Провадження № 2/127/6304/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участю представника позивача та третьої особи ОСОБА_1.,

представника відповідача Бевза І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що у травні 2015 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулось ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з первісним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором, позов був мотивований тим, що 08.05.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 010/03-11/326, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в сумі 200000 доларів США строком до 07.05.2017 року із сплатою 12% річних.

04.08.2014 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 010/03-11/326/1, якою дату остаточного погашення кредиту встановлено 07.04.2018 року та змінено графік повернення кредиту та сплати відсотків. Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено договором поруки № 12/Р7-01-10/08-60 від 04.08.2014 року, укладеним між кредитором та ОСОБА_6 Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 27.05.2015 року виникла заборгованість в сумі 84302, 76 доларів США основний борг, 5875, 59 доларів США - відсотки, 1643, 81доларів США пеня.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2015 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/326 від 08.05.2007 року, за основним боргом в сумі 84302, 76 доларів США, по відсотках за користування кредитом в сумі 5875,79 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом в сумі 1643, 81 доларів США.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору припиненим відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.09.2017 року у даній справі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2015 року в частині задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано та ухвалено нове. В задоволені позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Під час апеляційного розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1. заперечуючи проти позову, ставлячи під сумнів розрахунки надані банком замість надання власних розрахунків, заявив клопотання про призначення у справі судово - економічної експертизи. Згідно з висновком експерта Вінницького відділення КНДІСЕ ОСОБА_7 № 942/16-21 від 27.07.2017 року за результатами дослідження в наявних матеріалах справи та додатково наданих документах в тому числі меморіальних ордерах, та квитанціях, здійснений ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №010/03-11/326 від 08.05.2007 року документально не підтверджується. В зв'язку з відсутністю в матеріалах справи та доданих документів, що підтверджують видачу кредиту за кредитним договором №010/03-11/326 від 08.05.2007 року визначити який фактичний розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 27.05.2015 року, згідно умов кредитного договору №010/03-11/326 від 08.05.2007 року за наданими документами експерту не видається за можливе.

Банк ввів в оману суд та позичальника, подавши позов про стягнення заборгованості, яку не зміг підтвердити, причому не лише окрему суму заборгованості, але і наявність її. Введення в оману ОСОБА_3 при укладенні кредитного договору щодо розміру процентної ставки за кредитним договором, що безумовно є істотною умовою кредитного договору є підставою для визнання кредитного договору недійсним в цілому, як такого, що укладено з введенням в оману. Введення чи намагання ввести споживача в оману також є нодобросовісною конкуренцією, оскільки введення клієнта в оману та укладення з ним договору на умовах, що суперечать чинному законодавству не відповідає жодним правилам та не є чесним звичаєм у підприємницькій діяльності.

У зв'язку з вищенаведеним просив визнати недійсним договір про надання кредиту №010/03-11/326 від 08.05.2007 року та стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 78544, 24 доларів США понесених збитків.

Представник позивача та третьої особи ОСОБА_1. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача Бевз І.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину становить собою сукупність умов, які направлені на досягнення відповідного та очікуваного для всіх сторін правочину правового ефекту у спосіб, який би не суперечив законодавству. Під змістом правочину, умови якого не суперечать законодавству, слід розуміти умови договору про його предмет і мету.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Згідно із ч. ч. 1 і 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Операції споживчого кредитування банками України регулюються Законом України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 року, Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року.

Судом встановлено, що 08.05.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 010/03-11/326, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в сумі 200 000 доларів США строком до 07.05.2017 року із сплатою 12% річних (а.с. 5-8).

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено договором поруки № 12/Р7-01-10/08-60 від 04.08.2014 року, укладеним між кредитором та ОСОБА_6 (а.с.9).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2015 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/326 від 08.05.2007 року, за основним боргом в сумі 84302, 76 доларів США, по відсотках за користування кредитом в сумі 5875,79 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом в сумі 1643, 81 доларів США. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору припиненим відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.09.2017 року у даній справі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2015 року в частині задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано та ухвалено нове. В задоволені позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.10-12).

Згідно з висновком експерта Вінницького відділення КНДІСЕ ОСОБА_7 № 942/16-21 від 27.07.2017 року за результатами дослідження в наявних матеріалах справи та додатково наданих документах в тому числі меморіальних ордерах, та квитанціях, здійснений ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №010/03-11/326 від 08.05.2007 року документально не підтверджується. В зв'язку з відсутністю в матеріалах справи та доданих документів, що підтверджують видачу кредиту за кредитним договором №010/03-11/326 від 08.05.2007 року визначити який фактичний розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 27.05.2015 року, згідно умов кредитного договору №010/03-11/326 від 08.05.2007 року за наданими документами експерту не видається за можливе (а.с.13-25).

З підписанням кредитного договору ОСОБА_3 взяв на себе певні зобов'язання щодо отримання, використання за призначенням, повернення суми отриманого кредиту, а також сплати за його користування, і виконання всіх інших зобов'язань, як вони визначені у цьому договорі (п.1.1 ч.2 кредитного договору).

Відповідно до п.8.1 ч.2 кредитного договору, підписанням цього договору позивач підтверджує, що банк надав йому підписаний зі сторони банку оригінальний примірник цього договору та всіх додатків до нього, посилання на які містяться в цьому договорі.

Згідно із п.8.2 ч. 2 кредитного договору сторони підтверджують, що будь - які умови цього договору є істотними і підлягають виконанню в порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до п.1.12.1 п.1.12. ч.2 кредитного договору позичальник усвідомлює та гарантує, що умови даного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, а також позивач не знаходиться під впливом омани, обману, насильства та погрози.

З метою захисту прав споживачів під час укладення договорів при наданні споживчих кредитів, запобігання завданню споживачам моральної чи матеріальної шкоди через надання свідомо недостовірної чи неповної інформації розроблено «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168.

Ці Правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. 3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, встановлено наступне: «3.1. Банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Пунктом 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту затверджені постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 передбачено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Будучи абсолютно вільним в своєму виборі, ОСОБА_3 обрав в якості котрагента АТ «Райффайзен Банк Аваль» за відсутності жодного тиску з боку банку вільно обрав програму кредитування, а також валюту кредиту, погодив усі істотні умови кредитного договору, та, в результаті, 08.05.2007 року уклав з банком кредитний договір №010/03-11/326 від 08.05.2007 року з додатковою угодою №010/03-11/326/1 від 04.08.2014року, згідно якого банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 200000 доларів США із сплатою 12% річних за користування кредитними коштами на строк до 07.04.2018 року.

Волевиявлення ОСОБА_3 обрати відповідну програму кредитування та іноземну валюту - долари США, як валюту кредиту, підтверджується у «Анкеті - заяві» на кредит під комерційну іпотеку від 26.04.2007 року, згідно даних якої ОСОБА_3 звернувся до банку з проханням надати йому кредит в сумі 200000 доларів США терміном на 10 років зі сплатою 12% річних. В своїй анкеті - заяві на отримання кредиту від 26.04.2007 року ОСОБА_3, який є власником означеного об'єкту комерційної нерухомості, вказав, що кошти будуть спрямовані на будівництво сауни ТК «Світанок». Також в анкеті - заяві ОСОБА_3 сам зазначив, що бажає отримати саме 200 000 доларів США під 12% річних на 10 років (а.с.101-103).

Відповідно до умов кредитного договору банк надав, а позичальник отримав кредит в іноземній валюті в сумі 200 000 доларів США наступним чином:08.05.2007 року в сумі 100000 доларів США; 06.11.2007 сумі 100000 доларів США. Позичальник отримав кредит в іноземній валюті та протягом майже 8 років проводив погашення основного боргу та сплачував відсотки нараховані банком за користування кредитними коштами у іноземній валюті. У відповідності до п. п. 1.7.1. п.1.7. ч.2 вище зазначеного кредитного договору кредитні кошти були перераховані банком в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, з якого позивач отримав їх готівкою через касу траншами 08.05.2007 року в сумі 100000 доларів США та 06.11.2007 року в сумі 100000 доларів США. Шляхом зняття готівкових коштів з поточного рахунку (а.с.114-115).

