Справа № 202/875/18
Провадження № 4-с/202/18/2018
УХВАЛА

05 травня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро скаргу ОСОБА_1 субєкт оскарження: Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання неправомірними дій посадових осіб відділу державної виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із скаргою про визнання неправомірними дій посадових осіб відділу державної виконавчої служби, субєкт оскарження: Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В обґрунтування скарги зазначив, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2013 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» про солідарне стягнення з нього, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 боргу у розмірі 251 475 грн. 49 коп., та судового збору у розмірі 2 614 грн. 75 коп. 24.09.2013 року судом на виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, для примусового виконання якого Дніпровським ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження в межах якого винесено постанову від 03.03.2014 року про арешт всього його майна.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2014 року заочне рішення скасовано, рішенням суду від 14.01.2015 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість тільки з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в стягненні заборгованості з ОСОБА_1 відмовлено, договір поруки № DN474-4 від 25.01.2007 за яким скаржник виступав поручителем визнано припиненим.

У жовтні 2017 року скаржник звернувся до відділу виконавчої служби із заявою про скасування арешту, на що йому було відмовлено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2017 року, йому було відмовлено у задоволенні заяви про скасування арешту майна, у зв'язку з тим, що судом не застосовувалась така міра забезпечення позову.

На його повторне звернення до відділу виконавчої служби із клопотанням про скасування арешту, листом від 23.01.2018 року його було повідомлено про неможливість скасування арешту майна, оскільки виконавче провадження завершено та передано до іншого органу державної виконавчої служби.

Посилаючись на положення ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» вважає, відмову Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області неправомірною, оскільки ухвала про скасування заходів забезпечення позову та рішення про визнання договору поруки припиненим є ідентичними.

Крім цього, вважає посилання начальника відділу виконавчої служби на відсутність повноважень вчиняти будь-які дії у зв'язку з направленням виконавчого документу до іншого відділу ДВС неправомірними, з підстав, передбачених положеннями ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», який був чинний до прийняття нового ЗУ «Про виконавче провадження».

У зв'язку з чим, просив: визнати дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Камянське ГТУЮ в Дніпропетровській області про відмову у знятті арешту з належного йому на праві власності майна, накладеного на підставі постанови державного виконавця зазначеного відділу ОСОБА_6 від 03.03.2014 року, зобовязати субєкт оскарження зняти арешт на його майно.

Скаржник у судове засідання не з'явився, у скарзі просив розглядати справу за його відсутності.

Представник субєкта оскарження у судове засідання також не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду надійшло пояснення, відповідно до яких, державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_6 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 42201449 з виконання виконавчого листа № 202/28562/13-ц від 24.09.2013 року, у зв'язку із направленням документу для виконання до Печерського РУЮ у м. Києві. Відповідно до даних автоматизованої системи виконавчих проваджень Печерським РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за документами, які надіслані Дніпровським ВДВС. Зазначену постанову про відмову та оригінал виконавчого листа Дніпровський відділ ВДВС не отримував.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустірального районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2013 року, з ОСОБА_2, з ОСОБА_1, ОСОБА_3, та з ОСОБА_4 стягнуто солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором № DN/474 від 25 січня 2007 року у сумі 31 461,50 дол. США, що відповідно до курсу НБУ становить 251 475 грн. 49 коп.

На виконання зазначеного рішення, 24.09.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 202/28562/13-ц.

Під час примусового виконання виконавчого листа № 202/28562/13-ц, постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 03.03.2014 року було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, що підтверджується постановою про арешт майна від 03.03.2014 року у виконавчому провадженні № 42201449, а також витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 43623345 від 04.03.2014 року, у який зазначено, що на все рухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт із забороною відчуження, та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 18565681 від 04.03.2014 року, з якого вбачається, що на все нерухоме майно ОСОБА_1 постановою про арешт майна боржника від 03.03.2014 року, накладено арешт.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2014 року заочне рішення суду від 06 серпня 2013 року було скасовано.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2015 року, яке набрало чинності, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN/474 від 25.01.2007 року у розмірі 31461,50 доларів США що еквівалентно 251475 грн. 49 коп. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN/474 від 25.01.2007 року у розмірі 10000 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 2614 грн. 75 коп. В іншій частині позову відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано договір поруки № DN/474-4 від 25.01.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 таким, що припинив свою дію.

Як вбачається з відповіді начальника відділу Дніпровського ВДВС м. Камянське ГТУЮ від 23.01.2018 року за № 511, 20.06.2014 року державним виконавцем було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 202/2562/13-ц у зв'язку з направленням виконавчого документу для виконання за належністю до відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві.

Частиною 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав для скасування арешту державним виконавцем: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд не погоджується з доводами скаржника, що положення п. 6 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» є підставою для зняття арешту з усього його майна, та ідентичності правової природи ухвали про скасування заходів забезпечення позову рішенню, яким задоволено його вимоги про припинення договору поруки, оскільки скасування заходу забезпечення позову та вирішення спору по суті є різними за своїм змістом та наслідками процесуальними рішення.

У зв'язку з чим, вважає безпідставними посилання скаржника на неправомірність дій державного виконавця з зазначеної підстави.

Крім цього, суд не погоджується з посиланнями скаржника з приводу того, що закінчення виконавчого провадження не перешкоджає зняттю арешту Дніпровським ВДВС м. Камянське ГТУЮ, оскільки зазначене суперечить ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», положеннями якої встановлені права та обовязки державного виконавця тільки під час здійснення виконавчого провадження, оскільки, як встановлено під час розгляду скарги та зазначено скаржником, виконавче провадження у якому Дніпровським ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції накладено арешт на майно скаржника закінчено, виконавчий лист направлено до Печерського ВДВС РУЮ м. Києві, яким було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, після чого виконавчий лист до Дніпровського ВДВС м. Камянське ГТУЮ (попередня назва Дніпровський ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції) не надходив, виконавче провадження не відкривалось.

Тобто, за встановлених під час судового розгляду обставин, державний виконавець наділений правами накладати та скасовувати арешт тільки під час здійснення своїх повноважень у виконавчому провадженні, закінчення виконавчого провадження є обставиною, яка унеможливлює здійснення будь-яких дій державним виконавцем щодо обтяження майна.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення скарги з наведених скаржником обставин, оскільки останнім не доведено неправомірності дій виконавчої служби з відмови у скасуванні арешту на майно на підставі п. 6 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у закінченому виконавчому провадженні.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги заявника, відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Враховуючи викладене, керуючись ст. 442 ЦПК України, ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 субєкт оскарження: Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання неправомірними дій посадових осіб відділу державної виконавчої служби відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Приморська, 106-1, РНОКПП НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 704 сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.П. Слюсар