пр. № 2/759/1218/18
ун. № 2-1184/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі суду:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

з участю секретаря - Медвідчук В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву ОСОБА_3 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-я особа: ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-я особа: ОСОБА_4 про визнання права власності.

02.10.2018 р. ОСОБА_3 через канцелярію суду подано заяву про відвід судді від розгляду вказаної справи.

В судове засідання 03.10.2018 р. сам ОСОБА_3 не з'явився, надавши суду заяву з проханням відкладення розгляду справу в зв'язку з перебуванням за межами України.

З врахуванням думки позивача, представника позивача по справі оголошено перерву до 13.11.2018 р.

13.11.2018 р. відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з вимогами про повідомлення про результати розгляду заяву про відвід.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з'явився, пояснень з приводу обґрунтування заяви про відвід не надав, судом в судовому засіданні 13.11.2018 р. поставлено на обговорення поставлено заяву про відвід судді від 02.10.2018 р.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог щодо заяви про відвід заперечували.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає можливим розглянути заяву в його відсутності.

Суд, дослідивши заяву про відвід вимоги викладені в ній вважає доцільним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що позивачем не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 16.01.2018 р. ОСОБА_3 до суду було подано заяву по ввід судді П'ятничук І.В.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Однак, відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 17 січня 2018 р. заяву про відвід визнано необґрунтованою. Провадження по справі зупинено. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 18 січня 2018 р. у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Також слід зазначити, що ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Дана заява не може бути предметом розгляду з підстав заявлення її по минуванню стадії початку підготовчого засідання.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відвід ОСОБА_3 заявляється повторно з підстав аналогічних викладеним в заяві про відвід від 16.01.2018 р. суд вважає, що заяву про відвід слід залишити без розгляду.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 33, 36, 39, 40, 252, 253, 258, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді І.В.П'ятничук по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-я особа: ОСОБА_4 про визнання права власності залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.П'ятничук