АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року

м. Київ

справа №753/4256/17

провадження №22-ц/796/3879/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,

суддів - Музичко С.Г., Махлай Л.Д.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Кредитна спілка «Альянс Україна»

розглянув апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року у складі судді Леонтюк Л.К. ,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивачка звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу.

У мотивування вимог зазначала, що 15 грудня 2008 року між Львівським відділенням КС «Альянс Україна» та членом цієї спілки ОСОБА_2 було укладено договір № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в сумі 66170 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадкоємицею стала ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 13 серпня 2009 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 5-1627.

Вказувала, що у зв'язку із закінченням строку, на який було залучено внесок члена кредитної спілки, 15 січня 2010 року звернулась з заявою до Львівського відділення Кредитної спілки «Альянс Україна» та просила повернути внесок на депозитному рахунку та відповідні нараховані, але невиплачені проценти.

Однак, відповідач своєчасно залишок коштів на депозитному рахунку та відповідні проценти не повернув.

Вважає, що вона є споживачем фінансових послуг за договором про залучення внеску члена кредитної спілки, а кредитна спілка «Альянс Україна» - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому має право на стягнення пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з КС «Альянс Україна» на свою користь пеню за прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу відповідно до договору № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 15 грудня 2008 року за період з 24 березня 2015 року по 03 березня 2017 року у розмірі 1 208 402 грн. 13 коп.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 29 березня 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення повністю та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначала, що звернулася до суду з позовом, як новий кредитор, змінений внаслідок спадкового правонаступництва у договорі № 0184-08дЛВ 23с від 15 грудня 2008 року, права якого, як споживача послуг, порушені відповідачем.

Посилалася на те, що вона є споживачем фінансових послуг, відповідач прострочив виконання зобов'язання з повернення вкладу та відсотків по вкладу, а тому відповідно до частини 5 статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» має право на стягнення з відповідача пені у розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Вважає, що місцевим судом неправильно застосовані положення цивільного кодексу про спадкування, оскільки вони жодним чином не можуть регулювати спірні правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до п. 8 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIIIвід 03.10.2017, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIIIАпеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

16 квітня 2018 року на адресу Апеляційного суду м. Києва надійшов відзив КС «Альянс Україна» в особі Голови правління СолдатовоїН.І. на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказувала на те, що ОСОБА_1 не є вкладником, а є спадкоємцем вкладника ОСОБА_2, якому за життя не було присуджено судом стягнення неустойки у зв'язку з невиконанням боржником своїх договірних обов'язків, а тому відповідно до частини другої статті 1230 ЦПК України позивач не має права на стягнення такої неустойки.

Представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Кредитна спілка «Альянс Україна» в особі Голови правління Солдатової Н.І. в судове засідання свого представника не направила, про день ,час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя та до закінчення терміну дії договору про банківський вклад до суду з позовом про стягнення неустойки не звертався та таке рішення судом ухвалено не було, тому до позивача не перейшло право на стягнення неустойки у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на законі.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 15 грудня 2008 року між Львівським відділенням Кредитної спілки «Альянс Україна» та членом Кредитної спілки «Альянс Україна» ОСОБА_2 було укладено договір № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

Згідно п. 1.1 вищезазначеного договору закінченням строку на який було залучено внесок члена кредитної спілки є 15 січня 2010 року. Сума внеску складає 66 170 гривень відповідно до п. 1.2 Договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 13 серпня 2009 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 5-1627 ОСОБА_1 є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходиться у Львівському відділенні КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку № 0184-08д ЛВ 23с.

У зв'язку з закінченням строку на який було залучено внесок члена КС «Альянс Україна» ОСОБА_1 15 січня 2010 року звернулася з заявою до Львівського відділення КС «Альянс Україна» та просила внесок на депозитному рахунку у розмірі 66 170 грн. та відповідні нараховані, але не сплачені відсотки перерахувати шляхом безготівкового перерахування на її поточний рахунок в національній валюті № НОМЕР_1 в ПАТ «Брокбізнесбанк».

Сума, що підлягала поверненню становить 66 170 грн. внеску та 6 635 грн. 14 коп. відсотків по внеску, що разом складає 72 805 грн. 14 коп.

Однак, відповідач, порушуючи зобов'язання згідно договору № 0184-08д ЛВ 23с від 15 грудня 2008 року та вимоги чинного законодавства прострочив виконання грошового зобов'язання і своєчасно та в повному обсязі не повернув ОСОБА_1 залишок коштів на депозитному рахунку та відповідні, але не сплачені відсотки в розмірі 72 805 грн. 14 коп.

Факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за укладеним договором № 0184-08д ЛВ 23с від 15 грудня 2008 року щодо повернення грошового вкладу позивачу та порушення прав позивача встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2011 року, що набрало законної сили у справі № 2-3853/11 за позовом ОСОБА_1 до КС «Альянс Україна» , яким з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 стягнуто внесок на депозитному рахунку в розмірі 58 570 грн. та нараховані, але не виплачені проценти у розмірі 5 100 грн. за договором № 0184-08д ЛВ 23с від 15 грудня 2008 року.

Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не є вкладником, а є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться на депозитному рахунку спадкоємця.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У зобов'язаннях, не пов'язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов'язань. У такому разі відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 512 ЦК України самостійною підставою заміни кредитора в зобов'язанні є правонаступництво.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Зобов'язання за договором банківського вкладу не є такими, що нерозривно пов'язані з особою вкладника, а тому в разі його смерті спадкоємцеві, який прийняв спадщину, повертається як сума банківського вкладу, так і проценти на нього до дня, який передує поверненню вкладу (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-65цс13).

За змістом статті 1060 та частини другої статті 1228 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку, право на який входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Згідно із ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов'язання не припиняється смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно пов'язаним з особою останнього. У такому разі права та обов'язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців.

Отже, зобов'язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 листопада 2013 р. у справі № 6-129цс13).

Таким чином, права позивача на спадкування вкладу та процентів за вкладом були встановлені, а порушене відповідачем право ОСОБА_1 на отримання вкладу та відсотків за вкладом було відновлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2011 року, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Проте, вищезазначене рішення належним чином не виконувалось.

Як убачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконання обов'язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), роботи чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення цього особистих потреб; виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Проте, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2011 року у справі № 2-3853/11, яке набрало законної сили, вже стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 внесок, що розміщений на депозитному рахунку та нараховані, але не сплачені проценти по вкладу.

В межах заявленого позову у даній справі позивач ОСОБА_1 заявляла вимогу про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання з повернення вкладу, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у той час , коли не є споживачем послуг КС «Альянс Україна», а звернулась до суду з вимогою про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання як спадкоємець особи, з якою був укладений договір на стадії виконання рішення про стягнення внеску та процентів по вкладу.

Проте, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання, оскільки на цій стадії постає питання про належне виконання вже існуючого рішення та про застосування відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦПК.

Таким чином, наявність судового рішення про стягнення внеску та нарахованих, але не сплачених процентів по вкладу, яке боржник не виконав належним чином, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 ЦК України (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16).

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

У разі порушення банком зобов'язання з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (аналогічний висновок мітиться в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13).

Відповідно до пунктів 2, 5 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 1230 ЦК України встановлено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. До спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суду дійшов обґрунтованого висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя та до закінчення терміну дії договору про банківський вклад до суду з позовом про стягнення неустойки не звертався та таке рішення судом ухвалено не було, тому до позивача не перейшло право на стягнення неустойки у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків.

З огляду на те, що вимоги позивача обґрунтовані порушенням її прав щодо виконання рішенняДарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2011 року у справі № 2-3853/11, яке набрало законної сили і яким стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 внесок, що розміщений на депозитному рахунку та нараховані, але не сплачені проценти по вкладу, рішення остаточно виконано у червні 2017 року, доводи апелянта стосовно права на стягнення з відповідача пені у розмірі 3 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки правовідносини, фактично, виникли із порушення грошового зобов"язання, що випливає із неналежного виконанням рішення суду.

У статті 6 Конвенції закріплене право на справедливий суд. У частині першій цієї статті зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд правильно відмовив в задоволенні позову та дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування статті 1230 ЦК України до правовідносин, що виникли між сторонами.

Наразі, позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки застосування частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин, з приводу яких ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили, не передбачено чинним законодавством України.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375,381 - 384 ЦПК України, Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 15 травня 2018 року.

Головуючий: В.А. Кравець

Судді: С.Г. Музичко

Л.Д. Махлай