Справа №162/741/18
Номер провадження 2/162/303/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гладіч Н.І.,

за участю секретаря Пилипчук Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт.Любешів Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі, у розмірі 2500,00 грн. з дня подачі позову і до досягнення сином повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що 20 липня 2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, у якому в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 22 вересня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Син ОСОБА_3 знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Позивач вказує що, оскільки син хворіє та потребує домашнього догляду, вона змушена перебувати у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за сином до досягнення ним шестирічного віку.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів в якій заперечує проти стягнення аліментів у вказаному позивачем розмірі та не заперечує проти сплати аліментів в розмірі 1739,50 грн..

Зазначає, що він неодноразово надавав кошти ОСОБА_1 на утримання сина та на його лікування. Вказує, що витрати на лікування належать до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, в даному випадку хвороба дитини.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Вказала, що вимоги викладені в позовній заяві стосуються саме стягнення аліментів. Вважає, що відзив відповідача на позовну заяву є необгрунтованим.

Відповідач ОСОБА_2 у поданому, через канцелярію суду, запереченні на відповідь на відзив позов визнав частково. Просив стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1739,50 грн., але не менше 50%прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 08 листопада 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Виходячи з цього, відповідач як батько, зобовязаний брати участь у вихованні та утриманні своїх дітей наряду з позивачем.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4, серії І-ЕГ №169882 від 11 грудня 2012 року, позивач ОСОБА_2 є його батьком.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, привязкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом.

Позивач ОСОБА_1 просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі, а тому відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З поданої до суду відповідачем ОСОБА_5 про доходи пенсіонера від 19 листопада 2018 року виданої Камінь-Каширським ОУ ПФУ України вбачається, що ОСОБА_2 отримує пенсію за вислугу років, сума пенсії за період з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року складає 4881,27 гривень.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів про наявність у відповідача інших доходів крім пенсійних виплат. Проте відповідач ОСОБА_2 у поданому відзиві зазначив, що отримує лише пенсію за вислугу років МВС України, не працевлаштований та постійного заробітку, окрім пенсії, немає, проживає разом зі своєю матірю, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також є пенсіонером.

При визначенні розміру аліментів, згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Відповідно до ст.ст.12, 76, 78 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В порушення вказаних приписів закону, позивач не надала суду доказів в підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 крім пенсії за вислугу років, має додатковий дохід.

Дотримуючись меж позовних вимог, суд визначає аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 в розмірі 1740,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Суд повідомляє позивачу, що аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Тому, посилання позивача на слабке здоровя дитини, перебування його на обліку в Харківському міжобласному спеціалізованому медико-генетичному центрі та лікування у вказаному медичному закладі, у звязку з чим затрачаються значні суми коштів, не є підставою для стягнення аліментів в розмірі 2500,00 грн., оскільки вказані обставини дають можливість стягнення позивачем з відповідача додаткових витрат на дитину.

Керуючись статтями 4, 10, 19, 81, 274-279, 354, 430 ЦПК України, на підставі статтей 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1740 (одна тисяча сімсот сорок) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, з 11 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: