Справа № 739/531/18
Номер провадження 2/739/239/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
у складі:головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря Худорба Р.Г.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, поданою представником позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та встановлення факту неправильності запису в правовстановлюючому документі,
ОСОБА_1, діючи через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №122543 від 04.02.2004 року, виданого на імя ОСОБА_4. В подальшому позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив встановити факт неправильності запису у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН №122543 від 04.02.2004 року, де вказано неправильно по батькові власника «Михейович» та вважати правильним по батькові «Михайлович». Свої позивні вимоги мотивує тим, що 23.09.1999 року помер його брат ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина, яка належним чином була прийнята їх батьком ОСОБА_6. 21 березня 2012 року помер батько позивача ОСОБА_1 Після смерті батька відкрилася спадщина, яку він прийняв належним чином. Окрім земельних ділянок які належали особисто батькові, до спадкової маси увійшло право на земельну частку (пай), яке належало батьку, як спадкоємцю, після смерті ОСОБА_5. 12.07.2016 року Новгород-Сіверський районний суд ухвалив рішення, яким задовольнив його позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай), яке належало його братові ОСОБА_5. Але після звернення до відділу Держгеокадастру (для присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці) зясувалось, що після смерті ОСОБА_5 на імя ОСОБА_4 був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку. У судове засідання позивач ОСОБА_5 та представник позивача ОСОБА_2 не зявились, представник позивача подав до суду письмову заву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_7 у судове засідання незявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у звязку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, 23 вересня 1999 року в с. Дігтярівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_5 (а.с. 24). 15 квітня 1997 року, ще за життя ОСОБА_5, останній отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0294291, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у ОСОБА_3 районі Чернігівської області (а.с. 18). Даним сертифікатом було посвідчено право ОСОБА_5 на земельну частку (пай) розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КГ «Жовтень», розташованих на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.
Після смерті ОСОБА_5 належне йому майно, зокрема й вказане право на земельну частку (пай), було прийняте його батьком ОСОБА_6, що посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 березня 2001 року (а.с. 9).
21 березня 2012 року в с. Дігтярівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_6 (а.с. 7).
Згідно рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12.07.2016 року, яке набрало законної сили 23.07.2016 року за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом було визнано право на земельну частку (пай) розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах, із земель колишнього КСГП «Жовтень», розташованих на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що належало ОСОБА_5, який помер 23 вересня 1999 року (а.с.10-12).
Вже після смерті ОСОБА_5 на її імя ОСОБА_4, був виданий держаний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЧН №122543 від 04.02.2004 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,53 га на території Дігтярівської сільської ради (а.с.18). Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Частиною 1 ст.125 Земельного кодексу України передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Частиною 1 ст.126 Земельного кодексу України було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача ОСОБА_3 районною державною адміністрацією Чернігівської області на імя ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_5, державного акту про право приватної власності на землю було здійснено в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельну ділянку.
Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на імя ОСОБА_5 як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай).
Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Таким чином, у звязку з видачею на імя ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_5державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини ОСОБА_5, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай).
За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя ОСОБА_4. З приводу заявленої позивачем вимоги про встановлення факту неправильності запису по батькові правоволодільця «Михейович» у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН №122543 від 04.02.2004 року, замість правильного «Михайлович» - суд зазначає, що частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 26.03.2018 року №03-32/431 на території сільської ради ОСОБА_4 не був зареєстрований і не проживав, а був зареєстрований та проживав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: с. Дігтярівська, вул. Хутірська, 19 (а.с.29).
Оскільки судом встановлено, що у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН №122543 від 04.02.2004 року допущена описка у по батькові власника, яка не може бути виправлена установою, якою був виданий даний правовстановлюючий документ і від нього залежать спадкові права позивача ОСОБА_1, судом встановлені підстави для задоволення позову в цій частині. На підставі викладеного, керуючись статтями 25, 1218, 1220, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, статтями 125, 126 Земельного кодексу України, статтями 76-81, 82, 83, 206, 258-259, 263-268, 273, 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1, поданий представником позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та встановлення факту неправильності запису в правовстановлюючому документі задовольнити повністю. Встановити факт неправильності запису у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН №122543 від 04.02.2004 року, а саме те, що у державному акті помилково вказано по батькові власника «Михейович», замість правильного «Михайлович».
Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №122543 від 04.02.2004 року, виданий на імя ОСОБА_4, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,53 га на території Дігтярівської сільської ради.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: О.О.Кочура