печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

представник позивача Нікітюк Є.О.

представник відповідача ОСОБА_2

розглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АЗІНКО» до ОСОБА_3 про стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2017 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Азінко" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 23 153,96,00 грн., а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

04 грудня 2017 року заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2017р. позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АЗІНКО» до ОСОБА_3 про стягнення суми задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АЗІНКО» кошти в розмірі 23 153,96 грн. та судові витрати в розмірі 1600, 00 грн.

11 вересня 2018 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи це тим, що приймаючи заочне рішення, суд виходив з того, що відповідач був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи, однак до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Дане твердження суду на думку відповідача є помилковим, оскільки останній за адресою своєї реєстрації не мешкає, а проживає згідно договору оренди житла з 2016 року за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач вказує на те, що докази, на які він посилається, вказують на те, що при повторному розгляді справи рішення суду буде іншим, тому просить скасувати заочне рішення суду від 04.12.2017 року.

27 вересня 2018 року ухвалою суду постановлено заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2017 р. скасовано, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову .

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Встановлено, що 17 вересня 2015 року о 17-50 год. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом - автомобілем «JEEP, GRAND CHEROKEE» реєстраційний номер № НОМЕР_1, рухаючись по вул. Ізюмській в м.Києві, виїжджаючи на дорогу з автозаправної станції повинен був дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen» реєстраційний номер № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4 (а.с.34 звор.), тобто вчинив ДТП, в результаті якої автомобілю «Volkswagen» реєстраційний номер № НОМЕР_3, що належить ОСОБА_4, був спричинений матеріальний збиток.

Відповідно до довідки по ДТП №74083434 від 22.10.2015 р., винуватець ДТП ОСОБА_3 застрахований у ПАТ «СК «Скайд» та має поліс №5524955 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла від ДТП ОСОБА_4 застрахована в ПрАТ "СК АЗІНКО" (а.с.7).

23 листопада 2015 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/17379/15-ц ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та у зв`язку із чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.6 звор.).

Згідно із Договором добровільного страхування наземного транспорту від №48097/А 19.01.2015 року, укладеним між ПрАТ "СК АЗІНКО" та ОСОБА_4, автомобіль «Volkswagen» реєстраційний номер № НОМЕР_3 є застрахованим (а.с.8-15).

15 грудня 2015 року страховою компанією ПрАТ "СК АЗІНКО", у зв'язку з настанням страхового випадку, володільцю автомобіля «Volkswagen» реєстраційний номер № НОМЕР_2 було сплачено страхове відшкодування у розмірі 23 153,96 грн. (а.с.33).

09 листопада 2016 року ПрАТ «СК «АЗІНКО» звернулось до відповідача з вимогою № СКА - 1208 - 16 про сплату вищевказаної суми (а.с.37). Сума не була відшкодована, тому позивач звернувся до суду з позовом до винуватця ДТП.

11 вересня 2018 року відповідач разом з заявою про перегляд заочного рішення надав копію полісу №5524955 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Скайд», строк дії якого з 12.05.2015 р. по 11.01.16 р. (а.с.97).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. стаття 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування»страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією).

Відповідно до ст.98 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, винна особа у вчиненні ДТП - ОСОБА_3 та потерпіла особа - ОСОБА_4, - застраховані. ОСОБА_3 має поліс добровільного страхування обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від ПАТ «СК «Скайд», а ОСОБА_4 укладено з договір добровільного страхування наземного транспорту з ПрАТ "СК АЗІНКО".

04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини, тому вимога позивача (страховика потерпілої особи) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпіла особа) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

У цій же справі Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування та зазначє, що уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов'язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика - ПАТ «СК «Скайд».

В зв'язку зі зміною правової позиції Верховного суду щодо вирішення справ даної категорії, суд прийшов до висновку, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, то обов'язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика - ПАТ «СК «Скайд».

Відповідно ч. 33.1-33.1.4 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до ст.20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу,пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до ПАТ «СК «Скайд» із заявою про сплату страхового відшкодування в порядку регресу і отримав відмову у виплаті такого відшкодування, як і відсутні дані про те, що позивач звертався до ПАТ «СК «Скайд» прийняте рішення ПАТ «СК «Скайд» за зверненням відповідача, тому суд приходить до висновку, що позивач не звертався до ПАТ «СК «Скайд» із заявою про сплату страхового відшкодування в порядку регресу, а тому не отримував відмову ПАТ «СК «Скайд» у виплаті такого відшкодування. З огляду на вказане суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, а у тому в позові слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.3,5,33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1,6,7,10,20,27 Закону України «Про страхування», ст.ст.98,512,993,979,1191 ЦК України, статтями 1-23, 76-82, 89, 90, 95, 131, 141, 142, 263-265, 273, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АЗІНКО» до ОСОБА_3 про стягнення суми.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АЗІНКО», , адреса: 04071, м.Київ, провул.Хорива,4 офіс 2.

Відповідач: ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_2.

Суддя Остапчук Т.В.