АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/363/17 22-ц/774/461/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 193/363/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання - Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ФОП ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року, яке ухвалене суддею Кащуком Д.А. в с.Софіївка Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 (надалі ФОП «ОСОБА_2П.») про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємцем майна померлого брата ОСОБА_3, який помер 10.12.2014 року і згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 963 від 02.10.2015 року є власником земельної ділянки площею 7,1938 га., розташованої на території Вакулівської (Жовтневої) сільської ради Софіївського району, кадастровий номер земельної ділянки № 020450003.

25 грудня 2009 року її брат уклав договір оренди земельної ділянки № 81 з ФОП «ОСОБА_2П.», строком на 5 років, тобто до 25.12.2014 року.

Зазначає, що відповідно до п. 8 Договору після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк і повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавцю про намір продовжити його дію. Але після смерті брата виявилось, що у 01.05.2014 року між ним та ФОП «ОСОБА_2П.» укладено додаткову угоду до договору № 81 від 25.12.2009 року оренди земельної ділянки якою термін оренди продовжено до 01.05.2024 року. За життя її брат ОСОБА_3 повідомив їй, що у нього скоро закінчується термін оренди земельної ділянки і він хотів самостійно господарювати на своїй земельній ділянці, та намір продовжувати договорі оренди з ФОП «ОСОБА_2П.» брат не мав. Стверджує, що при вивчені додаткової угоди візуально зрозуміло, що підпис, який від імені брата поставлено на додатковій угоді, брату не належить, та оригінал додаткової угоди відсутній.

Зазначає, що додаткову угоду її брат не підписував, у звязку із чим вона звернулась до поліції із заявою про порушення кримінального провадження щодо підробки документів з боку ФОП «ОСОБА_2П.», але їй було відмовлено у порушенні кримінального провадження на тій підставі, що експертизу автентичності підпису неможливо провести не маючи оригіналу договору.

Вважає, що договір оренди належної їй земельної ділянки укладений з суттєвими порушеннями чинного законодавства, а тому необхідно його визнати недійсним.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на те, що судом всебічно та повно не зясовані обставини по справі, а саме сторони не були допитані як свідки, а це означає, що судом всупереч ч.4 ст. 10 ЦПК України не було досліджено усі джерела доказів по справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Статтями 14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,1938 га., що розташована на території Вакулівської (Жовтневої) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 2 жовтня 2015 року кадастровий номер № 020450003 (а.с.8,9).

25 грудня 2009 року між ОСОБА_3 та ФОП «ОСОБА_2П.» укладено договір оренди земельної ділянки № 81строком на 5 років. П.8 договору передбачає, що договір дійсний з 25.12.2009 по 25.12.2014 р.р.. Договір підписаний сторонами (а.с. 3-5).

1 травня 2014 року між ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 81 від 25.12.2009 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до п. 9 договору щодо збільшення розміру орендної плати, п. 8 договору щодо збільшення строку дії договору з 5 років до 10 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк, а також першочергове право викупу земельної ділянки впродовж дії цього договору та по його закінченню. Орендар повинен не пізніше 30 днів по закінченню строку дії договору повідомити письмово орендодавцю про намір продовжити його дію. Договір дійсний до 01.05.2024 року. Також внесено зміни до п. 40 договору абз. 3,4.( а.с.6).

Крім того, згідно п. 5 додаткової угоди вказано про набрання чинності додаткової угоди з дати її державної реєстрації та є невідємної частини договору оренди земельної ділянки № 81 від 25.12.2009 року. Додатковий договір підписаний сторонами (а.с.6).

Додаткова угода зареєстрована 30 травня 2014 року про що вчинено запис за №13439420, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав т їх обтяжень під індексним № 22369730 від 30.05.2014 року (а.с.7).

Позивач стверджує, що її брат додаткову угоду до договору не підписував, у звязку з чим вона звернулась до поліції з заявою про порушення кримінального провадження у відношенні ФОП «ОСОБА_2П.» щодо підробки ним документів. Однак відповідно до листа Софіївського відділу поліції за №47.4-331 від 20.04.2017 вбачається, що поліція не змогла провести судово-почеркознавчу експертизу для встановлення факту підробки підписів, адже нею не було надано оригіналу додаткової угоди. (а.с. 17). Також відповідно до листа поліції від 12.07.2017 року повідомлено, що у ОСОБА_2 вилучено ряд оригіналів додаткових угод, серед яких відсутня додаткова угода укладена між ФОП «ОСОБА_2П.» та ОСОБА_3, також відсутній оригінал вказаної додаткової угоди у матеріалах кримінального провадження №0000723 від 09.10.2014 за ч.1 ст.358 КК України за фактами підробки невстановленою особою додаткових угод про оренду земельних ділянок між 21 володільцем земельних ділянок та ФОП "Квасов" (а.с. 56).

Як видно з матеріалів справи суд вживав всіх заходів для отримання оригіналу оспорюваної додаткової угоди, однак ні позивачем, ні відповідачем, ні Софіївською районною державною адміністрацією не було надано на розгляд суду вказаного оригіналу додаткової угоди, який необхідний для проведення судово-почеркознавчої експертизи, у звязку з чим неможливо провести експертизу з копії додаткових угод, для підтвердження тверджень позивача щодо наявності обставини того, що її брат не підписував, тобто обставини відсутності його волевиявлення на підписання додаткової угоди. Судом у процесі розгляду справи було витребувано оригінал додаткової угоди у Софіївській районній державній адміністрації, на що було надано реєстраційну справу, у якій також відсутній оригінал документу, а міститься лише його копія.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу повно, всебічно та з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України ).

Підстави для звільнення позивача ОСОБА_1 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування заявленого позову.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача.

Оскільки, в силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у цій справі відсутні, позивачем апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: