Справа № 735/299/17 Провадження № 22-ц/795/376/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Лакіза Г. П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.

за участі: позивача ОСОБА_2, представника вiдповiдача ОСОБА_3, прокурорів Рибалко Н.В. і ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернігівської області на рішення Коропського районного суду Чернігівської області в складі судді Грушка О.П. від 23 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Сохачівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Сохачівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якому просив визнати за ним право власності на приміщення (ангар), що розташоване в с. Сохачі Коропського району Чернігівської області, по вул. Рибалківка, 24, застосувавши правила про набувальну давність.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення (ангар), що розташоване в с. Сохачі Коропського району Чернігівської області, вул. Рибалківка, 24.

В апеляційній скарзі прокуратури Чернігівської області, яка не брала участі в справі, поданій заступником прокурора області в інтересах держави в особі територіальної громади Сохачівської сільської ради, ставиться питання про скасування рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного зясування та дослідження обставин, які мають значення для прийняття законного рішення, без витребовування у сторін відповідних доказів на підтвердження викладених ними обставин.

Заступник прокурора області зазначає, що згідно інформації Коропського РБТІ від 27.11.2017 №62, технічний паспорт на обєкт нерухомого майна - ангар за адресою: с. Сохачі, вул. Рибалківка, 24, був вперше виготовлений на замовлення ОСОБА_2 10.05.2016. Це свідчить про те, що СВАТ "Десна" не здійснювало реєстрацію права власності на ангар та не було його власником в розумінні положень цивільного законодавства, а тому правові підстави для його відчуження у підприємства були відсутні. Крім того, згідно інформації Сохачівської сільради від 29.11.2017, ОСОБА_2 з 2003 року використовує ангар для здійснення діяльності по наданню послуг борошномелення, що відповідно до класифікатора видів економічної діяльності має КВЕД 10.61, а відтак, відноситься до видів підприємницької діяльності. При цьому ОСОБА_2 ніколи не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, хоча фактично з 2003 року здійснював підприємницьку діяльність без сплати податків. Це свідчить про недобросовісність володіння ним спірним ангаром. Оформлення права користування земельною ділянкою під обєктом нерухомого майна позивачем здійснено лише 20.20.2016, а фактичне використання земельної ділянки під обєктом нерухомого майна ним здійснювалося ще з 2003 року безкоштовно.

В поданих додаткових письмових поясненнях по справі заступник прокурора області зазначає про беззаперечність обставин порушення інтересів територіальної громади с. Сохачі, яка, у випадку законних дій органу місцевого самоврядування, повинна була не допустити незаконного оформлення права власності на об"єкт нерухомого майна шляхом сприяння постановленню законного судового рішення про відмову в задоволенні позову, а Сохачівська сільська рада в особі її голови належним чином не здійснює представництво територіальної громади, що змусило вжити заходи представницького реагування прокуратурою області.

Заступник прокурора також зазначає, що положення статті 344 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу задоволення позову, передбачають доведення існування в сукупності зазначених в ній елементів, а саме: володіння має бути добросовісним, володіння має бути відкритим, володіння має бути безперервним упродовж визначеного законом строку (для нерухомого майна упродовж 10 років). Отже, суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю крім безперервного відкритого володіння упродовж 10 років чужим майном, є встановлення добросовісного заволодіння таким майном у розумінні приписів ч.1 ст. 388 ЦК України, тобто, коли особа не знала і не могла знати, що вона заволоділа чужим майном. Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції при встановленні часу, протягом якого ОСОБА_2 використовував спірне майно, виходив виключно з довідки Сохачівської сільської ради від 07.03.2016. Однак, ця довідка має розцінюватися судом критично, оскільки вона не відповідає раніше наданим відомостям за підписом сільського голови щодо відсутності будь-якого майна у підприємства СВАТ "Десна", яке може бути реалізоване в процесі процедури банкрутства. Будь-яких інших доказів на підтвердження часу використання спірного майна ОСОБА_2 не надано. Спірне майно повинно було увійти до ліквідаційної маси для забезпечення вимог кредиторів у справі про банкрутство. Це свідчить про недобросовісність заволодіння цим майном ОСОБА_2

Також заступник прокурора звертає увагу апеляційного суду на те, що не з"ясованим під час розгляду справи в суді першої інстанції залишилося питання, чи перебувало майно, стосовно якого виник спір, протягом відповідного періоду часу у будь-чиїй власності, тобто, чи було воно для позивача "чужим" в розумінні ст. 344 ЦК України, а не безхазяйною річчю чи майном, яке позивач використовує на підставі певного титулу. Для застосування ст. 344 ЦК України необхідно, щоб володіння здійснювалося саме чужим майном, яке має законного (титульного) власника, але яким фактично володіє інша особа. Володіння безхазяйною нерухомою річчю під ознаки цієї норми не підпадає. Набуття права власності на безхазяйну річ регулюється іншою нормою ст. 335 ЦК України. Крім того, ні позивачем ні відповідачем не надано доказів законності використання ОСОБА_2 земельної ділянки під об"єктом нерухомого майна та сплати відповідних платежів до бюджету. Договір оренди земельної ділянки від 01.10.2016 укладено лише після виготовлення технічної документації на спірний об"єкт нерухомого майна та проведення його оцінки. Все вищезазначене, на думку прокурора, свідчить про намагання позивача незаконно оформити право власності на спірний об"єкт нерухомого майна.

В поясненнях на апеляційну скаргу Сохачівська сільська рада зазначає, що незважаючи на те, що юридично ВАТ "Десна" припинило свою діяльність на підставі ухвали Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2006, фактично ж ця діяльність була припинена вже на початку 2003 року. За таких обставин посилання прокуратури на те, що оскільки ВАТ "Десна" припинило свою діяльність в 2006 році, ОСОБА_2 мав достатньо часу і можливостей для оформлення договору купівлі-продажу ангара, не відповідають дійсності. Також не відповідає дійсності твердження прокуратури про те, що сільська рада надавала інформацію ліквідатору про відсутність майна у ВАТ "Десна". Сільська рада надавала інформацію ліквідатору про майно ВАТ "Десна" як письмово, так і усно при особистих зустрічах з ліквідатором, вживала заходів для збереження цього майна від розкрадання. Представники банку "Мрія" неодноразово приїздили для проведення інвентаризації майна ВАТ "Десна". У них жодних питань до ОСОБА_2 не виникало. ОСОБА_2 сплатив за ангар в касу ВАТ "Десна", користувався ангаром. В ньому був встановлена ДКУ (дробілка кормова універсальна) а не млин, і проводився безкоштовний помел борошна для мешканців села. Сільський голова зазначає, що дійсно, ВАТ "Десна" не оформило документи на ангар. Ангар був побудований в 1990 році колгоспом "Десна". Документів про право власності на об"єкти, побудовані колгоспом, тоді ніхто не виготовляв. При реорганізації все майно колгоспу "Десна" перейшло в ВАТ "Десна" і значилося на його балансі. Фактично, воно було його власністю, хоча правовстановлюючих документів, виготовлених в реєстраційних органах, на ці об"єкти майна ВАТ "Десна" не мав. Також сільський голова зазначає, що сільська рада не могла поставити спірне майно на облік як безхазяйне і передати його у комунальну власність територіальної громади, оскільки з 2003 року ОСОБА_2 ним користувався. Він уклав договір оренди земельної ділянки під ангаром та навколишньої території площею 5000 кв. м., яка до того фактично була пустирем, що приносить до бюджету села значні кошти. ОСОБА_2 постійно матеріально допомагає територіальній громаді. Лише за орендовану ним землю він сплачує до бюджету села біля 100 тисяч гривень.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, представника вiдповiдача ОСОБА_3, прокурорів Рибалко Н.В. і ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначав, що у 2003 році він придбав у ВАТ "Десна" ангар, що розташований в с.Сохачі Коропського району, вул. Рибалківка, 24, однак договір купівлі-продажу оформити не встиг, оскільки у 2003 році ВАТ"Десна" було ліквідоване. З 2003 року по даний час протягом 13-ти років він безперервно володіє вищевказаним приміщення, користується ним, орендує земельну ділянку, яка знаходиться під приміщенням, а тому просив визнати за ним право власності на це приміщення за набувальною давністю.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав встановленим той факт, що у 2003 році ОСОБА_2 придбав у ВАТ "Десна" ангар, що розташований в с. Сохачі Коропського району по вул. Рибалківка, 24, однак оформити договір купівлі-продажу не встиг, оскільки у 2003 році ВАТ "Десна" було ліквідоване. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач добросовісно заволодів ангаром і відкрито, безперервно володів ним більше десяти років, що є підставою для задоволення його позову.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може повністю погодитися апеляційний суд, зважаючи на таке.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права власності на спірне майно як на обєкт нерухомого майна у звязку з відкритим, безперервним володінням цим майном з 2003 року.

Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

ОСОБА_5 з розясненням, викладеним в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014, володіння є:

- добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні (вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна);

- безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач користувався спірним майном добросовісно, відкрито і безперервно протягом більше десяти років до моменту звернення до суду з позовом у березні 2017 року, і набув можливості ставити перед судом питання про визнання права власності на спірне майно за набувальною давністю.

Матеріали справи містять довідку, видану виконкомом Сохачівської сільської ради Коропського району Чернігівської області про те, що позивач з 2003 року постійно користується ангаром, що знаходиться в селі Сохачі по вул. Рибалківка, 24, яке купив у 2003 році у ВАТ «Десна» без оформлення договору купівлі-продажу (а.с.10).

З жовтня 2016 року ОСОБА_2 орендує у Сохачівської сільської ради земельну ділянку, яка знаходиться в с. Сохачі по вул. Рибалківка, 24, загальною площею 0,500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на якій розташований спірний ангар загальною площею 437,5 кв.м. (а.с.11-12, 3-5).

ОСОБА_5 з постановою Господарського суду Чернігівської області від 24.06.2004 у справі № 4/119б про визнання банкрутом сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства «Десна» (с. Сохачі Коропського району), СВАТ «Десна» визнано банкрутом, оскільки боржник фактично припинив підприємницьку діяльність з квітня 2003 року, не звітує до державних податкових органів з 20.05.2003 (а.с.55).

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2006 у справі № 4/119б/26/11 ліквідовано юридичну особу сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство «Десна» с. Сохачі Коропського району (а.с.40).

ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 02.02.2007 здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи ВАТ «Десна» с. Сохачі Коропського району у звязку з визнанням її банкрутом (а.с.69-71).

Представниками прокуратури не спростовано правильність висновків суду першої інстанції про те, що позивач користувався спірним майном добросовісно, відкрито і безперервно протягом більше десяти років до моменту звернення до суду з позовом у березні 2017 року.

Враховуючи положення статей 344 ЦК (щодо набувальної давності) і 335 ЦК (щодо набуття права власності на безхазяйну річ), право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальної давністю (пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014).

ОСОБА_5 з технічним паспортом на виробничий будинок (ангар), розташований в селі Сохачі Коропського району по вул. Рибалківка, 24, ангар площею 437,5 кв.м. побудований у 1990 році, має стіни з цегли, підлогу з бетону та бетонний фундамент (а.с.3-5).

Спірне майно є нерухомим майном у сенсі, визначеному у частині першій статті 181 ЦК України, право власності на яке підлягає державній реєстрації відповідно до частини першої статті 182 ЦК.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України).

ОСОБА_5 з поясненнями сторін під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, спірне майно (ангар) не перебувало на балансі СВАТ «Десна», право власності на це майно не було зареєстроване.

До завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва не виникає (ст. 333 ЦК України). У звязку з цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення) майна.

Отже, законом не передбачено можливості визнання права власності на новостворене майно та обєкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване в установленому законом порядку.

Оскільки до проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення) приміщення ангару, визнання права власності на вказане приміщення за набувальною давністю саме як на нерухоме майно законом у даному випадку не передбачено. Разом з тим, суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому в контексті заявлених позовних вимог позов не може бути задоволений.

Враховуючи, що рішення суду скасовується не з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, а відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України з підстав неправильного застосування норм матеріального права, апеляційна скарга задовольняється частково. З ОСОБА_2 на користь Прокуратури Чернігівської області належить стягнути 480 грн в рахунок часткового відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 367, 368, 374 п.2 ч.1, 376 п.4 ч.1, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Сохачівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Чернігівської області 480 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 21 травня 2018 року.

Головуючий:Судді: