грн.

Крім того, представник відповідачки подала заяву про зменшення розміру неустойки, згідно якої зазначила наступне. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 12.06.2017р. у відповідача утворилася заборгованість розміром 37000, 88 грн., що складається з: 677,10 грн. - тіло кредиту; 22050,23 грн. - відсотки за користування кредитом; 12273,51 грн. - пеня; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1750,04 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Майновий стан відповідачки, є скрутним, виходячи з наступних обставин. Відповідачка проживає з двома синами, один із яких - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітнім та знаходиться на її утриманні (підтверджується довідками з місця реєстрації відповідача, свідоцтвом про народження дитини та довідкою зі школи). Єдиним доходом відповідача є заробітна плата, яку вона отримує на посаді сторожа у ТОВ «Житлокомцентр». Відповідно до довідки з місця роботи відповідача, розмір її заробітної плати за останні 6 місяців становить 24941, 26 грн. Тобто, в середньому за місяць, відповідачка отримує 4156, 88 грн. Станом на сьогоднішній день розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, становить 1762 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 грн., в сумі мінімальні витрати на власне утримання та утримання сина для відповідачки складають 3622 грн. Крім того, відповідачка несе додатково такі витрати на лікування, а саме: згідно довідки КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» від 20.09.2017р. №798, відповідач страждає непсихотичним психічним розладом, що обумовлює необхідність у періодичному проходженні курсів лікування, та придбанні лікарських препаратів. Протягом серпня - вересня місяців 2017 року відповідачка проходила обстеження на томографі, а також сканування брахіоцефальних артерій, після чого була направлена на консультацію щодо діагностики органів зору. Наполягає, що з урахуванням витрат на власне утримання та утримання неповнолітньої дитини, а також додаткових витрат на підтримання власного здоров'я, відповідачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Враховуючи зазначене та той факт, що відповідачка отримала картку з кредитним лімітом у розмірі 500,00 грн., сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 12273,51 грн. є такою, що значно перевищує розмір збитків та має бути зменшена судом на підставі ст. 551 ЦК України. З огляду на наведені обставини, просить суд зменшити розмір пені за несвоєчасне погашення зобов'язання на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до суми 677,10 грн.

Також представник відповідачки підтвердила зміст письмових заперечень, зміст яких відповідає змісту відзиву на позов та заяви про зменшення розміру неустойки.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розрахунок (а.с.5-7, 8-9), заява (а.с.10), довідка про умови кредитування (а.с.11), витяг з Умов (а.с.12-26), відомості (а.с.29), банківська ліцензія (а.с.30), свідоцтво (а.с. 30зворот), статут (а.с.31), повідомлення (а.с.47), витяги з наказів (а.с.49-54, 57-61), виписка (а.с.55-56), довідка про доходи (а.с.126), довідка (а.с.127), довідка (а.с.128), свідоцтво про народження (а.с.129), повідомлення (а.с.130), протокол (а.с.131), консультативний висновок (а.с.132), томографія (а.с.133).

В ході розгляду справи представником відповідачки заявлялося клопотання про витребування доказів, яке судом задоволено.

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: заяву (а.с.10), довідку про умови кредитування (а.с.11), витяг з Умов (а.с.12-26), повідомлення (а.с.47), витяги з наказів (а.с.49-54, 57-61), виписку (а.с.55-56), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме укладення кредитного договору, умови та порядок надання кредиту, порядок його погашення.

Суд вважає належними доказами: відомості (а.с.29), банківську ліцензію (а.с.30), свідоцтво (а.с. 30зворот), статут (а.с.31), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підстави здійснення позивачем діяльності щодо надання банківських послуг.

Суд вважає належним доказом: розрахунок (а.с.5-7, 8-9), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме суму заборгованості за кредитним договором.

Суд вважає належними доказами: повідомлення (а.с.8), реєстр (а.с.9-10), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме укладення з відповідачкою ОСОБА_6 договору поруки та умови його укладання.

Суд вважає належними доказами: довідку про доходи (а.с.126), довідку (а.с.127), довідку (а.с.128), свідоцтво про народження (а.с.129), повідомлення (а.с.130), протокол (а.с.131), консультативний висновок (а.с.132), томографію (а.с.133), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме майновий та сімейний стан відповідачки, а також стан її здоров'я.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 06.10.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідачка зобов'язалася: на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.2 договору, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Згідно п. 2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті privatbank.ua.kredity з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті privatbank.ua.kredity. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. (в еквіваленті 250 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Згідно п. 2.1.6.14 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що у разі виникнення прострочення зобов'язань, клієнт сплачує банку: пеню відповідно до встановлених тарифів, або штраф, розмір якого встановлюється в тарифах.

Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, у зв'язку з станом на 12.06.2017 року має заборгованість - 37000 грн. 88 коп., з яких: 677 грн. 10 коп. - тіло кредиту; 22050 грн. 23 коп. - нараховано процентів за користуванням кредитом; 12273 грн. 51 коп. - нараховано пені. Також встановлено, що банком нараховано відповідачці штрафи: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована складова); 1750 грн. 04 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідачка проживає з двома синами, один із яких - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є неповнолітнім та знаходиться на її утриманні. Єдиним доходом відповідача є заробітна плата, яку вона отримує на посаді сторожа у ТОВ «Житлокомцентр», розмір її заробітної плати за останні 6 місяців становить 24941, 26 грн., тобто, в середньому за місяць відповідачка отримує 4156, 88 грн. Відповідачка хворіє, у зв'язку з чим несе додатково такі витрати на лікування, а саме: згідно довідки КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» від 20.09.2017р. №798, відповідач страждає непсихотичним психічним розладом, що обумовлює необхідність у періодичному проходженні курсів лікування, та придбанні лікарських препаратів. Протягом серпня - вересня місяців 2017 року відповідач проходила обстеження на томографі, а також сканування брахіоцефальних артерій, після чого була направлена на консультацію щодо діагностики органів зору. З огляду на зазначене вбачається, що з урахуванням витрат на власне утримання та утримання неповнолітньої дитини, а також додаткових витрат на обстеження та лікування здоров'я, відповідачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі.

Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі пояснень представників сторін, та письмових доказів: розрахунок (а.с.5-7, 8-9), заява (а.с.10), довідка про умови кредитування (а.с.11), витяг з Умов (а.с.12-26), відомості (а.с.29), банківська ліцензія (а.с.30), свідоцтво (а.с. 30зворот), статут (а.с.31), повідомлення (а.с.47), витяги з наказів (а.с.49-54, 57-61), виписка (а.с.55-56), довідка про доходи (а.с.126), довідка (а.с.127), довідка (а.с.128), свідоцтво про народження (а.с.129), повідомлення (а.с.130), протокол (а.с.131), консультативний висновок (а.с.132), томографія (а.с.133).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 укладений, передбачений ст. 1054 ЦК України, кредитний договір.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разу порушення зобов'язання.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка за кредитним договором, укладеним з позивачем, станом на 12.06.2017 року, має наступну заборгованість: 677 грн. 10 коп. - тіло кредиту; 22050 грн. 23 коп. - проценти за користуванням кредитом; 12273 грн. 51 коп. - пеня.

Що стосується суми штрафів, нарахованих позивачем, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог банку в цій частині належить відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочення зобов'язань, клієнт сплачує банку: пеню відповідно до встановлених тарифів, або штраф, розмір якого встановлюється в тарифах. Таким чином, звернувшись до суду з вимогами про одночасне стягнення з відповідачки і штрафу, і пені, позивач діє у порушення вимог зазначеного пункту Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, розмір неустойки (пені) становить - 12273 грн. 51 коп., який значно перевищує розмір збитків, який становить 677 грн. 10 коп. Тому враховуючи майновий стан відповідачки, яка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 1200 грн. 00 коп.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до положень ст. 261 ч.1 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з виписки, відповідачка неодноразово здійснювала погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 27.09.2016 р. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки 22.06.2017 року, до спливу передбаченого ст. 258 ЦК України строку позовної давності. У зв'язку з чим, заява представника відповідачки щодо застосування до позовних вимог у частині стягнення пені строку спеціальної позовної давності в 1 рік, задоволенню не підлягає.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 253, 256, 257, 264, 267, 525, 526, 546, 549, 551, 553, 554, 559, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 133, 141, 256-258, 258-261, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», , м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.10.2009 року у розмірі 23250 грн. 23 коп., яка складається з: 677 грн. 10 коп. - тіло кредиту; 22050 грн. 23 коп. - проценти за користуванням кредитом; 1200 грн. 00 коп. - пеня, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп.

В іншій частині у задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 18 травня 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов