Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2018 р. Справа153/298/18

Провадження2/153/110/18-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 обєднаного

управління Пенсійного фонду України Вінницької області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказав, що він являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Досягши пенсійного віку, з метою отримання пенсії він із письмовою заявою звернувся до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, на що отримав письмову відповідь, що для призначення пільгової пенсії необхідно наявність в зоні відчуження у 1986 році певної кількості робочих днів, а саме: незалежно від кількості робочих днів до 01.07.1986 року та 5 робочих днів з 01.07.1986 року. Необхідні первинні документи про його відрядження у зону відчуження Чорнобильської АЕС, які не збереглися у ПАТ «ОСОБА_3 автотранспортному підприємстві 10551», де на той час він працював водієм. Зазначив, що від безпосередньо перебував у зоні відчуження на Чорнобильській АЕС, так як був відкомандирований і перебував там у відрядженні, працюючи водієм на автомобілі КРАЗ 256 з 27 червня 1986 року по 18 липня 1986 року. Він був прикомандирований до звідної автоколони «Київдорбуд» з автомобілем КРАЗ-256 возив щебінь, гравій, шлак, тощо. Сама його робота в зоні відчуження на вантажному автомобілі полягала в тому, що він перевозив сипучі матеріали при будівництві автодороги (траси) в місто Чорнобиль, яка розпочиналася від самих енергоблоків (реакторів) і тягнулася через все місто. На березі річки Припять на відстані приблизно 6 км. від міста Чорнобиль, вантажився матеріалом і возив у місто Чорнобиль, був рейс у село ОСОБА_5. Також були рейси до міста Чорнобиль з населених пунктів Страхолісся, Бехи та ін.. Звернувшись до органу пенсійного фонду, він надав довідки, а також шляхові листи, що буде достатнім для встановлення факту, який має юридичне значення. Вважає своє права порушеними та невизнаними. Надаючи відмову в призначені пенсій, орган пенсійного фонду не аргумен6тувано посилався на відсутність доказів якими він доводить предмет та підставу позову, так як наданими до суду документами повністю підтверджуються його позовні вимоги. Відповідач при прийнятті рішення про відмову йому у призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку не дотримався принципів обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення: добросовісності, розумності та пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт його перебування , роботи та участі у зоні відчуження у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 27 червня 1986 року по 18 липня 1986 року у місті Чорнобиль Київської області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просить суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності №61/09-40/07 від 09.02.2018 року в судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення даного позову. Посилаючись на викладені обставини у відзиві від 02 квітня 2018 року.

02 квітня 2018 року за вхід.№2160 відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Ямпільське обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення вважає необґрунтованою та безпідставною з наступних підстав: ч.3 ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Згідно поданих документів до ОСОБА_3 сектору обслуговування громадян для призначення пільгової пенсії вбачається, що позивач примав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії. Відповідно до порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - при зверненні за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного законом, особи, а саме учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І-ІП категорій повинні надати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке повинно мати штамп про перереєстрацію, дату її проведення та вкладку до посвідчення та довідку ф.122 (про періоди перебування в зоні відчуження). Основним документом, який визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. У разі неможливості подання довідки за формою 122 внаслідок ліквідації підприємств, установ, організацій для визначення права на призначення пенсії надаються первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати. Наказу по підприємству про відрядження позивача в зону відчуження для підтвердження видачі довідки №7 позивач не надав, сама довідка не підтверджує фактичного перебування позивача в зоні ЧАЕС, а лише направлення туди. Позивачем також не надано доказів прибуття та перебування в установі, до якої його було направлено, а саме в місто Чорнобиль. Будь-яких інших документів про фактичне знаходження позивача саме в зоні ЧАЕС на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яких вимагає чинне законодавство, зокрема довідка за формою 122 позивачем не надано. Тому відповідач просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі.

16 березня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з розгляду даної справи.

12 квітня 2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

11 травня 2018 року ухвалою Ямпільського райнного суду Вінницької області розгляд справи було відкладено з підстав визначених ст. 224 ЦПК України у зв'язку із неявкою свідка ОСОБА_6.

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - посвідчення серії А №093867 від 05 січня 1993 року (а.с.9) судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках. Із довідки №312 від 04.12.1992 року виданої директором АТП 10551 (а.с.11) та довідки №7 від 18.01.2014 року виданої директором ПрАТ АТП 10551 (а.с.13) судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював водієм ОСОБА_3 АТП10551 та згідно з наказом по автопідприємству №342 від 26.06.1986 року був відряджений у місто Чорнобиль, де приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За період перебування з 27.06.1986 року по 18.07.1986 року йому нарахована заробітна плата у подвійному розмірі. Із довідки виданої Міністерством Автомобільного транспорту Української РСР (а.с.12) судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 27 червня 1986 року по 18 липня 1986 року працював на обєктах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Із виписки з протоколу №4 засідання Комісії з розгляду спірних питань повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України від 20 червня 2017 року (а.с.15) судом встановлено, що позивачеві відмовлено в призначені пільгової пенсії відповідно до ст..55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у звязку із відсутністю необхідної кількості днів роботи в зоні відчуження у 1986 році, а саме: незалежно від кількості робочих днів до 01.07.1986 року та 5 робочих днів з 01.07.1986 року. Із копії шляхового листа серії АЦ №481422 від 27.06.1986 року (а.с.16) судом встановлено, що позивач з міста Ямпіль Вінницької області на автомобілі КРАЗ 256 був відряджений у місто Димер. Із копії шляхового листа серії АЦ №481423 від 30.06.1986 року (а.с.17) судом встановлено, що позивач з міста Димер був направлений у село Страхолісся Іванківського району Київської області на автомобілі КРА-256. Із копії шляхових листів серії АЦ №481425 від 02.07.1986 року, серії АЦ №481426 від 04.07.1986 року, серії АЦ №481430 від 06.07.1986 року, серії АЦ №481430 від 08.07.1986 та серії АЦ №481427 від 10.07.1986 року(а.с.18-22) судом встановлено, що позивач безпосередньо був задіяний на роботі в зоні відчуження Чорнобильської АЕС на автомобілі КРАЗ-256 у місті Чорнобиль Київської області, тобто здійснював рейси по перевезенню шлаку, гравію, щебеню, інших сипучих матеріалів на трасу (дорогу) яку будували у місті Чорнобиль.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працював разом із ОСОБА_1 та здійснювали перевезення гравію, щебеню, інших сипучих матеріалів на будівництво дороги у місті Чорнобиль Київської області в період з 27 червня 1986 року по 18 липня 1986 року.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що дійсно він працював разом із ОСОБА_1 та здійснювали будівництво дороги у місті Чорнобиль Київської області в період з 27 червня 1986 року по 18 липня 1986 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до наступного висновку: ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та був відряджений й перебував (працював) в автотранспортному підприємстві АТП-10175 будучи водієм підприємства та був направлений у відрядження у м. Чорнобиль для участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у 30 кілометровій зоні відчуження з 27 червня 1986 року по 18 липня 1986 року включно. За час перебування на цих роботах позивачу нараховувалась заробітна плата в двохкратному розмірі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позовна заява підлягає задоволенню.

На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 89, 95, 206, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"

У Х В А Л И В :

Заявлені вимоги - задовольнити.

Встановити факт перебування, роботи та участі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в зоні відчуження у роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 27 червня 1986 року по 18 липня 1986 року в м. Чорнобиль, Київської області.

Повний текст судового рішення складено 25 травня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ М.М. Дзерин