ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2510/18 Справа № 183/2938/18 Суддя у 1-й інстанції - Майна Г.Є. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 суму завданих йому матеріальних збитків у розмірі 160 000,00 грн.

31 липня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення його позову.

Вказана заява обґрунтована тим, що 26 липня 2018 року йому стало відомо про існування в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільної справи №183/2862/18, де співвідповідачем є ОСОБА_1, позов заявлений про відшкодування матеріальної шкоди, ціна позову складає 195 791,92 грн.

Враховуючи значні суми (160 000,00 грн. та 195 791,92 грн.) заявлених позовних вимог у цивільних справах, в яких ОСОБА_1 є відповідачкою, існує досить висока ймовірність того факту, що вона з метою уникнення матеріальної відповідальності, може в будь-який час здійснити відчуження свого майна на користь інших осіб (дарування або продаж майна членам родини тощо), що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Аби не допустити факту передання ОСОБА_1 права власності, користування, володіння третім особам, передачі майна в іпотеку тощо, заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на об'єкти нерухомого майна, що належать на праві власності або праві часткової власності ОСОБА_1 та складається з: -7/15 часток житлового будинку, літ. А загальною площею 51,9 м2, житловою площею 25,5 м2; будинку літ. Б загальною площею 47,7 м2, житловою площею 33,3 м2; прибудови літ. а, літ. б; тамбуру літ. а1; житлової прибудови літ. Б1; гаражу літ. Д; Л., душу літ. З; сараю літ. Л; вбиральні літ. Ж; навісу літ. М; спорудження І, Я, Я1, № 1-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 -1/2 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_2, площа: 0,0837 га. Номер об'єкта в РПВН: 327705, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа 52,6 м2, житлова площа 25,5 м2, що належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВТА № 680316, 07 грудня 2012 року, Державний нотаріус Новомосковської державної нотаріальної контори Носенко А.Г., р№ 1-3484 ; -2/5 часток домоволодіння, що складається з 2-х житлових будинків за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВМЕ № 889492, 25 червня 2009 року, Новомосковська державна нотаріальна контора р. № 2-2232.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 та вжито заходи забезпечення позову в межах суми 160 000,00 грн. а саме: -заборонити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3), до розгляду цієї цивільної справи будь-яким способом відчужувати нерухоме майно, що є у її спільній частковій власності, а саме: заборонено ОСОБА_1 до розгляду спарви будь-яким способом відчужувати нерухоме майно, що є у її спільній частковій власності, а саме: 7/15 часток житлового будинку, літ. А загальною площею 51,9 м2, житловою площею 25,5 м2; будинку літ. Б загальною площею 47,7 м2, житловою площею 33,3 м2; прибудови літ. а, літ. б; тамбуру літ. а1; житлової прибудови літ. Б1; гаражу літ. Д; Л., душу літ. З; сараю літ. Л; вбиральні літ. Ж; навісу літ. М; спорудження І, Я, Я1, № 1-3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ? частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_2, площа: 0,0837 га. Номер об'єкта в РПВН: 327705, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., АДРЕСА_4 2/5 частки домоволодіння, що складається з 2-х житлових будинків за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину; та накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір та з урахуванням суми заборгованості існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову. Однак, враховуючи те, що не все майно, щодо якого заявник просить накласти арешт, належить відповідачці одноособово, частки у цьому майні не виділені, і накладення арешту може призвести до порушення цивільних прав третіх осіб, суд першої інстанції вважав за можливе обрати такий вид забезпечення позову, як заборона вчинення дій щодо майна, належного відповідачці на праві спільної часткової власності, і накласти арешт на майно, що належить їй одноособово, оскільки саме у такому виді забезпечення позову в повній мірі буде відповідати підставам, викладеним у заяві про забезпечення позову. При цьому, судом відхилено доводи заявника на наявність у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області іншої цивільної справи щодо відшкодування матеріальних збитків, у якій ОСОБА_1 є співвідповідачем, як підставу для забезпечення позову шляхом накладення арешту на перелічене заявником майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодного доказу, що підтверджував би наявність спору між сторонами. Крім того, апелянт зазначає, що Акт про пожежу вона не підписувала, причина пожежі не була встановлено та жодна особа не була визнана винною в причині пожежі, а розмір позовних вимог нарахований на підставі припущень.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати в частині накладення арешту, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві; забороною вчиняти певні дії тощо. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя першої інстанції дійшла правильного висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір, предметом якого є стягнення завданих позивачеві збитків у розмірі 160000,00 грн. та що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Між тим, суддя не звернула увагу на те, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном, а тому неможливо накласти арешт на домоволодіння, яке використовується для проживання.

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, - розмір частки відповідачки будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровської області становить 7/15.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на домоволодіння підлягає скасуванню, а в частині заборони ОСОБА_1 до розгляду справи будь-яким способом відчужувати нерухоме майно, що є у її спільній частковій власності залишити без змін, оскільки вказаний вид забезпечення позову не позбавляє відповідачку користуватися майном, а лише тимчасово обмежує її право щодо його відчуження.

Доводи ОСОБА_1 в скарзі про те, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодного доказу, що підтверджував би наявність спору між сторонами, а також те, що Акт про пожежу вона не підписувала, причина пожежі не була встановлено та жодна особа не була визнана винною в причині пожежі, а розмір позовних вимог нарахований на підставі припущень, - є безпідставними, оскільки обраний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки існує реальна загроза невиконання рішення суду в зв'язку з відчуженням нерухомості на користь третіх осіб. Крім того, викладені у скарзі доводи стосуються більше незгоди із заявленими позовними вимогами.

Інші твердження апелянта не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що обраний судом першої інстанції вид забезпечення позову - заборона ОСОБА_1 до розгляду справи будь-яким способом відчужувати нерухоме майно, що є у її спільній частковій власності відповідає суті самого інституту забезпечення позову, як гарантії забезпечення прав позивача в разі ухвалення судом рішення на його користь.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року - скасувати в частині накладення арешту.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про накладення арешту на будинок № АДРЕСА_1, загальною площею 52,6 м2, житловою площею 25,5 м2, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності - відмовити.

В іншій частині ухвалу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко