Справа № 344/2223/18
Провадження № 2/344/2364/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради про продовження строків прийняття спадщини. Мотивував тим, що його спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадкодавець ОСОБА_2 залишив заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Хриплинської сільської ради Микитин О.В., відповідно до якого позивач являється спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців за заповітом немає. Оскільки позивач не обізнаний в юридичних питаннях, він звернувся до нотаріуса з наміром про прийняття спадщини лише у 2017 році, оскільки до дня смерті спадкодавця він проживав разом з ним, а тому керувався ст. 1268 ЦК України, та вважав, що йому не потрібно звертатись із заявою про прийняття спадщини. Однак з'ясувалось, що позивачем пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ст. 1270 ЦК України, а саме 6 місяців від моменту відкриття спадщини. У зв'язку з цим нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії. Просив суд визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий тримісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкодавця ОСОБА_2

27.03.2018 року позивач змінив підстави та предмет позову (а.с.19-21), просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що знаходиться по АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та присадибна ділянка, площею 0,0966га, які знаходяться на території АДРЕСА_1. Мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року померла дружина спадкодавця, мати позивача ОСОБА_4, яка також залишила заповіт від 07.05.2001 року, яким все належне їй майно заповіла позивачу. Після смерті відкрилась спадщина на майно, що знаходиться по АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок, земельна ділянка для обслуговування жилого будинку, присадибна ділянка площею 0,0966га. У передбачений законом шестимісячний термін після смерті батьків позивач не звертався в органи нотаріату про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте на день смерті спадкодавців позивач проживав разом з ними, а тому прийняв спадщину, що підтверджується довідками Хриплинської сільської ради. Нотаріальна контора відмовила позивачу в оформленні права власності на спадкове майно, мотивуючи це тим, що в свідоцтві міської ради, не визначено частки співвласників у праві спільної власності.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву за змістом якої просив розгляд справи провидити у його відсутності, позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, при вирішення справи поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.4,12,26).

Згідно з копією заповіту від 07.05.2001 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради Микитин О.В., зареєстровано в реєстрі № 17, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті все належне йому майно заповів ОСОБА_1 (а.с.5,13,27).

Згідно з копією довідки Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради в № 234 від 13.04.2016 року, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року проживав у АДРЕСА_1 На день смерті покійного з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.н. син дружини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.н. невістка дружини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7. онук дружини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8.н. онук дружини. Від імені ОСОБА_2 в сільській раді посвідчено заповіт 07.05.2001 року № 17, який не відмінявся (а.с.23).

ІНФОРМАЦІЯ_9 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.25).

Згідно з копією заповіту від 07.05.2001 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради Микитин О.В., зареєстровано в реєстрі № 18, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.28).

Згідно з копією довідки Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради в № 235 від 13.04.2016 року, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року проживала у АДРЕСА_1 На день смерті покійної з нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.н. син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6.н. невістка, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7. онук, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8.н. онук. Від імені ОСОБА_4 в сільській раді посвідчено заповіт 07.05.2001 року № 18, який не відмінявся (а.с.24).

З відповіді № 1353 01-16 від 03.05.2018 року на запит суду, Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора повідомила, що ОСОБА_1 було подано заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, на підставі яких були заведені спадкові справи за № 829/2017 після смерті ОСОБА_2 та за № 830/2017 після смерті матері - ОСОБА_4 (а.с.47).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.11.2017 року державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, присадибна ділянка, площею 0,0966га, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 відмовила ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 не визначено частки співвласників у праві спільної власності (а.с.22).

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 22.02.1989 року, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ 24.02.1989 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспоному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с.29).

За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність" кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15 квітня 1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Відповідно до копії довідки № 150 від 15.03.2018 року, виданої Хриплинською сільською радою Івано-Франківської міської ради, до складу сім'ї зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 у 1990 та 1991 роках входили: ОСОБА_2, голова д/г, ІНФОРМАЦІЯ_10.н., ОСОБА_4, дружина, ІНФОРМАЦІЯ_11.н. (а.с.30).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 3 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Таким чином ОСОБА_1 має право на майно бувшого колгоспного двору (1/4 - у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, 3/4 - у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4.).

Отже, виходячи з наведеного, оскільки позивач позбавлений можливості відновити свої права у позасудовому порядку та отримати відповідні свідоцтва про право власності на будинок та земельну ділянку, бо відсутній правовстановлюючий документ, у якому була б визначена частка кожного на даний будинок, так як дане домоволодіння відносилося до господарства колгоспний двір, тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання за ним права власності на спірне домоволодіння.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що знаходиться по АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та присадибна ділянка, площею 0,0966га, які знаходяться на території АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 та після смерті матері ОСОБА_4

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 83, 89, 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Хриплинської сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н - НОМЕР_1, право власності на спадкове майно, що знаходиться по АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок, земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та присадибна ділянка, площею 0,0966га, які знаходяться на території АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова