справа № 278/2831/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Журиної А.В., розглянув цивільну справу за заявою Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 1 860,19 гривень надміру виплаченої державної допомоги.

В обґрунтування позову зазначено наступне. У березні 2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про виплату компенсації особі, яка надає соціальні послуги інваліду першої групи, яка потребує постійного стороннього догляду. При заповненні заяви відповідач був ознайомлений з необхідністю повідомляти органи праці та соціального захисту населення про будь-які зміни, які можуть вплинути на отримання ним соціальної допомоги, і взяв на себе зобов'язання щодо цього. У січні 2016 року позивачу внаслідок подання відповідачем певних документів стало відомо, що він являється керівником релігійної організації. Таким чином, продовжує автор позову, відповідач при зверненні до позивача із заявою про призначення соціальної допомоги, приховав вищевказаний факт у зв'язку з чим надміру отримав таку допомогу в зазначеному вище розмірі.

Спрямованим до суду відзивом відповідач просив відмовити у задоволенні позову, оскільки згідно Конституції України церква та релігійні організації в Україні відокремлені від держави і відповідач не навів жодної норми закону, яку б він порушив у даному випадку.

Поданими до суду запереченнями на відзив представник позивача навів доводи тотожні тим, що наведені ним у позовній заяві.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оцінка доводам відповідача про необхідність проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження надана судом у окремому судовому рішенні.

Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

6 березня та 1 жовтня 2015 року відповідач звертався до позивача із заявами про призначення йому компенсаційної виплати як особі, яка здійснює догляд за інвалідом першої групи (а.с.8-9, 13-14), а саме за ОСОБА_2 (а.с.11-12). У поданих у ті самі дні відповідачем розписках останній підтвердив, що ознайомлений з тим, що компенсація не призначається певним категоріям осіб (а.с.10, 15).

25 січня 2016 року відповідач надав позивачеві довідки про те, що він являється керівником релігійної організації (а.с.16), а саме настоятелем Свято-Хрестовоздвиженського храму у с. Сінгури Житомирського району Житомирської області (а.с.17).

Згідно наданих позивачем відомостей за період з 6 березня 2015 року по 30 вересня 2015 року та з 1 жовтня 2015 року по 31 грудня 2015 року відповідач отримав згадуваної вище компенсації на загальну суму 1 860,19 гривень (а.с.20).

Правовідносини, що склались між сторонами в даній справ, врегульовані наступними положенням актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядком про призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою КМУ № 558 від 29 квітня 2004 року (далі Порядок), декларується, що непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

Пунктом 4 Порядку визначено категорію осіб, яким вищевказана компенсація не призначається, а саме:

1) фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам,

яким призначено:

державну соціальну допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам" або надбавку на догляд до державної соціальної допомоги згідно із Законом України "Про

державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам";

надбавку на догляд або державну соціальну допомогу на догляд відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

відшкодування витрат на надання послуг по догляду відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності";

2) фізичним особам, які надають соціальні послуги і отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу";

3) фізичним особам, які надають соціальні послуги на платній основі;

4) самозайнятим особам;

5) фізичним особам, які проходять альтернативну (невійськову) службу;

6) фізичним особам, які надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, хворим, які за висновком лікарсько-консультаційної комісії потребують постійного стороннього догляду і не здатні до самообслуговування та перебувають у трудових відносинах, у тому числі на умовах неповного робочого дня (крім роботи вдома).

Фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов'язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві державної адміністрації, виконавчого органу міської ради, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати (п. 15 Порядку).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як зазначалось судом вище положеннями Порядку про призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, визначений вичерпний перелік осіб, яким не може бути призначена щомісячна компенсаційна виплата, зокрема, по догляду за інвалідом першої групи.

Відповідач, в свою чергу, будучи керівником релігійної організації, до згадуваного переліку не входить і тому не був зобов'язаний повідомляти позивача про такий його статус, адже дана обставина, з огляду на вищевказане, не могла вплинути на умови призначення та виплати такої компенсації, а відтак не була обов'язковою для повідомлення. За таких фактичних обставин, враховуючи безпідставність пред'явлених до відповідача вимог, права позивача судовому захисту в даному випадку не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, --

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Складення повного рішення відповідає даті його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян