РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ :

07.11.2018 позивач Харківська міська рада звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 45359,45 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Харківською міською радою відповідно до ст. 189 ЗК України здійснені заходи самоврядного контролю з питань використання та охорони земель територіальної громади, додержання вимог земельного законодавства. Відповідач є власником нежитлової будівлі літ. "В-2" з допоміжними будівлями та спорудами загальною площею 779 кв.м. по АДРЕСА_2 з 19.07.2017 та зареєстроване на ним на підставі договору іпотеки від 14.07.2017 №1416 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Речові права відповідача на вказане нерухоме майно не зареєстровані, а тому воно перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. Відповідач у період з 01.08.2017 по 31.08.2018 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти. Зазначені законодавчі приписи та встановлені міською радою фактичні обставини стали підставою для звернення до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності. Використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідач у період з 01.08.2017 по 31.08.2018 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Таким чином, відповідач зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельними ділянками за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню, розрахований позивачем с складає 45359,45 грн., виходячи з розміру орендної плати за землю. Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаної грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу просила розглядати без її участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги визнали та просили проводити розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.05.2018 № 124969230 право власності на нежитлову будівлю літ. «В-2» з допоміжними будівлями та спорудами загальною площею 779 кв.м. по АДРЕСА_2 з 19.07.2017 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 14.07.2017 № 1416 та договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 19.07.2017 № 1435.

Частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Статтею 181 ЦК України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно, користування, володіння та розпорядження зазначеною нерухомістю неминуче призводить до фактичного використання земельної ділянки, на якій така нерухомість знаходиться. Іншими словами, неможливо здійснювати правомочності власника будівлі не використовуючи земельної ділянки під такою будівлею.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов'язує.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном, що встановлено ст.360 ЦК України.

Як вбачається із положень ст. 120 ЗК України, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.05.2018 № 124969230 речові права відповідача на земельну ділянку площею 0,0317 га у АДРЕСА_2 не зареєстровані.

Таким чином, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,0317 га у АДРЕСА_2 перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Відповідач ОСОБА_2 у період з 01.08.2017 по 31.08.2018 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла у себе майно - грошові кошти.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 19.09.2018 здійснено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ОСОБА_2 використовує земельну ділянку площею 0,0317 та у АДРЕСА_2 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «В-2».

За результатами обстеження складено акт обстеження земельних ділянок, визначення їх меж, площ та конфігурації. Межі земельної ділянки визначені відповідно до меж паркану та зовнішніх меж нежитлової будівлі.

ОСОБА_2, набувши право власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином не оформив правовідносин щодо користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що платою за землю є обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов'язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 ПК України).

З часу виникнення права власності на нерухоме майно у ОСОБА_2 виник й обов'язок сплачувати грошові кошти за використання земельної ділянки у встановленому законодавством розмірі.

У період з 01.05.2017 по 30.09.2018 выдповыдач не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Відповідно ст. 286.6. Податкового кодексу України плата за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб, зокрема пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності.

Харківською міською радою зроблено розрахунки розміру безпідставно збережених коштів пропорційно часткам кожного із власників у вищевказаній нежитловій будівлі, які розраховано як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 1212 - 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно та відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна.

Таким чином, відповідач зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

А відтак, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню, розрахований позивачем с складає 45359,45 грн., виходячи з розміру орендної плати за землю.

Внаслідок використання відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаної грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Вищезазначене відповідає позиції Верховного Суду України у справі №922/1008/15 від 30.11.2016, у справі № 922/1009/15 від 07.12.2016, у справі №922/207/15 від 12.04.2017.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Харківської міської ради слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 45359,45 грн.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України уразі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідчасем позову, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50 відсотків судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 181, 319, 360, 1212-1214 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 80, 83, 120, 125, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 14, 286.6 Податкового кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Харківської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243, Одержувач: УДКСУ у м. Харкові Харківської області, р/р 0002, Банк: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , код платежу 24062200) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 45359,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243, р/р 2986, Банк: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) витрати зі сплати судового збору в розмірі 881 грн.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова повернути юридичній особі Харківській міській раді (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код 04059243, р/р 2986, Банк: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) сплачені кошти - судовій збір з Державного бюджету у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одну) гривню 00 копійок, який був сплачений згідно з платіжним дорученням №2038 від 11.09.2018, з наступних реквізитів: б/р 0004, одержувач - УК у Київському районі м. Харкова, код ЄДРПОУ - 37999675, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку одержувача - 899998, код бюджетної класифікації 22030101.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2018.

Суддя -