Дата документу 20.11.2018 Справа № 336/5311/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 310/5265/17

Провадження №22-ц/807/834/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2018 року про залишення заяви без розгляду в складі судді Суркової В.П. в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення.

Учасники справи до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомили ( а.с.64,65).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву про скасування судового наказу без розгляду, виходив з того, що вона оформлена неналежним чином, та в порушення вимог п.1 ч.5 ст. 170 ЦПК України не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду.

Встановлено, що 17 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя видав судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2014 року по 01.08.2017 рік в сумі 20 095, 00 грн., а також судовий збір в розмірі 800, 00 грн. (а.с. 22).

14 вересня 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про скасування судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2017 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 258 ЦПК України, судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення, постанови чи судового наказу.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватися на засадах верховенства права. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, оскаржувана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою, судом першої інстанції не було зазначено, яким саме вимогам ч. 3 та ч. 5 ст. 170 ЦПК України не відповідає заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу, а відтак колегія суддів позбавлена можливості встановити, з яких саме підстав заяву про скасування судового наказу було повернуто заявнику без розгляду та перевірити вказані обставини при розгляді справи в апеляційному порядку.

Щодо надання до заяви про скасування судового наказу документу, що підтверджує сплату судового збору, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Вказаний закон є спеціальним, а тому його норми мають перевагу над нормами ЦПК України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 03.10.2017 року судовий збір не справляється за подання заяви про скасування судового наказу.

В той же час Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. №2147-VIII, доповнено ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підпунктом 4-2 щодо сплати судового збору при поданні заяви про скасування судового наказу за ставкою 0,05 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У своєму рішенні від 10.12.2009 р. Європейський суд з прав людини у справі "Михайлюк та Петров проти України" (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначав, що суд нагадує, що вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Полторацький проти України" (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Всі наявні суперечності в Законі України «Про судовий збір» колегія суддів вважає за необхідне трактувати на користь саме особи, яка звернулась з відповідною заявою, адже основною метою існування судової системи є правосуддя, яке не може базуватися на принципах формалізму, незрозумілості та відсутності чіткої визначеності.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву про скасування судового наказу зазначених положень закону не врахував і дійшов необґрунтованого висновку про необхідність сплати судового збору, порушивши при цьому право заявника на доступ до суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо усунення від розгляду справи судді Суркової В.П., оскільки суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка