Справа №303/4736/18
2/303/2052/18
ряд. стат. звіту 26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що 16.08.2011 року між позивачем та відповідач був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач ОСОБА_4 всупереч Закону та умовам договору своїх зобов'язань перед позивачем не виконала, внаслідок чого станом на 30.06.2018 року за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору у сумі 110 427,56 гривень.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, в поданій заяві просить суд розглядати справу без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подавши до суду відзив на позовну заяву в якому визнає факт отримання нею кредитних коштів у сумі 4 200 гривень, які частково погашала. Останній платіж нею був сплачений 20.05.2015 року у розмірі 173,75 гривень на погашення відсотків та 466,89 гривень на погашення суми кредиту. Однак, відповідач ОСОБА_3 категорично заперечує той факт, що нею було сплачено суму у розмірі 1,89 гривень, яка була внесена 28.02.2018 року, про що відображено у розрахунку заборгованості наданим представником позивача. У звязку з цим, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимогу звязку із застосуванням строків позовної давності про що подала заяву. Крім цього, зазначила, що 27.07.2013 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5, після чого змінила прізвище із ОСОБА_4 на ОСОБА_5.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до Заяви та умовам і правилам надання банківських послуг від 16.08.2011 року, відповідач ОСОБА_3 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 7-32).

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В свою чергу, ст.256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно з ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, суд зобов'язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, при чому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Відповідач заявив про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Також з матеріалів справи вбачається, зокрема з розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем був здійснений 28.02.2018 року у розмірі 1,89 гривень (а.с. 5, 6). Однак, відповідач ОСОБА_3 у відзиві та заяві про застосування строків позовної давності, заперечила даний факт, а саме зазначила, що даний платіж вона не здійснювала.

В той же час, представником позивача не було надано суду жодного доказу, який би підтверджував факт здійснення саме відповідачем платежу 28.02.2018 року у розмірі 1,89 гривень, а саме квитанції, касові ордера або інші документи, що засвідчують здійснення вищезазначеного платежу, оскільки відповідач заперечує вчинення цих дій, а тому підстави для поновлення пропущеного строку позовної давності у відповідності до ст. 264 ЦК України відсутні.

Таким чином, враховуючи строк дії картки, який фактично закінчився, останній платіж сплачений відповідачем 20.05.2015 року, а з позовною заявою за захистом своїх прав банк звернувся тільки 07.08.2018 року, тобто із пропущення строку позовної давності

Відповідач ОСОБА_3 подала заяву про застосування строку позовної давності, що відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Аналогічна правова позиція зазначена у Постанові Верховного суду України від 23.11.2016 року у справі №6-2104цс16, в якій також було зазначено, що в разі заперечення відповідачем вчинення дій щодо здійснення платежу, позивач повинен надати суду докази, квитанції, касові ордери або інші документи, що засвідчують здійснення платежу.

Крім цього, судом встановлено, що 27.07.2013 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у ВДРАЦС по м.Мукачеву РС ММРУЮ у Закарпатській області, актовий запис за №293, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_5.

З врахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт того, що АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду за захистом порушеного права з пропущенням встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 263, 264, 256, 267, 526, 527, 530, 610, 629, 1049, 1050,1054 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у розмірі 110 427,56 гривень за кредитним договором №б/н від 16.08.2011 року, яка складається з натсупного: 4187,02 гривень - заборгованість за кредитом, 96707,78 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3798,11 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 5 234,65 гривень - штраф (процентна складова) - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк», , місцезнаходження м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення складений 07.12.2018 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір