20.11.2018 Справа № 337/3543/18
Провадження № 2/337/1776/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 листопада 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Гнатик Г.Є.
за участю секретаря Побережної О.В.
розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,
У серпні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбіз 12.01.2007 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.11.2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення подружніх відносин проживає з позивачкою.Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.10.2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 605 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 06.09.2013 року і до повноліття дитини.Оскільки відповідач іншої участі в утриманні та вихованні доньки не приймає та враховуючи зміни в сімейному законодавстві,відповідно до яких розмір аліментів на дитину не може бути меншими 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, проситьзбільшити розмір аліментів в твердій грошовій сумі з 605 грн. на 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення донькою повноліття.
Ухвалою від 05.09.2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду письмову заяву в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача.
14.09.2018 року відповідач ОСОБА_2 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками, але у судове засідання неодноразово не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив або зустрічний позов не подав, про час та місце слухання справи сповіщався належним чином.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ОСОБА_4 Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Судом встановлено, що сторони перебували з зареєстрованому шлюбі з 12.01.2007 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.11.2011 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення подружніх відносин сторін проживає з позивачкою.
Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 07.10.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 605 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 06.09.2013 року і до повноліття дитини.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_4 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК Українивизначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Зясувавши обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки.

При цьому, суд виходить з того, що зі змісту статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Так, визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» , прожитковий мінімум на дитину від шести до вісімнадцяти років на час ухвалення судом рішення становить 1 944 грн.

При вирішенні даної справи, суд виходить з того, що з моменту ухвалення 07.10.2013 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя рішення про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 605 грн., змінився мінімальний розмір аліментів, який повинен стягуватись на утримання дитини та який зараз становить не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на думку суду, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки він потребує значно більших витрат на її утримання.

У зв'язку із вказаними обставинами, враховуючи, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду від 07.10.2013 року є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, суд прийшов до висновку про те, що позивачкамає право наотримання аліментів в більшому розмірі на утримання неповнолітньої доньки.

Вирішуючи справу в частині визначення конкретного розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує істотні для даної справи обставини, які передбачені ст.182 СК України, зокрема, вік дитини 11 років, те, що вона матеріально не захищена, потребує належного утримання, а також мінімальний розмір аліментів, визначений законом, і обовязок обох батьків утримувати свою неповнолітню дитину.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини таінтереси неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд вважає можливим змінити розміраліментівна утримання дитини та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньоїдоньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, із врахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття.

В той же час суд враховує, що будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування неможливості збільшення розміру аліментів до вказаної суми відповідач суду не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував.

В той же час, суд не погоджується з вимогою позивачки про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (1000 грн.) із одночасним зазначенням, що цей розмір не повинен бути менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вже зазначалось, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, регулюється ст. 182, 184 СК України, які передбачають, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення».

Вимога про визначення розміру аліментів у сумі 1000 грн. і одночасне зазначення, що такий розмір має бути не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є неможливим, оскільки це дві взаємовиключні тези.

За таких обставин, вимога позивачки, що розмір аліментів має бути не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, новий розмір аліментів необхідно застосовувати з дня набрання даним рішенням законної сили.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 258,259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2013 року у розмірі 605 грн.00 коп. щомісячно та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

В інший частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Г.Є. Гнатик