УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про зупинення провадження у справі

19 листопада 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

за участю сторін :

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Фактично предметом позову в даній справі є вимоги позивача ОСОБА_4 до його колишньої дружини ОСОБА_2 щодо стягнення з неї частини виконаних позивачем боргових зобовязань за кредитними договорами, які укладались під час сумісного проживання з відповідачем у шлюбі.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 09 жовтня 1982 року з відповідачем перебував у шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 січня 2013 року було розірвано. В період шлюбу позивачем для потреб сімї були отримані банківські кредити на споживчі цілі за трьома договорами, зокрема:

1.за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 08 червня 2006 року із АТ «УкрСиббанк» отримано 38800 швейцарських франків, що еквівалентно 160499,38 гривень;

2.за кредитним договором № VOXRF817500398 від 11 квітня 2012 року в ПАТ КБ «Приватбанк» отримано 6000 гривень;

3.за кредитним договором № 96496241 від 11 квітня 2012 року в ПАТ «ОСОБА_5 Стандарт» отримано 12095 гривень.

За доводами позивача:

1.кошти отримані згідно договору № 0 в сумі 38800 швейцарських франків були використані сторонами на реконструкцію та облагородження спільної квартири №2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Борисоглібська, 14, яка у відповідності до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 травня 2013 року визнана обєктом спільної сумісної власності сторін та поділена між ними. За вказаним рішенням 1/3 квартири передано у власність ОСОБА_2, решта 2/3 квартири залишилось у власності ОСОБА_6;

2.кошти отримані згідно договору № VOXRF817500398 в розмірі 6000 гривень були використані на придбання телефону для подарунку на день народження сину;

3.кошти отримані згідно договору № 96496241 в розмірі 12095 гривень було використано для придбання кондиціонера, сокодавки, пральної машини, пароварки.

З часу розірвання шлюбу позивачем особисто сплачено заборгованість по кредитним договорам, а це:

1.згідно договору № 0 про надання споживчого кредиту 177755,99 гривень, в тому числі 145633,97 гривень основний борг та 32122,12 гривень відсотків за користування кредитними коштами;

2.за договором № VOXRF817500398 - 2700 гривень;

3.за договором № 96496241 6412,1 гривень.

У звязку з цим позивач вважає, що обовязок по сплаті кредитних зобовязань для нього із відповідачем був солідарним, а тому в порядку регресу просить стягнути в його користь із відповідача 93283,99 гривень, що становить половину від сплачених ним після розірвання шлюбу боргових зобовязань.

У підтвердження факту використання в інтересах сімї отриманих кредитних коштів за договором № 0, позивачем подано до суду докази у виді копій товарних чеків, видаткових накладних, квитанцій на придбання будівельних, оздоблювальних та інших витратних матеріалів, які сторонами було використано для реконструкції вказаної вище вже поділеною судом між сторонами квартири.

Однак, крім цих доказів, факт спільного використання кредитних коштів позивач обґрунтовує товарними чеками на придбання меблів, шаф, тумб, дитячої стінки, матраців, кухні, столів, кабінету, меблів у ванну кімнату, а також вбудованої кухонної поверхні та духовки «Ariston», витяжки «Turbo C», унітазів, умивальників, ванни, світильників, інших предметів, на загальну суму понад 70000 гривень.

У відповідності до відзиву відповідача ОСОБА_2 від 16 березня 2018 року, а також заяв сторони відповідача у судових засіданнях, у провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області знаходиться інша цивільна справа № 154/1393/14-ц (2/154/1/15) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

До складу майна, яке підлягає поділу у справі № 154/1393/14-цвходять усі перераховані меблі та предмети побуту, на придбання яких ОСОБА_4 доказує витрачання кредитних коштів у даній цивільній справі.

Аналогічно придбані за кредитні кошти за договором № 96496241 кондиціонер, сокодавка, пральна машина та пароварка також є предметом позову у справі № 154/1393/14-ц (2/154/1/15) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Рішення у справі № 154/1393/14-ц (2/154/1/15) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя на даний час не ухвалене.

Згідно з ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Якщо наявність боргових зобовязань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобовязання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Згідно зі ст.541 ЦК України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

Боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.1 ст.544 ЦК України).

В судовому порядку вирішено питання про поділ квартири №2 за адресою: Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Борисоглібська, 14, яка в даний час належить сторонам на праві спільної часткової власності.

В той же час інше майно сторін, до складу якого входять перераховані вище меблі та предмети побуту, на придбання яких ОСОБА_4 доказує витрачання кредитних коштів у даній цивільній справі є неподіленим між сторонами, однак справа про поділ даного майна знаходиться на розгляді суді.

Відповідно, до вирішення судом питання про поділ вказаного майна є невстановленою його правова форма власності, а саме чи відноситься це майно до спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв'язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов'язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

В судовому засіданні під час обговорення між сторонами питання про можливість зупинення провадження у справі про стягнення боргу до вирішення питання про поділ майна подружжя, відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали доцільність та необхідність зупинення провадження у справі із підстав, наведених вище.

Представник позивача ОСОБА_4- ОСОБА_7 заперечив необхідність зупинення провадження у справі з мотивів неможливості ідентифікації майна, яке підлягає поділу, із майном, яке було придбане позивачем за кредитні кошти.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зупинити провадження по даній справі, оскільки дійсно із представлених відповідачем документів вбачається, що майно, яке придбавалось позивачем за частину кредитних коштів є предметом позову у справі про поділ майна подружжя, а справедливий солідарний розподіл сплаченої ОСОБА_4 частини боргових зобовязань за кредитними договорами, за умови підтвердження відповідними засобами доказування,є можливим лише після встановлення правової форми власності та частки, яка припадає на кожну із сторін у майні, на придбання якого витрачались кредитні кошти.

На підставі викладеного, керуючись ст.251, 253, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по цивільній справі № 154/37/18 (2/154/163/18) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргузупинити до завершення розгляду та набрання законної сили рішення суду у справі 154/1393/14-ц (2/154/1/15) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 21 листопада 2018 року.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер