УХВАЛА

номер справи 752/22498/18

провадження номер 2/752/6493/18

16.11.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П.вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що позов слід визнати неподаним та повернути позивачу за наступних підстав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2018 року, позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, - був залишений без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків.

08.11.2018 року позивачем на виконання зазначеної ухвали судді було подано заяву, відповідно до якої позивач вказала на те, що позов подано у відповідності до вимог ЦПК України та долучені до позову всі наявні докази, зокрема, і ті, що свідчать про те, що вона є споживачем послуг за адресою: м. Київ, вул. Феодосійська, 2-Л.

Разом з тим, вважаю, що недоліки наведені в ухвалі судді позивачем не були усунуті, так як, позивачем не було подано суду посилання на докази сплати судового збору за подачу позову немайнового характеру в розмірі встановленому законом.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду, яка була долучена до матеріалів позову, відповідно до якої вона, на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», звільнена від сплати судового збору, суд відкидає, оскільки, позиція суду касаційної інстанції викладена у справі за позовом про повернення безпідставно набутих грошових коштів за житлово-комунальні послуги та проведення перерахунків за ці послуги на підставі чинних тарифів, однак, предмет та підстави даного позову є іншими, а тому цей закон в даному випадку застосовуватись не може та позивачем має бути сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі.

Крім того, позивачем не надано суду посилань на докази того, що вона є споживачем послуг за адресою: м. Київ, вул. Феодосійська, 2-Л, що унеможливлює встановлення правильності визначення позивачем підсудності даного спору.

Твердження позивача про те, що до матеріалів позову долучено лист-відповідь Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики, який підтверджує те, що вона є споживачем послуг за вказаною адресою, суд відкидає, оскільки, вказаний документ направлений на поштову адресу позивача, на думку суду, не є належним та таким, що достовірно підтверджує наявність зареєстрованого або фактичного проживання позивача, як споживача послуг, - в Голосіївському районі м. Києва.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв»язку з не усуненням недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК Україні, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, - визнати неподаною та повернути заявнику.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п»ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко