ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року

м.Суми

Справа №577/1399/13-ц

Номер провадження 22-ц/788/2109/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2013 року, в складі судді Разумової І.Є., ухвалене у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

14 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, мотивуючи тим, що 11 березня 2000 року між нею та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, від якого вони мають неповнолітніх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких у свідоцтві про народження записаний відповідач.

ОСОБА_2 залишив сім'ю та переїхав до м. Хмельницького, діти залишилися проживати разом з нею та знаходяться на її утриманні.

Відповідач матеріальної допомоги не надає, інших стягнень з його доходів не проводиться.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 14 березня 2013 року, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 229 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати.

При цьому зазначає, що з березня 2012 року їх діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебували у Конотопському загальноосвітньому санаторії школі-інтернаті, де знаходилися на повному державному утриманні, а не на утриманні ОСОБА_1, що виключає можливість стягнення аліментів на користь позивача, оскільки вона не несла ніяких витрат на їх утримання.

Позивач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи в установленному законом порядку, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що з 11 березня 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких у свідоцтвах про народження записаний відповідач ОСОБА_2 (а.с. 2-4).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області від 12 березня 2013 року № 171, ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає АДРЕСА_1 зі складом сім'ї: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2016 року у справі № 577/4670/16-ц позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передано неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування Конотопської районної державної адміністрації для подальшого влаштування (а.с. 25).

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2018 року у справі № 577/4941/17-ц позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Передано ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, органу піки та піклування Конотопської районної державної адміністрації для подальшого влаштування (а.с. 26).

Рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог мотивоване тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей та повинен надавати матеріальну допомогу матері дітей на їх утримання.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що таких висновків суд першої інстанції дійшов внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та неповного з'ясування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення), при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналогічні роз'яснення містяться в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 180 СК України, дійшов до правильного висновку про наявність у відповідача обов'язку щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь матері, оскільки дочка на час звернення позивача з позовом до суду та ухвалення судом першої інстанції рішення перебувала на її утриманні, що підтверджується довідкою з КЗ Конотопська загальноосвітня санаторна шкода-інтернат І-ІІ ступенів від 12 листопада 2018 року № 515, згідно з якою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала у вищевказаному закладі у період з 01 вересня 2013 року по 29 червня 2018 року (а.с. 39).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що з березня 2012 року обох їх дітей було передано до Конотопського загальноосвітнього санаторію школи-інтернату, де вони перебували на повному державному утриманні, є помилковими.

Як убачається з довідки, витребуваної апеляційним судом з КЗ Конотопська загальноосвітня санаторна шкода-інтернат І-ІІ ступенів від 12 листопада 2018 року № 515, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчався в КЗ СОР Конотопській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті І-ІІ ступенів з 01 вересня 2009 року по 30 серпня 2016 року, проте, з 30 серпня 2016 року не навчається у школі-інтернаті у зв'язку зі вступом до Індустріально-педагогічного технікуму КІСумДУ (а.с. 39).

Таким чином, суд першої інстанції вказаних обставин не перевірив та безпідставно стягнув аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки на час подачі позову та ухвалення оскаржуваного рішення на її утриманні він не перебував, так як знаходився у школі-інтернаті на повному державному утриманні.

Отже, висновок суду першої інстанції про задоволення позову в повному обсязі є помилковим, оскільки зроблений без всебічного, повного і об'єктивного дослідження фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За встановлених обставин, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, знайшли своє підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права та, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України необхідно вирішити питання розподілу судових витрат та компенсувати ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 114 грн 70 коп та за апеляційний перегляд рішення в сумі 172 грн 05 коп за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2013 року.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Кітунькіно Лопатинського району Пензенської області Російської Федерації, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 березня 2013 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в іншій частині.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 114 грн 70 коп та за апеляційний перегляд рішення в сумі 172 грн 05 коп за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик

С.С. Ткачук