Справа № 2-5151/09
Провадження № 2-ві/522/96/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Шкамерда К.С., розглянувши заяву заяву ОСОБА_1 у справі №2-5151/09 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торгівельний порт» про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди про відвід головуючого судді Науменка А.В., -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відвід головуючого судді Науменка А.В., яка обґрунтована тим, що головуючий ігнорує засади суддівської етики та зловживає процесуальними правами, маніпулює з відправленням поштової кореспонденції через неналежні поштові відділення. А також послався, що суддя Науменко А.В. причетний до відсутності дисків звукозапису судових засідань в матеріалах вказаної цивільної справи, які були створені під час головування судді Івченко В.Б. у 2014 році.

Згідно з протоколом авторозподілу від 16.11.2018 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Науменка А.В. передана на розгляд судді Шенцевій О.П.

Ухвалою судді Шенцевої О.П. від 19.11.2018 року прийнято самовідвід останньої у розгляді заяви ОСОБА_1 про відвід судді Науменка А.В. по вказаній справі.

Згідно з протоколом авторозподілу від 19.11.2018 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Науменка А.В. передана на розгляд судді Шкамерді К.С..

Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Суду потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо заявляються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

ОСОБА_1, як на підставу для відводу головуючого судді, посилається на те, що суддя Науменко А.В. ігнорує засади суддівської етики та зловживає процесуальними правами, маніпулює з відправленням поштової кореспонденції через неналежні поштові відділення. А також послався, що суддя Науменко А.В. причетний до відсутності дисків звукозапису судових засідань в матеріалах вказаної цивільної справи, які були створені під час головування судді Івченко В.Б. у 2014 році.

На думку заявника, вищевказане викликає сумніви щодо обєктивності та неупередженості судді при розгляді справи № 2-5151/09.

Оцінивши такі підстави для відводу, суд вважає їх безпідставними, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження фактів викладених в заяві про відвід судді.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, суд не має підстав вважати заінтересованість судді Науменка А.В. у результаті розгляду даної справи, а також обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

За таких обставин, суд вважає, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню, оскільки припущення ОСОБА_1 не підтверджені доказами, а відвід належно не мотивований та необґрунтований.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 у справі №2-5151/09 про відвід головуючого судді Науменка А.В.- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя К.С. Шкамерда