АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/560/17
Провадження № 22-ц/792/237/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

за участю: представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/560/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року (суддя Логінова С.М.) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог Другий відділ державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про зняття арешту з майна,

встановив :

У січні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом та просив звільнити з-під арешту квартиру №АДРЕСА_1, загальною площею 48,8кв.м., належну на праві приватної власності ОСОБА_7, накладеного постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_9 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.01.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18.03.2011 року між ним та ОСОБА_7 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_7 отримав у позику кошти в сумі 276500 грн., що еквівалентно 35000 доларів США, з кінцевим терміном повернення позики до 18.03.2012 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики цього ж дня між ними був укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_7 передав в іпотеку квартиру №АДРЕСА_2, загальною площею 48,8кв.м., яка належить йому на праві власності. Позичальник ОСОБА_7 взяті на себе зобовязання за договором позики належним чином не виконав та станом на 16.03.2015 року заборгованість ОСОБА_7 за договором позики склала 610482,50 грн., що еквівалентно 28250 доларів США. Ринкова вартість предмету іпотеки станом на 25.12.2015 року становила 423242грн. Позивач зазначив, щодо має намір звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру для погашення заборгованості по договору позики. Однак, старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС м.Хмельницького _____________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_10 Категорія: 58

Доповідач: Спірідонова Т.В.

14.01.2014 року при виконанні виконавчого листа про стягнення коштів на користь ОСОБА_8 було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_7 Наявність вказаного арешту перешкоджає позивачу, як іпотекодержателю, у реалізації пріоритетного права на задоволення своїх вимог за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2018 року виправлено описку у вступній частині рішення та вказано дату ухвалення рішення суду «22 листопада 2017 року».

Рішення суду мотивовано тим, що вимоги про звільнення майна з-під арешту є безпідставними, оскільки ОСОБА_6 не є володільцем чи власником квартири, а лише іпотекодержателем, тому права позивача як іпотекодержателя спірного майна не повязані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, наведене судом правове обґрунтування рішення суду вказує на обґрунтованість позову, однак суд дійшов протилежних висновків.

Апелянт ОСОБА_6 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_4, заперечуючи проти апеляційної скарги зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_7, представник третьої особи без самостійних вимог Другого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області повідомленні належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не зявилися.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Встановлено, що 18.03.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_7 позичив у ОСОБА_6 кошти в сумі 276500грн., що еквівалентно 35000 доларів США, строком до 18.03.2012 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики 18.03.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за №656.

Відповідно до п.2 зазначеного договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира №АДРЕСА_3, загальною площею 48,8кв.м., яка є власністю ОСОБА_7

Пунктом 14 даного договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання іпотекодавцем у строк до 18.03.2012 року зобовязання за основним договором, сторони домовилися про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п.14 цього договору.

13 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_11 повідомлено про неможливість державної реєстрації права власності на спірну квартиру за іпотекодержателем на підставі договору іпотеки у звязку з наявністю арешту, накладеного на вказане заставне нерухоме майно.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби м.Хмельницького про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 січня 2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа №686/22120/13, виданого 13 січня 2014 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 79493,62грн., накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_7 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_7

Згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом- у черговості їх державної реєстрації.

Згідно із ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Частиною 5 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Таким чином, заставодержатель має переважне право перед іншими особами на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону увагу не звернув та не врахував, що позивач має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за рахунок реалізації заставленого майна; зобов'язання за договором позики ОСОБА_7 належним чином не виконувалися, а наявність арешту предмета іпотеки порушує права позивача як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Зняти арешт із квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_7, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.01.2014 року, винесеною державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2018 року.

Судді: /підпис/ ОСОБА_1

/підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова