ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м.Суми

Справа №583/3089/17

Номер провадження 22-ц/788/757/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2018 року, ухвалене у складі судді Сидоренка Р.В., в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення складено 13 березня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

08 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про відібрання та передачу дитини. Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з осені 2016 року, коли позивач та відповідач почали проживати окремо, відповідач постійно перешкоджає йому у спілкуванні з сином, у звязку з чим він був змушений звернутись до Охтирської міської ради із заявою про встановлення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини. 19 квітня 2017 року виконавчий комітет Охтирської міської ради прийняв рішення, яким встановив спосіб його участі у вихованні сина. Відповідач жодного разу вказане рішення не виконала і позивач змушений був звернутися за захистом своїх прав до суду. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року по справі № 583/1310/17, яке набрало законної сили 18 жовтня 2017 року, ухвалено усунути перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено спосіб участі позивача у вихованні сина. Однак, і рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення участі батька у вихованні сина відповідач не виконує, не дає йому спілкуватися з дитиною.

Просить відібрати сина ОСОБА_3, 12 липня 2011 року, у ОСОБА_2 та передати позивачу для проживання з ним за адресою: вул. Сумська, 45-Г, м. Охтирка, Сумська область.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зазначає, що судом в ході розгляду справи були встановлені обставини, які однозначно підтверджують умисність дій відповідача по невиконанню рішення суду по усуненню перешкод у його спілкуванні з сином. При цьому у нього наявні усі умови для проживання сина, він бажає з ним спілкуватись та проживати у нього і відповідно до чинного законодавства особа не може мати переваг із-за статі в цьому питанні при умисному невиконанні рішення суду іншою стороною. Вважає доведеним умисне невиконання рішення суду відповідачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який підтримав апеляційну скаргу, відповідача та її представника адвоката ОСОБА_4, які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні достатньо переконливі і зважені аргументи, які можуть вважатися виправданими для розірвання сімейних звязків між матірю і дитиною, і будуть відповідати інтересам останньої, а саме по собі обмеження відповідачкою права та обовязку позивача у спілкуванні із сином з метою виконання батьківських обовязків по його вихованню за відсутності інших обставин негативного характеру, які унеможливлювали б перебування дитини з матірю, не є такими. В даному випадку, незважаючи на існування рішення суду, має місце спір батьків щодо способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який може бути вирішено в інший спосіб, ніж передання дитини на проживання з батьком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2017 року, по справі № 586/1310/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, позов ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме: усунено перешкоди у спілкування з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних зустрічей з дитиною: з 17 години суботи до 17 години неділі щотижня з ночівлею вдома у ОСОБА_1 за адресою: вул. Сумська, 45-Г, м. Охтирка Сумської області, під час осінніх, зимових та весняних канікул з 01 по 10 червня, з 01 по 10 липня, з 01 по 10 серпня щороку з проживанням вдома у ОСОБА_1 за адресою: вул. Сумська, 45-Г, м. Охтирка Сумської області (а. с. 8).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради щодо можливості відібрання малолітнього ОСОБА_5 у матері ОСОБА_2 та передачі його батьку ОСОБА_1, станом на 05 січня 2018 року відповідач не виконує рішення суду, а також рішення виконавчого комітету (органу опіки та піклування) стосовно способу участі ОСОБА_1Ю, у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. Позивач по-батьківськи любляче відноситься до сина, дитині цікаво проводити з ним час. Батько намагається поспілкуватися з дитиною під час того, як син відвідує тренування по футболу, тоді як з його слів відповідач перешкоджає йому у цьому. У батька у власності є будинок, в якому зроблено сучасний ремонт, він має постійний дохід, відповідально ставиться до виконання батьківських обовязків.

Мати дитини ОСОБА_2 має роботу і стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання. Вона відповідально ставиться до виконання батьківських обовязків. У власності матері є квартира з усіма комунальними зручностями. Для проживання та розвитку дитини створені всі умови. Також вона виховує старшого сина від першого шлюбу. Діти відповідають на материнську ласку, увагу та турботу взаємністю. Між матірю та дітьми склалися довірливі відносини. Стан здоровя сина ОСОБА_3 задовільний.

На думку органу опіки та піклування, ситуація, що склалася між колишнім подружжям виникла в першу чергу через спір матеріального характеру щодо поділу майна. За даних обставин орган опіки та піклування вважає, що позовні вимоги щодо можливості відібрання та передачі дитини не підлягають задоволенню (а. с. 38-40).

Згідно психолого-педагогічної характеристики з місця навчання дитини, ОСОБА_2 виявляє щирий інтерес до шкільного життя ОСОБА_5, щоденно відвідує школу, цікавиться навчанням та поведінкою сина, є головою батьківського комітету класу, бере активну участь в громадському житті класу. Батько ОСОБА_1 періодично відвідує дитину в школі, справляється у вчителя про шкільні успіхи сина. Зовнішній вигляд дитини охайний, без поважної причини заняття не пропускає. На уроках виявляє високий рівень інтелектуального розвитку, навчальний матеріал засвоює добре, старанний, наполегливий. За характером спокійний, емоційно врівноважений, стосунки з однокласниками товариські (а. с. 50-51).

Згідно пояснень тренерів футбольного клубу «Чемпіон», дитина відвідує секцію з футболу з вересня 2016 року. Він активний та старанний на тренуваннях, дитину приводить і забирає мати, батько також буває присутнім на тренуваннях (а. с. 52).

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано тексти SMS-повідомлень, надісланих на телефон відповідача та відео-файли на дисках (а. с. 62-65; 72-74).

Згідно положень ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 2, 4 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Частина 4 статті 159 СК України передбачає право суду, а не обов'язок передати дитину для проживання тому з батьків, хто проживає окремо у разі ухилення від виконання рішення суду.

При вирішенні цього спору слід враховувати як сам факт ухилення від виконання рішення суду щодо способів участі у вихованні одного з батьків, так і інші обставини, а саме інтереси дитини, її вік, прихильність до кожного з батьків.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ухилялась від виконання рішення суду про визначення способу і порядку здійснення позивачем права на спілкування з дитиною.

Однак, судом не встановлено виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дитини з матір'ю та зміни місця проживання дитини до якого вона звикла. Малолітній син сторін проживає з матірю та своїм старшим братом, який також ним опікується водить його до школи, що підтвердив і позивач в судовому засіданні апеляційного суду. Тобто за місцем проживання дитина має тісні звязки як з матірю, так і зі своїм старшим братом, розірвання яких шляхом відібрання дитини у матері та передача її на проживання з батьком, не буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позивач проживає в одному населеному пункті з дитиною, має можливість спілкуватися з дитиною під час його перебування в навчальному закладі, на прогулянках та тренуваннях.

Даний висновок узгоджується з позицією органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради, який також вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 щодо можливості відібрання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у матері ОСОБА_2 та передачі батьку не підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені обставини справи, приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даній ситуації відсутні підстави для застосування такого способу захисту порушеного права позивача як відібрання дитини у матері та передача її на проживання з батьком. В той же час, у разі ухилення відповідача від виконання рішення суду, позивач має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права у спосіб, передбачений ч. 5 ст. 159 СК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 травня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.Ю. Кононенко

ОСОБА_6