У відповідності до умов п. п. 1.7.1. п.1.7. ч.2, кожний наступний транш надавався за умови підтвердження ним цільового використання попереднього траншу, що підтверджується відповідними актами перевірки цільового використання кредитних коштів від 20.07.2007 року та 24.01.2008 року, засвідчені підписами кредитного експерта та позичальника (а.с.116-117).

З огляду на вище викладене, суд доходить висновку, що позивач був належним чином ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відтак, банком дотриманні вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та положення Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту в момент вчинення оспорюваного правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках у відповідності до ст. 215 цього Кодексу робить правочин нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність за судовим рішенням.

В силу ст. ст. 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи.

Свободу договору можна охарактеризувати як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії, вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб'єктів.

Зміст свободи договору в загальному розкривається у ст. 627 ЦК України, яка з посиланням на ст. 6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв'язку.

За статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов'язкової сили для сторін.

Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов'язання - під яким, відповідно до ст. 509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 під час укладення кредитного договору був ознайомлений з усіма його умовами. Позивач з указаними умовами погодився, про що свідчить підписання ним кредитного договору та графіків погашення кредиту.

Зокрема, із матеріалів справи вбачається, що після укладення Кредитного договору позивач ОСОБА_3 протягом тривалого часу здійснював платежі на виконання умов договору, що свідчить про те, що волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на визначених у ньому умовах, відповідало внутрішній волі позичальника.

Відповідач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, видавши кредитні кошти Позичальнику.

Як було встановлено судом, вимоги закону були банком в повному обсязі виконані; підписуючи договір, який є актом волевиявлення сторін, сторони за ним підтвердили їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, та позивач здійснював повернення кредиту та сплату відсотків за його користування на виконання умов договору, виконував зобов'язання за кредитним договором належним чином.

При укладенні кредитного договору банком були дотримані вимоги ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому, ОСОБА_3 не скористався правом та на виконання ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» протягом 14 днів не відкликав свою згоду на укладення договору про надання кредиту, враховуючи передбачену законом можливість не пояснювати причини такого відкликання.

Разом з тим, на даний час між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України та договором, адже кредит отримано, отримані кредитні кошти стали засобом для задоволення позивачем своїх власних майнових потреб, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК).

Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2015 року в задоволені позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено, рішення суду набрало законної сили 16.11.2015 року (а.с.95-96).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2015 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/326 від 08.05.2007 року, за основним боргом в сумі 84302, 76 доларів США, по відсотках за користування кредитом в сумі 5875,79 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом в сумі 1643, 81 доларів США. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору припиненим відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.09.2017 року у даній справі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2015 року в частині задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано та ухвалено нове. В задоволені позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У вище вказаному рішенні Апеляційного суду Вінницької області від 18.09.2017 року, вказано, що згідно з висновком експерта Вінницького відділення КНДІСЕ ОСОБА_7 № 942/16-21 від 27.07.2017 року, по першому питанню за результатами дослідження в наявних матеріалах справи та додатково наданих документах в копіях меморіальних ордерів та квитанцій, здійснений ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 010/03-11/326 від 08.05.2007 року документально не підтверджується. По другому питанню в зв'язку з відсутністю в матеріалах справи та додатково наданих документів, що підтверджують видачу кредиту за кредитним договором № 010/03-11/326 від 08.05.2007 року визначити який фактичний розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 27.05.2015 року, згідно з умов кредитного договору за наданими документами експерту не вдається за можливе (а.с.10-12).

На підставі висновку експерта та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 18.09.2017 року позивач, вважає, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», вчинено обман споживача, а тому такий правочин повинен бути визнаний судом недійсним.

Суд критично оцінює дане твердження позивача, оскільки висновок експерта вказує не на споживчий обман, а на те, що розрахунок заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» документально не підтверджений, а також на те, що визначити який фактичний розмір заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не видається за можливе.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 18.09.2017 року кредитний договір № 010/03-11/326 від 08.05.2007 року не визнано недійсним.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 62, 64, 76, 81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК, 6, 526, 625, 627, 628, 629, 638, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_5 про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та стягнення збитків - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: