Справа № 140/2756/17
Провадження № 2/140/155/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2018 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Буназів К.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу № 140/2756/17 за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини по закону, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - ОСОБА_2, звернулась до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Ковалівської сільської ради, в якому просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 20 лютого 2003 року, строком на два місяці.

Позов мотивований тим, 20 лютого 2003 року померла ОСОБА_3. За життя, ОСОБА_3, склала заповіт, посвідчений 19 жовтня 1989 року секретарем Сподахівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 42 , відповідно до якого вона заповіла земельну ділянку площею 2.08 га., що розташована на території Сподахівської сільської ради Немирівського району Вінницької області ОСОБА_4.

Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі державного акту серії ІІ- ВН № 049322 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 371 від 22 листопада 2002 року.

Маючи намір прийняти спадщину, ОСОБА_1, у вересні 2017 року звернулася із заявою про прийняття спадщини до Державного нотаріуса Немирівської нотаріальної контори, проте, йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини в звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини(шість місяців).

Представник позивача ОСОБА_1, вказує на те, що строк для прийняття спадщини останнім був пропущений з поважних причин, а саме: в період з 03.08.2003 по 24.08.2003 року ОСОБА_1, перебував на лікуванні у Вінницькій центральній районній клінічній лікарні Вінницької області з приводу пошкодження (розриву) внутрішньої колатеральної звязки лівого колінного суглобу та не міг пересуватися, що перешкодило зявитися до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини.

Сторони в судове засідання не зявилися.

24.04.2018 року від представника відповідача в.о. Ковалівського сільського голови ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Ковалівськокої сільської ради Немирівського району Вінницької області, позов визнає та не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог.

04.05.2018 року від представника позивача адвоката ОСОБА_6, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить задоволити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволені позову відмовити з наступних підстав.

В судом встановлено, що 20.02.2003 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтво про смерть серія 1-АМ № 199104 від 20 лютого 2003 року (а/с 4).

Інформації щодо наявності спадкової справи після померлої ОСОБА_3, суду не надано.

З заповіту посвідченого секретарем Сподахівської сільської ради Немирівського району Вінницької області 19 жовтня 1989 року, вбачається, що ОСОБА_3 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а/с 5).

Встановлено, що ОСОБА_3 на день смерті належала земельна ділянка на праві приватної власності на підставі державного акту серії ІІ- ВН № 049322 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 371 від 22 листопада 2002 року (а/с 6).

Представник позивача в позовній заяві вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця,який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити йому додатковий строк , достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, відповідно до п.п. 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України(спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.1 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 N 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР , у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що представник позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, а спірні правовідносини врегульовуються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент смерті ОСОБА_3 померлої 20 лютого 2003 року.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

У статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 сплинув 20 серпня 2003 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач спадщину не прийняв ні шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, ні шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном і зазначив в позовній заяві що, звернувся до нотаріуса із заявою лише у вересні 2017 р., з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини понад 15 років.

Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від нотаріусу суду надано не було.

Представник позивача в позовній заві посилається на те, що в період з 03.08.2003 року по 24.08.2003 року ОСОБА_1, перебував на лікуванні у Вінницькій центральній районній клінічній лікарні Вінницької області з приводу пошкодження (розриву) внутрішньої колатеральної звязки лівого колінного суглобу та не міг пересуватися, що перешкодило зявитися до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Надаючи оцінку твердженню про те, що позивач був позбавлений права на подання заяви, оскільки знаходився на лікуванні, суд звертає увагу, що до отримання травми у позивача було понад 5 місяців для подання заяви про прийняття спадщини, окрім того, Верховним судом України також наголошується, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, суд не вважає пошкодження (розриву) внутрішньої колатеральної звязки лівого колінного суглобу непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для подання заяви про прийняття спадщини.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що заява представника відповідача в.о. Ковалівського сільського голови ОСОБА_8 про визнання позову суперечить закону, а тому суд не приймає це визнання.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549, 550 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року, п.п.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та ст.ст. ст. 7, 10, 12, 13 81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 до Ковалівської сільської ради про визначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 04 липня 1997 року, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 20 лютого 2003 року, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.05.2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_9

Копія вірна

Суддя: