Справа № 130/2387/17
Провадження № 22-ц/772/877/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокуСправа № 130/2387/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді: Голоти Л.О.,

суддів: Войтка Ю.Б., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

учасники справи:

позивач : ОСОБА_3,

відповідач : ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31.01.2018 року, ухваленого в складі судді Заярного А.М., повний текст рішення складено 01.02.2018 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтовано тим, що з 21.07.1996 року по 27.03.2015 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею.

У 2013 році син ОСОБА_5 вступив до інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія». Відповідно до індивідуального договору від 18.08.2015 року, навчання сина проводиться на платній основі. Вартість одного року навчання становить 19320 грн. Згідно довідки від 21.07.2016 року син є студентом четвертого курсу денного відділення інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія», навчання завершується 30.06.2018 року. Своїх джерел доходу він немає, а тому вимушений перебувати на повному матеріальному забезпеченні позивачки. Вона сплачує за навчання та проживання сина у гуртожитку, забезпечує одягом, продуктами харчування та всіма необхідними для навчання знаряддями. Син потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням в учбовому закладі, а відповідач зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідач є особою працездатного віку. Не дивлячись на те, що він визнаний інвалідом третьої групи загального захворювання, він працює та отримує значний неофіційний дохід, що дозволяє йому укомплектовувати та утримувати житловий будинок площею 149 кв. м по вул. Франко, 42 у м. Жмеринка, який вони побудували перебуваючи у шлюбі, що підтверджується фіскальними чеками, накладними на придбання будівельних матеріалів та товарів, так протягом 2016-2017 року ним на облаштування будинку та прибудинкової території було витрачено 92176,65 грн. Крім того відповідач має у власності автомобіль ВАЗ 2108, 1992 року випуску. Проте він свідомо не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу сину.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 182, 199, 200 СК України, ОСОБА_3 просила стягнути аліменти з ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000 грн. щомісячно на період навчання до 30.06.2018 року.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31.01.2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 2459 грн. щомісячно, починаючи з 10.10.2017 і до закінчення ним навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», тобто до 30.06.2018.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн..

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання, а саме з 10.10.2017 по 10.11.2017.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка проживає у найманій квартирі, офіційно працює, повністю утримує повнолітнього сина ОСОБА_5, який навчається на денному відділенні інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія», навчання завершується 30.06.2018 року.

Відповідач є інвалідом третьої групи, періодично лікується, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього немає. Надані позивачкою фіскальні чеки, накладні про придбання відповідачем будівельних матеріалів та товарів протягом 2016-2017 року свідчить про платоспроможність відповідача та можливість надавати ним сину матеріальну допомогу, а також це свідчить, що він має значний додатковий дохід, адже розмір пенсії не покриває такі витрати. Разом з тим суд зазначив, що розмір який згоден платити відповідач, а саме в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця, до закінчення ним навчання, не буде достатнім для забезпечення необхідних умов життя сина ОСОБА_6 і буде суперечити його інтересам, виходячи із встановлених обставин справи. Даний розмір є необґрунтованим та недостатнім. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_7 може надавати на утримання сина аліменти в розмірі 2459 грн. щомісячно до закінчення ним навчання. Вказана сума визначена із розрахунку (19310 грн. (навчання за рік) / 12 місяців = 1609,16 грн., 1700 грн. (прожитковий мінімум) / 2 = 850. 1609 + 850 = 2459 грн.). Дана сума є обґрунтованою, достатньою, законною та справедливою, що відповідає потребам сина на даний час. Дана сума визначена із врахуванням, що син навчається з 18.08.2015 року і до цього часу кошти за навчання та на його утримання сплачувались матірю, тобто позивачем.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить рішення суду змінити та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частки його доходу, щомісячно, починаючи з 10.10.2017 року і до закінчення навчання ОСОБА_5 в Національному університеті «Одеська юридична академія», тобто до 30.06.2018 року.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не мала права на звернення до суду із даним позовом, оскільки їхній син не проживав із позивачкою, так як він прописаний та фактично проживає в м. Одеса, тоді як згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Також зазначає, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, те, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання та потребує ендопротезування суглобу, його пенсія становить 1452 грн., що є єдиним джерелом його доходу. Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції помилково включив до вартості навчання також 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На апеляційну скаргу позивачкою відзив не подано.

У судовому засіданні відповідач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Зазначив, що не заперечує щоб аліменти стягувались у межах суми його пенсії, яка на даний час становить 1452 грн.

Позивач та її представник заперечили проти апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

У справі встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-АМ №208632 сторони являються батьками ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ №090323 шлюб між сторонами розірваний 27.03.2015 року (а.с. 10).

Відповідно до індивідуального договору від № 2015-о-000602 від 18.08.2015 року навчання ОСОБА_8 проводиться на платній основі, вартість одного року навчання становить 19320 грн. (а.с. 7).

Відповідно до довідки № 895 від 21.07.2015 року ОСОБА_5 є студентом денного відділення інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія», запланований термін навчання до 30.06.2018 року (а.с. 6).

Згідно довідки ОСББ «Доватора-6» № 135 від 08.08.2017 року ОСОБА_3 проживає без реєстрації АДРЕСА_1, разом з нею періодично (вихідні, канікулярні дні) проживає її син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_4 згідно облікової картки приватного ТЗ (К8267АЕ) є власником автомобіля ВАЗ 2108,1992 року випуску (а.с. 11).

Згідно фіскальних чеків, накладних на придбання будівельних матеріалів та товарів, протягом 2016-2017 року відповідачем на облаштування будинку та прибудинкової території було витрачено 89343 грн.

Відповідно до копії довідки до акту МСЕК відповідачу ОСОБА_4 встановлена третя група інвалідності загального захворювання (а.с. 53).

Згідно копії пенсійного посвідчення серії ААІ №867749 відповідач отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання (а.с. 52). Розмір пенсії складає 1452 грн., що підтверджується довідкою Жмеринського обєднаного УПФУ у Вінницькій області від 05.12.2017 року №5897/02-3-25 (а.с. 54).

Згідно копії виписки від 09.03.2017 року із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відповідач ОСОБА_4 14.02.2017 року по 07.03.2017 року перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні Жмеринської лікарні відновного лікування (а.с. 56).

Згідно копії виписки від 04.10.2017 року із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відповідач ОСОБА_4 з 13.09.2017 року по 25.09.2017 року перебував на лікуванні денного відділення Жмеринської лікарні відновного лікування (а.с. 55).

Відповідно до заключення головного лікаря ортопеда-травматолога Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова відповідач потребує ендопротезування суглобу (а.с. 57).

Згідно наданих позивачкою оригіналів чеків про переказ коштів на картковий рахунок, сину нею переведено у вересні 2017 року 4998 грн., в жовтні 3100 грн., листопаді 5150 грн., в грудні 3500 грн. Крім того, нею сплачено 22.12.2017 року 9600 грн. за навчання сина.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки позивачка проживає у найманій квартирі, офіційно працює, повністю утримує повнолітнього сина ОСОБА_5, який навчається на денному відділенні інституту кримінальної юстиції Національного університету «Одеська юридична академія», навчання завершується 30.06.2018 року.

При цьому, суд зазначив, що відповідач є інвалідом третьої групи, періодично лікується, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього немає. Надані позивачкою фіскальні чеки, накладні про придбання відповідачем будівельних матеріалів та товарів протягом 2016-2017 року свідчить про платоспроможність відповідача та можливість надавати ним сину матеріальну допомогу, а також це свідчить, що він має значний додатковий дохід, адже розмір пенсії не покриває такі витрати. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати на утримання позивача аліменти в розмірі 2459 грн. щомісячно до закінчення ним навчання. Вказана сума визначена із розрахунку (19310 грн. (навчання за рік) / 12 місяців = 1609,16 грн., 1700 грн. (прожитковий мінімум) / 2 = 850.1609 + 850 = 2459 грн.). Дана сума визначена із врахуванням також того, що син навчається з 18.08.2015 року і до цього часу кошти за навчання та на його утримання сплачувались матірю, тобто позивачем.

Водночас, суд зазначив, що розмір який згоден платити відповідач, а саме в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісяця, до закінчення ним навчання, не буде достатнім для забезпечення необхідних умов життя сина ОСОБА_6 і буде суперечити його інтересам, виходячи із встановлених обставин справи. Даний розмір є необґрунтованим та недостатнім.

Проте, до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на таке.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 2 частини 1 зазначеної статті визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Частиною другої статті 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України.

Вказана глава передбачає стягнення аліментів на період навчання і не передбачає стягнення додаткових витрат.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів, який стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в сумі 2459 грн. щомісячно, є необґрунтованим, оскільки у справі відсутні відомості про те, що відповідач має можливість надавати допомогу в такому розмірі.

Посилання у рішенні суду першої інстанції на те, що надані позивачкою фіскальні чеки, накладні про придбання відповідачем будівельних матеріалів та товарів протягом 2016-2017 року свідчить про платоспроможність відповідача та можливість надавати ним сину матеріальну допомогу, а також це свідчить, що він має значний додатковий дохід, адже розмір пенсії не покриває такі витрати, колегія суддів вважає необґрунтованими, адже зі змісту апеляційної скарги слідує, що кошти, які були потрачені відповідачем на будматеріали, про що надано чеки позивачкою були зароблені у Чукотці в 2013 та 2015 роках, які у нього закінчилися, а знову їхати на заробітки відповідач не може за станом здоровя. Інших доходів, окрім пенсії, у відповідача немає.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач отримує дохід лише від пенсії, а позивачкою не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн., беручи до уваги наявні у справі докази на підтвердження доходу відповідача, стан його здоров'я та майновий стан, його позицію щодо можливості сплати аліментів у розмірі 700 грн. щомісячно, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з відповідача аліментів на користь ОСОБА_5 до 700 грн. щомісячно, починаючи з 10.10.2017 року на період його навчання до 30.06.2018 року.

Частиною 3 статті 2 ЦПК України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено змагальність сторін.

Доказів того, що відповідач має інші доходи, окрім пенсії, а тому спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 700 грн. щомісячно, матеріали справи не містять та позивачкою не надано, а лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог позивачки в повному обсязі.

Окрім цього, колегія судів враховує те, що під час апеляційного розгляду справи відповідач підтвердив, що він має можливість сплачувати аліменти на користь свого повнолітнього сина в розмірі 700 грн, а відтак, на думку колегія суддів, доведеним є розмір аліментів в сумі 700 грн. щомісячно, починаючи з 10.10.2017 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», тобто до 30.06.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема : неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру стягнутих з відповідача аліментів та в частині розподілу судових витрат.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачка не може у даній справі звертатися у суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача на користь повнолітнього сина, який продовжує навчатися, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у справі встановлено, що ОСОБА_9 знаходиться на утримання позивачки та періодично проживає у неї, а в період навчання проживає у м. Одеса, при цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

З огляду на наведене, оскільки рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру стягнутих з відповідача аліментів, тому підлягає зміні відповідно до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України рішення суду також в частині розподілу судового збору за подання позовної заяви зі стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судового збору в розмірі 149,31 грн. (розрахунок 640 х 23,33 % (задоволена частина позовної заяви Розрахунок 700 х 100 : 3000 = 23,33 %) = 149,31 грн.).

Керуючись п. п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 141, 258 ч. 4, 259 ч. 1, 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31.01.2018 року змінити в частині визначення розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5, (ідентифікаційний код НОМЕР_2) аліменти в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 10.10.2017 року і до закінчення ним навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія», тобто до 30.06.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 149 (сто сорок девять) гривень 31 копійка.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови виготовлено 16.05.2018 року.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис Ю. Б. Войтко

ОСОБА_10 Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота