Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 127/25471/16-ц

провадження № 61-9460св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

судді: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Істок»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу кредитної спілки «Істок» на рішення апеляційного суду у складі колегії суддів: Ковальчука О. В., Міхасішина І. В., Якименко М. М. від 12 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року кредитна спілка «Істок» (далі - КС «Істок») звернулась до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 04 грудня 2007 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір від 04 грудня 2007 року, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 20 тис. грн на строк до 04 червня 2009 року, зі сплатою 20,5% річних. Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2009 року визнано мирову угоду, укладену 20 березня 2009 року між КС «Істок» та ОСОБА_1, згідно умов якої відповідач визнав, що його заборгованість перед позивачем станом на 20 березня 2009 року становить 21 284 грн 92 коп., з яких: 9 210 грн 53 коп. - кредит, 11 861 грн 64 коп. - відсотки, 212 грн 75 коп - судові витрати. Боржник зобов'язався, що подальше погашення боргу буде проводитись шляхом внесення готівки у касу банку або на розрахунковий рахунок відділення № 4 КС «Істок», починаючи із квітня 2009 року до повного погашення боргу згідно умов вказаного кредитного договору, і таким чином ним буде сплачена сума в розмірі 21 284 грн 92 коп., в строк до дати повного погашення боргу. У зв'язку із невиконанням боржником вимог мирової угоди вона була звернута до примусового виконання, однак ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року виконавчий лист № 2-1877-09, виданий Замостянським районним судом м. Вінниці 03 липня 2009 року на підставі цієї ухвали, визнано таким, що не підлягає виконанню. З 20 березня 2009 року по 18 листопада 2016 року з боржника ОСОБА_1 на користь КС «Істок» стягнуто всього 15 461 грн 68 коп., з яких 3 600 грн 04 коп. - тіло кредиту, 11 861 грн 64 коп. - відсотки за користування кредитом. Ураховуючи, що відповідачем не погашено суму заборгованості в повному розмірі, тому КС «Істок» звернулась до суду з указаним позовом та просила спонукати відповідача до виконання вказаної мирової угоди шляхом примусового стягнення з ОСОБА_1 на свою користь залишку цієї кредитної заборгованості у розмірі 5 823 грн 24 коп., з яких: 5 610 грн 49 коп. - тіло кредиту та 212 грн 75 коп. судових витрат.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 17 897 грн 63 коп., з яких: 5 823 грн 24 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 11 861 грн 64 коп. - відсотки за користування кредитом, 212 грн 75 коп. - судові витрати.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із наявності підстав для задоволення позову, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статтей 526, 599 ЦК України.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення розміру заборгованості зменшивши її з 17 897 грн 63 коп. до 5 823 грн 24 коп., з яких: 5 610 грн 49 коп. - тіло кредиту, 212 грн 75 коп. - судові витрати. У решті рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції фактично погодився із наявністю підстав для задоволення позову по суті, однак зазначив, що місцевий суд вирішуючи спір допустив помилку у визначенні розміру стягуваної суми.

У лютому 2018 року КС «Істок» до Верховного суду подала касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року , у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення апеляційного суду скасувати та справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що в оскаржуваному судовому рішенні судом апеляційної інстанції зазначено, що 20 березня 2009 року по 18 листопада 2016року з боржника ОСОБА_1 на користь КС «Істок» було стягнуто 15 461 грн 68 коп., що не відповідає дійсності. Апеляційний суд помилково зменшив розмір заборгованості із 17 897 грн 63 коп. до 5 610 грн 24 коп., що є порушенням норм процесуального права.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд встановив, що 04 грудня 2007 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 20 000 грн на строк до 04 червня 2009 року, зі сплатою 20,5% річних.

Із метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між КС «Істок» та ЗАТ «НВФ «Елекомс» 04 грудня 2007 року укладено договір поруки.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 13 квітня 2009 року визнано мирову угоду, укладену 20 березня 2009 року між КС «Істок» та ОСОБА_1, відповідно до умов якої відповідач визнав, що його заборгованість перед позивачем станом на 20 березня 2009 року становить 21 284 грн 92 коп., з яких: 9 210 грн 53 коп. - кредит, 11 861 грн 64 коп. - відсотки, 212 грн 75 коп. - судові витрати. Боржник зобов'язався, що подальше погашення боргу буде проводитись шляхом внесення готівки у касу банку або на розрахунковий рахунок відділення № 4 КС «Істок», починаючи із квітня 2009 року до повного погашення боргу згідно умов вказаного кредитного договору, і таким чином ним буде сплачена сума в розмірі 21 284 грн 92 коп., в строк до дати повного погашення боргу.

03 липня 2009 року Замостянський районний суд м. Вінниці КС на підставі вказаної мирової угоди видано виконавчий лист.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року, яка набрала законної сили, цей виконавчий лист було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року, було стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ЗАТ «НВФ «Елекомс» на користь КС «Істок» заборгованість у розмірі 59 415 грн 97 коп., яка виникла за вищевказаним кредитним договором.

На підставі цього заочного рішення 03 листопада 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист.

23 березня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві при примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, що працевлаштований у ТОВ «Технікс Ресурс».

19 жовтня 2016 року ухвалою апеляційного суду Вінницької області заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року скасовано в частині позовних вимог до ЗАТ «НВФ «Елекомс», провадження в цій частині закрито.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позову. Стягнуто щ ОСОБА_1 на користь КС «Істок» 12 323 грн 48 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором, яка складається з: 6 281 грн 72 коп. процентів за користування кредитом за період з 21 березня 2009 року по 14 серпня 2015 року включно та 6 041 грн 76 коп. інфляційних втрат за період з 01 січня 2014 року по 15 червня 2015 року.

Указаним судовим рішенням встановлено, що умови мирової угоди ОСОБА_1 було виконано частково, зокрема сплачено 6 699 грн 68 коп.

Виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, виданого 03 листопада 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області закінчено, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 19 грудня 2016 року. Підставою винесення даної постанови стало те, що рішенням апеляційного суду Вінницької області від 19 жовтня 2016 року скасовано заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2015 року.

Згідно із відповіддю старшого державного виконавця Солом'янського районного ВДВС в м. Києві ГТУЮ в м. Києві від 22 грудня 2016 року, сума відрахованих коштів з доходу ОСОБА_1 становить 10 613 грн 91 коп., з яких 9 568 грн 91 коп. - сума боргу перерахована на користь КС «Істок», 70 грн 50 коп - стягнуті з боржника витрати на проведення виконавчих дій, 974 грн 50 коп. - сума стягнутого виконавчого збору.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 27 липня 2017 року, державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у вінницькій області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 127/19509Є15-ц, виданого 01 грудня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Істок» коштів.

19 серпня 2017 року державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області при примусовому виконанні цього виконавчого листа винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, що отримує дохід у ТОВ «Технікс Ресурс».

Зі змісту заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 104-107) на підставі якої суд вирішив спір, вбачається, що позивач визнав, що з 20 березня 2009 року по 18 листопада 2016 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь КС «Істок» 15 461 грн 68 коп., з яких: 3 600 грн 04 коп. - тіло кредиту, 11 861 грн 64 коп. - відсотки за користування кредитом. Ураховуючи вже стягнуту суму заборгованості, просив суд стягнути з відповідача на свою користь залишок заборгованості у розмірі 5 823 грн 24 коп., з яких 5 610 грн 49 коп. - тіло кредиту, 212 грн 75 коп. судові витрати.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Установивши такі обставини, апеляційний суд, керуючись статтями 509, 525, 526, 610 ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог КС «Істок» щодо спонукання відповідача до виконання умов мирової угоди шляхом стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, з урахуванням суми непогашеного боргу.

Натомість суд першої інстанції стягнув з відповідача кредитну заборгованість у загальному розмірі 17 897 грн 63 коп., з яких 11 861 грн 64 коп. відсотків за користування кредитом, у подвійному розмірі, оскільки за твердженням позивача вони вже були сплачені відповідачем (а.с. 107), тому в цій частині апеляційний суд правильно змінив рішення шляхом зменшення визначеної суми стягнення відповідно до розміру заявлених вимог.

Також апеляційний суд вирішуючи питання про застосування строку позовної давності дійшов вірного висновку про те, що він почався з моменту набрання чинності ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року про визнання виконавчого листа, виданого на підставі вказаної мирової угоди, таким, що не підлягає виконанню, оскільки фактично до постановлення такої ухвали, позивач мав підстави вважати, що буде здійснено виконання боржником кредитного зобов'язання на підставі цього виконавчого документу. Тому, у даному випадку, хоча позивачу й було відомо про неповне погашення відповідачем своїх зобов'язань, початок строку позовної давності не можна пов'язувати з моментом настання строку погашення чергового платежу, оскільки за своїм характером вимоги за цим позовом стосуються саме спонукання до виконання мирової угоди, на підставі якої вже було видано виконавчий лист, визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому до цього часу кредитна спілка не мала правових підстав для звернення до суду з указаними вимогами.

Так, позивач визнав, що з ОСОБА_1 було стягнуто не 10 613 грн 91 коп., а 15 461 грн 68 коп., тому й зазначив суму залишку заборгованості у розмірі 5 823 грн 24 коп., тому апеляційний суд стягнув з відповідача на користь позивача зазначену суму, змінивши при цьому рішення місцевого суду в частині визначення розміру заборгованості зменшивши її з 17 897 грн 63 коп. до 5 823 грн 24 коп., з яких: 5 610 грн 49 коп. - тіло кредиту, 212 грн 75 коп. - судові витрати.

Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу кредитної спілки «Істок» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило