Справа № 527/622/18
провадження 2/527/395/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2018 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Левицької Т.В.,
при секретареві судового засідання - Папенко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач свої вимоги мотивував тим, що 26.09.2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, Умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між ним та банком, що підтверджується підписом у його заяві.
Взяті на себе зобовязання ОСОБА_1 не виконує.
В судове засідання представник позивача не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1,який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не було направлено відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів.
Суд, враховуючи думку представника позивача, достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку про дату розгляду справи, від якого не надійшло відзиву та ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності з ст. 280 ЦПК України.
Судомвстановлено, що 26.09.2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, Умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між ним та банком, що підтверджується його власноручним підписом у заяві від 26.09.2007 року.
Пунктом 3.3 Умов та Правил, ОСОБА_2 погодився прийняти будь-який встановлений банком кредитний ліміт, а пунктом 5.3 договору, надано право банку змінювати, тарифи в односторонньому порядку. ОСОБА_1 зобов'язався використовувати карту у розмірі платіжного ліміту (п.3.4), отримувати виписки про стан карткового рахунку і про операції по картковому рахунку (п. 6.3). Відповідальність за здійснені по картковому рахунку операції покладено на ОСОБА_1 (п. 8.1).
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки.
Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК).
Відповідно до п. 6.5. Умов надання банківських послуг (надалі умов), як складової частини укладеного договору, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно п. 6.6 Умов, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник на вимогу банку зобовязаний виконати обовязки з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
В пункті 8.6 Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що при порушенні клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором, більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.
Кредитним договором від 26.09.2007 року передбачено і пеню і штрафи за порушення строків всіх видів платежів передбачених договором, тобто, за одне і те ж порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду (неустойка). При цьому в ст. 61 Конституції України встановлена конституційна заборона, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, зазначено, що пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення.
З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд дійшов до висновку, що в стягненні заборгованості за пенею та комісією в сумі 2325.08 грн. на користь позивача слід відмовити.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути покладені на відповідача в силу ст.141 ЦПК України, оскільки з його сторони не виконані умови договору.
Відповідно до роз'яснень, даних у п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 у разі якщо суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
Таким чином понесені позивачем судові витрати, підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526,610,625,1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо Апеляційного суду Полтавської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Т. В. Левицька