АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року місто Київ.

Справа № 2-5203/11 (760/10406/16-ц)

Апеляційне провадження № 22-ц/796/4533/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року, у складі судді Шереметьєвої Л.А. (інформація про час постановлення ухвали та дату складання повного тексту ухвали відсутня) про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання за поданням головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Пішковцій Оксани Вікторівни

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В червні 2016 року головний державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Пішковцій Оксана Вікторівна звернулась до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

Обґрунтовуючи заяву, посилалася на те, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва № 2-5203/11 від 21.01.2013 про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу у розмірі 360691,20 грн. (боржник ОСОБА_2). 21.03.2013 старшим державним виконавцем Журбасом Д.В. відповідно до ст. 17, 19, 20, 25, Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 37097199). Копію постанови направлено боржнику та стягувачу. В матеріалах виконавчого провадження ВП № 37097199 відсутній оригінал виконавчого листа (в тому числі, його дублікат). Разом з тим, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень наявна Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.04.2014 року ВП№37097199. При цьому, в матеріалах виконавчого провадження ВП № 37097199 відсутній оригінал виконавчого листа (в тому числі, його дублікат). 02 грудня 2015 до відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві надійшов від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» лист, в якому стягувач повідомляє, що виконавчий документ на їх адресу не надходив. На думку державного виконавця, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не отримувало, ні саму постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.04.2014 року ВП№37097199, ні оригінал виконавчого документу. Зазначене свідчить про втрату виконавчого документа при поверненні та відправці його поштою стягувачу, про що останній довідався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 37097199, а саме 02.12.2015 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року заяву головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа та видачу дублікату задоволено.

Поновлено строк пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання та видано дублікат виконавчого листа в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

В скарзі посилалася на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права та суперечить матеріалам справи. Зазначала, що в момент звернення до суду, на виконанні не перебувало жодного виконавчого провадження у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого листа по справі №2- 5203/11 від 19 грудня 2011 року, за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва, що набрало законної сили 30 грудня 2011 року , а тому у державного виконавця були відсутні підстави для звернення до суду з поданням. Суд не обґрунтовував свої висновки щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. В ухвалі не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Крім того, зазначала, що боржник не був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду від 19 грудня 2011 року був задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 т стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 січня 2011 року на виконання рішення суду представнику позивача був виданий виконавчий лист.

21.03.2013 старшим державним виконавцем Журбасом Д.В. відповідно до ст. 17, 19, 20, 25, Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 37097199). Копію постанови направлено боржнику та стягувачу.

Постановою державного виконавця від 29 квітня 2014 року виконавчий документ був повернутий стягувачу.

Як вбачається з подання державного виконавця про наявність постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа представнику стягувача стало відомо на прийомі у відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва 02 грудня 2015 року.

В цей же день ним була отримана постанова та заявлено про відсутність у банку оригіналу виконавчого документа.

Задовольняючи подання, місцевий суд виходив з того, що заявником доведено наявність поважних причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та втрату оригіналу виконавчого листа, що робить неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним та не в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦПК України, (в редакції, яка діяла на момент розгляду подання) заява про видачу дубліката виконавчого листа розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Згідно з ч. 2 ст. 371 ЦПК України, (в редакції, яка діяла на момент розгляду подання), Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

В апеляційні скарзі представник боржника, зокрема посилався на те, що боржник не був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

В п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України зазначено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Виходячи з положень ст.ст. 370, 371 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду подання), розгляд питання про видачу дублікату виконавчого листа та про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання повинен був відбуватись з обов'язковим повідомленням боржника.

Статтею 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду подання) було передбачено порядок повідомлення сторін про розгляд справи. Порядок вручення судових повісток був передбачений ст. 76 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду подання).

В матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник ОСОБА_2 (його представник) повідомлений належним чином про судове засідання призначене на 17.10.2016 року, оскільки конверт з повідомленням повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 126-127).

Повернення конверту із відміткою установи поштового зв'язку з причиною невручення «за закінченням встановленого строку зберігання» не може вважатись належним повідомленням сторони про розгляд справи у розумінні процесуального закону, а саме ст. 76 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду подання).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що розглядаючи подання , місцевий суд не повідомив боржника про розгляд заяви за адресою його реєстрації, яка наявна в матеріалах справи, що є порушенням норм процесуального законодавства.

У зв'язку з цим боржник був позбавлений можливості наводити свої доводи та заперечення та приймати участь у дослідженні доказів, що безумовно призвело до недотримання судом принципу змагальності та рівності сторін, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті вимог подання. Тобто доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційним судом визнано обґрунтованими.

Щодо вирішення вимог по суті подання державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Пішковцій Оксани Вікторівни про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання, апеляційний суд виходить з наступного:

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду подання) замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачений виконавчий лист.

З системного аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що дублікат - документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Разом з тим, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент звернення державного виконавця до суду), вбачається, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення.

Аналізуючи вищевказану норму, можна зробити висновок, що державний виконавець мав право звертатись до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого документа лише у процесі здійснення виконавчого провадження.

Як зазначено в поданні державного виконавця, постановою державного виконавця від 29 квітня 2014 року виконавчий документ був повернутий стягувачу.

Суду не було надано доказів, що постанова про повернення виконавчого документу скасовувалась в судовому порядку та виконавче провадження відновлювалось.

З квітня 2014 року до моменту звернення державного виконавця до суду в 2016 році на виконанні вже не перебувало виконавче провадження.

Тобто , апеляційним судом встановлено, що станом на момент звернення державного виконавця до суду у червні 2016 року на виконанні у ВДВС виконавчого провадження не було, а тому у останнього були відсутні підстави для звернення до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа.

Посилання державного виконавця на розділ XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», згідно якого виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа, апеляційний суд не приймає, так як вказаний розділ стосується відновлення втраченого виконавчого провадження, однак доказів втрати виконавчого провадження, державним виконавцем надано не було.

Крім того, апеляційний суд виходить з того, що як на підставу для видачі дубліката виконавчого листа державний виконавець посилався на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не отримувало, ні саму постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.04.2014 року ВП№37097199, ні оригінал самого виконавчого документу. Зазначене свідчить про втрату виконавчого документа при його оформленні для пересилання стягувачу, про що стягувач довідався лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП № 37097199, а саме 02.12.2015 року.

При цьому, жодних доказів на підтвердження вищенаведених обставин суду подано не було.

Також, апеляційний суд виходить з того, що жодних документів з приводу проведення службової перевірки щодо втрати виконавчого листа у ВДВС не надано, наведені доводи в поданні без подання відповідних документів, не свідчать про втрату виконавчого документа.

Щодо вимог подання в частині поновлення строку пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання, апеляційний суд встановив наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України, (в редакції, яка діяла на момент розгляду подання) стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Тобто, виключним суб'єктом звернення до суду з цього питання є стягувач, а тому у суду не було підстав для розгляду подання в цій частині та відповідно підстав для його задоволення в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач звертався до суду з такою заявою, проте просив залишити її без розгляду, так як вже було задоволено подання державного виконавця в цій частині.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким, чином доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому ухвала підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні подання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання.

Разом з тим апеляційний суд роз'яснює, що скасування ухвали суду , постановленої за поданням державного виконавця, не позбавляє стягувача повторно подати заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення його до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року скасувати та постановити нову наступного змісту:

В задоволенні поданняголовного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Пішковцій ОксаниВікторівни про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа для звернення до виконання в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 23 травня 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

Іванченко М.М.