Справа № 214/3092/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 214/3092/17

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області

про визнання договору купівлі-продажу майна дійсним, визнання права власності на рухоме майно, зняття арешту з майна,

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5

від відповідача ОСОБА_4 міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області ОСОБА_6

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 29.05.2017 року, в якій просив суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору, укладений між ним та ОСОБА_2 01.07.2014 року; визнати за ним право власності на вказаний автомобіль; зняти з автомобіля арешт, накладений ОСОБА_4 міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Рівненській області.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що 01.07.2014 року між ним та ОСОБА_2, діючим на підставі довіреності від імені та за дорученням ОСОБА_3, у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору, що належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 873264 від 07.07.2011 року. В момент укладення правочину ОСОБА_2 передав йому оригінал правовстановлюючого документу на транспортний засіб, автомобіль та ключі від нього. В свою чергу він сплатив продавцеві 60 000 грн. обумовленої сторонами вартості автомобіля. В строк до 01.08.2014 року вони погодили здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля та зареєструвати право власності за ним, ОСОБА_1 Однак, в порушення умов укладеного правочину, ст.526 ЦК України, ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору, переоформлення автомобіля. Вказані обставини позбавляють його можливості зареєструвати за собою право власності на вказаний автомобіль та розпоряджатись ним як своєю власністю на власний розсуд.

Крім того, 26.04.2017 року під час керування ним автомобілем НОМЕР_1, його зупинили працівники поліції, здійснили огляд та тимчасово вилучили транспортний засіб, посилаючись на те, що він перебуває в розшуку ОСОБА_4 міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Рівненській області у звязку з накладенням на нього арешту як на майно боржника ОСОБА_3 Оскільки право власності він за собою не має можливості зареєструвати, ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного між ними договору купівлі-продажу від 01.07.2014 року, що виключає можливість звільнення транспортного засобу з-під арешту, тому за захистом своїх прав та інтересів він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10.10.2017 року за результатами повторного розподілу справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи характер та предмет спору суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження.

Особи, які беруть участі по справі, в судове засідання не зявились, повідомлялись про розгляд справи у встановленому законом порядку.

Від позивача та його представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, предявлені вимоги підтримали (а.с.62).

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.63, 83).

Представник відповідача ОСОБА_4 міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.42). Відзив на позовну заяву не подав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву остання не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило.

Враховуючи позицію учасників справи, подані ними заяви, належне повідомлення, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому.

В ході розгляду справи представник відповідача подавав заяву про витребування доказів (а.с.61), яку задоволено ухвалою суду від 14.12.2017 року (а.с.65). Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 873264 (а.с.11), автомобіль НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору, зареєстрований 07.07.2011 року ВРЕР ДАІ м. Дубно УДАІ УМВС України в Рівненській області, належить на праві власності ОСОБА_3

16.07.2011 року ОСОБА_3 оформлено нотаріально посвідчену довіреність на представництво ОСОБА_7 або ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 її інтересів в державних та інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, в тому числі у відповідних органах ДАІ України (з правом зняття з обліку, постановки на облік), органах нотаріату, при вирішенні питань, повязаних з відчуженням (продажем, обміном) належного їй автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору. Для цього нею надано право експлуатувати транспортний засіб, керувати ним, здійснювати його переобладнання (зміну типу, моделі транспортного засобу, кольору, заміну в установленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонт, проходити технічний огляд; подавати та одержувати необхідні довідки та документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа (в разі його втрати), підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом, одержувати належні їй за результатами цих договорів грошові суми та інше (а.с.8). Довіреність видана на 10 років з правом передоручення повноважень третім особам, з правом використання транспортного засобу за межами України і дійсна до 16.07.2021 року.

Сутність та правова природа загально-цивільного представництва регламентовано положеннями глави 17 ЦК України. Так, відповідно до ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За ч.3 ст.244 ЦК України, довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність є одностороннім правочином, оскільки для виникнення, припинення або зміни цивільних прав і обовязків достатньо волевиявлення однієї сторони. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, представницьких правовідносин, та в силу ст.1003 ЦК України підтверджує укладення договору доручення.

Таким чином, оформлення довіреності не змінює власника автомобіля, а лише надає повноваження представнику (на якого видана довіреність) або третій особі за передорученням, якщо це передбачено умовами довіреності, діяти від імені довірителя (власника автомобіля) у взаємовідносинах з третіми особами: продати авто, надати у користування тощо.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. В той же час, за наявності довіреності, ОСОБА_2 як представник дійсного власника автомобіля ОСОБА_3, вправі від її імені здійснювати відчуження транспортного засобу шляхом укладення договору з іншою особою з перереєстрацію транспортного засобу у порядку, встановленому законом.

Судовим розглядом встановлено, що 01.07.2014 року між ОСОБА_2, діючим від імені та в інтересах ОСОБА_3 на підставі наданої нею нотаріально посвідченої довіреності від 16.07.2011 року, як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору (а.с.9).

Відповідно до п.2.1, п.2.2 договору, продавець зобовязався передати покупцеві транспортний засіб марки Renault Kangoo, р/н НОМЕР_2, 2004 року випуску, документи на нього не пізніше 01.08.2014 року після проведення розрахунку, із гарантуванням, що транспортний засіб нікому не проданий, не подарований, не закладений, не перебуває під арештом, судового спору щодо нього не ведеться.

Сторонами погоджено порядок розрахунків, а саме відповідно до п.3.1 договору, оплата вартості транспортного засобу відбуває за ціною домовленості 60 000 грн. одразу після передачі продавцем автомобіля покупцеві в строк до 01.08.2014 року.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу укладено між сторонами в простій письмовій формі із погодженням здійснити його нотаріальне посвідчення в строк до 01.08.2014 року та зареєструвати право власності на автомобіль за ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, що передбачено п.4.1 договору.

На виконання умов договору купівлі-продажу, 01.07.2014 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 60 000 грн. в рахунок оплати вартості автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору, що підтверджується розпискою (а.с.10). Вказаний факт та дійсність оформлення розписки в ході судового розгляду ОСОБА_2 не оспорював.

Звертаючись до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01.07.2014 року, позивач посилався на невиконання ОСОБА_2 п.4.1 договору щодо його нотаріального посвідчення та неможливість в позасудовому порядку підтвердити дійсність правочину, який за даних обставин є оспорюваним та позбавляє можливості набуття ОСОБА_1 всіх прав на автомобіль як дійсним власником. Перевіряючи обґрунтованість таких доводів і предявлених вимог, суд виходить з наступного.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як слідує зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.5 ст.656 ЦК України, особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року №1200 (далі за текстом Порядок №1200 від 11.11.2009 року) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (далі за текстом Порядок №1388 від 07.09.1998 року).

Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає п.3 ч.1 ст.208 ЦК України та узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що висловлена в п.2 листа від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав".

Згідно з Порядком №1200 від 11.11.2009 року, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Крім того, з п.п.8, 11 Порядку №1388 від 07.09.1998 року слідує, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є не тільки: договори, укладені на товарних біржах; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір комісії; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати але і копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Відповідно до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи викладене, оцінивши обсяг наявних письмових доказів в сукупності, суд приходить до висновку, що сторони погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01.07.2014 року і відбулося повне виконання договору шляхом передання автомобіля, документів на нього покупцеві та коштів в рахунок оплати його вартості продавцеві, суд приходить до висновку про дійсність виникнення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, діючим від імені та в інтересах ОСОБА_3, цивільно-правових договірних відносин. Однак, оскільки відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору, тим самим порушує права позивача, позбавляє можливості зареєструвати за собою право власності на автомобіль, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу від 01.07.2014 року.

Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За правилами ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути предявлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку ст.392 ЦК України.

Оскільки судом встановлено, що право власності на автомобіль НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору, у ОСОБА_1 виникло на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2014 року, однак враховуючи, що дійсність такого права фактично не оспорюються ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак останні своїми діями перешкоджають повній реалізації ОСОБА_1 права власності, тому суд приходить до висновку, що воно підлягає захисту на підставі с.392 ЦК України з визнанням за позивачем права власності на спірний транспортний засіб за рішенням суду, оскільки визнання угоди дійсною не замінює собою її як правовстановлюючий документ для реєстрації права власності у встановленому законом порядку, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з транспортного засобу, суд також вважає за необхідне її задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту субєктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Положеннями ч.1, ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження №42472537 з примусового виконання виконавчого листа №559/2244 від 26.11.2013 року, виданого Дубенським міськрайонним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в сумі 450 255,42 грн., державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_6 винесено постанову від 03.09.2014 року про розшук транспортного засобу марки Renault Kangoo, р/н НОМЕР_2, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору (а.с.73).

Крім того, в рамках виконавчого провадження №48001153 з примусового виконання наказу №918/1303/14 від 04.11.2014 року, виданого Господарським судом Рівненської області про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 51 413,78 грн., державним виконавцем Відділу ДВС ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_6 винесено постанову від 10.03.2016 року про розшук (арешт) вказаного транспортного засобу (а.с.74-75).

Актом від 16.04.2017 року в порядку ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», транспортний засіб виявлено в м. Кривому Розі Дніпропетровської області інспектором УПП в м. Кривому Розі ДПП ОСОБА_10 та в присутності двох свідків здійснено огляд автомобіля, тимчасове затримання та доставлення для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: вул. Волгоградська 11а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область для подальшого примусового переміщення (а.с.12).

Виходячи з цього, суд дійшов висновку, що у звязку із накладенням арешту на автомобіль, який ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2, діючого від імені власника ОСОБА_3, порушується право позивача на реєстрацію цього автомобіля за собою як дійсним його власником, з тому числі з урахуванням за хронологічністю подій накладення арешту на вказаний транспортний засіб у вересні 2014 року та березні 2016 року в рамках виконавчих проваджень, боржником в яких є ОСОБА_3, тобто після укладення договору купівлі-продажу 01.07.2014 року, тому суд приходить до висновку, що права ОСОБА_1 дійсно є порушеними та підлягають захисту шляхом зняття арешту з автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», рішення суду про зняття арешту з майна, яке набрало законної сили, є підставою для зняття арешту з такого майна шляхом винесення державним виконавцем постанови.

З урахуванням викладеного та вищенаведених мотивів і доводів суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, у звязку з чим вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, в рівних частках з кожного окремо, на користь ОСОБА_1 по 960 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1). Підстав для стягнення судового збору з відповідача ОСОБА_4 міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області суд не вбачає, оскільки вказаним органом ДВС права позивача не порушуються, а його процесуальний статус як відповідача по справі визначено помилково, адже в рамках вирішення спору про зняття арешту з майна цей орган може бути лише третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що передбачено в п.2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року №5.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, яка набрала чинності 15.12.2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області про визнання договору купівлі-продажу майна дійсним, визнання права власності на рухоме майно, зняття арешту з майна задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.07.2014 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на автомобіль НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору.

Зняти арешт з автомобіля НОМЕР_1, 2004 року випуску, тип кузову легковий В пасажирський, кузов № VFIFC09AF316114890, обєм двигуна 1461 куб. см., білого кольору, накладений ОСОБА_4 міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області в рамках виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_3 (як ФОП та фізична особа).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, кожного окремо, на користь ОСОБА_1, по 960 (девятсот шістдесят) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчі листи для предявлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а копію рішення направити до органу ДВС для вирішення питання про зняття арешту з майна.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач-1: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач-2: ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач-3: ОСОБА_4 міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, , юридична адреса: вул. Грушевського 134, м. Дубно, Рівненська область.

Судове рішення складено та підписано 18.05.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.