Провадження № 2/761/3141/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача

Відділу примусового виконання рішень

Управління державної виконавчої служби

Головного територіального

управління юстиції у м. Києві - Кеда М.В.,

представника третьої особи

ПАТ «Державний ощадний банк України»

в особі філії ГУ по м. Києву та

Київській області АТ «Ощадбанк» - Трутнєва С.В.,

представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ОСОБА_4 про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів та акту про проведення електронних торгів, -

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_6 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_7 (далі - відповідач 1), Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 2), Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач 3), треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ОСОБА_4 про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів та акту про проведення електронних торгів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач 1 перебували в шлюбі з 30.09.1994 до 10.12.2012, і саме під час шлюбу був придбаний гаражний бокс АДРЕСА_1. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/1800/13-ц від 13.06.2013 року, було поділено майно позивача та відповідача-1, та окрім іншого визнано за позивачем право власності на 1/2 частину вищезазначеного гаражного боксу НОМЕР_5. 25.11.2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Полісмаком Олександром Олександровичем, в межах виконавчого провадження № 48179775, при примусовому виконанні виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва № 761/17978/13-ц від 26.03.2015 року, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 1064 від 04.08.2010 року та судових витрат на загальну суму 1 124 515 грн. 57 коп., було складено акт опису й арешту майна, яким було описано та накладено арешт на гараж АДРЕСА_1. Про складання вище зазначеного акту опису й арешту майна позивач дізнався лише в грудні 2015 року, коли до квартири АДРЕСА_2, де мешкає позивач, прийшов старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Полісмак Олександр Олександрович з метою опису вище зазначеної квартири. 25.01.2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полірмаком Олександром Олександровичем було прийнято постанову про передачу виконавчого провадження № 48179775 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві. 27.01.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 48179775. 08.02.2017 року, у зв'язку порушенням права власності позивача, неможливістю державної реєстрації позивачем за собою права власності на вище зазначене нерухоме майно, звернувся з позовом до Шевченківського районного суду міста Києва про зняття арешту з майна та виключення його з акту опису й арешту. 10.05.2017 року позивачу стало відомо про те, що гаражний бокс АДРЕСА_1 протягом березня- квітня 2017 року неодноразово виставлявся відповідачем-2 на електронні торги. За результатами проведення вище зазначених торгів, було складено протокол №252412 проведення електронних торгів від 25.04.2017 року з визначенням переможця та акт про проведені електронні торги. Позивач вважає, що проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна були проведені з порушенням його прав як співвласника реалізованого майна, оскільки відповідач-3 будучи повідомленим про розгляд цивільної справи №761/4255/17, суддя Піхур О.В. та розуміючи, що спірний гаражний бокс НОМЕР_5 знаходиться у спільній частковій власності позивача та відповідача-1, виставили його на продаж. Окрім того, при реалізації арештованого майна боржника - відповідача-1 були порушені вимоги чинного законодавства, адже реалізоване майно, що належить позивачу як особі, яка не є боржником за виконавчим провадженням.

Тому, позивач, з урахуванням уточненої заяви, просив суд визнати проведені 25.04.2017 електронні торги з реалізації арештованого майна, а саме: гаражного боксу АДРЕСА_1 в системі електронних торгів арештованим майном «СЕТАМ» - недійсним, визнати недійсним протокол №252412 від 25.04.2017 проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, а саме:гаражного боксу АДРЕСА_1 та виданий на його підставі акт про проведення електронних торгів, складений державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. від 14.06.2017 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.20.1017 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2017 року, а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді від 17.10.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 26.10.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 06.02.2018 року справу було призначено в підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи на 15.05.2018 року.

16.02.2018 третьою особою Державним підприємством «СЕТАМ» подано відзив на позовну заяву.

01.03.2018 представником позивача подано відповідь на пояснення третьої особи 1.

Ухвалою суду від 15.05.2018 року залучено ОСОБА_4 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_7.

Ухвалою суду від 15.05.2018 року 13.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача 2 заперечував проти позовних вимог.

У судовому засіданні представники третіх осіб ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання відповідач 1, представник відповідача 3, представник третьої особи ДП «Сетам» не з'явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали, у відзиві від 16.02.2018 року представник третьої особи ДП «Сетам» просив відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи із таких підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13.06.2013 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, 3-і особи: ТОВ «Медікел Пректіс», ТОВ «Спеціалізований медичний центр молекулярної діагностики», ОСОБА_12 про поділ майна задоволено частково. Поділено майно подружжя, яке належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7, припинивши їх право спільної сумісної власності. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2; на 1/2 частину гаражного боксу АДРЕСА_1; на 1/2 земельної ділянки площею 0,1392 га по АДРЕСА_3; визнано за нею право власності на автомобіль марки Mazda 5, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2; на 1/2 частину гаражного боксу АДРЕСА_1; на 1/2 земельної ділянки площею 0,1392 га по АДРЕСА_3; визнано за ним право власності на автомобіль марки Mazda CX-7, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 56-59).

Судами встановлено, що 30 вересня 1994 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 2155 від 30.09.1994 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_6, видане Центральним міжрайонним управлінням реєстрації шлюбів м. Києва.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 21 грудня 2012 року, шлюб розірваний.

За період шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було придбане наступне майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_2, загальною площею 119,10 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 09 квітня 2001 року № 342-С/КІ, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 12 квітня 2001 року в реєстровій книзі за реєстровим номером 42047; гаражний бокс АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 31 травня 2002 року№681-С/ГІ, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації; автомобіль Mazda - 5 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві 21.11.2008 року; автомобіль Mazda СХ-7 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, зареєстрований ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві 21.11.2008 року; земельна ділянка площею 0,1392 га по АДРЕСА_3, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку НОМЕР_7 від 17.02.2009 року, виданого на підставі рішення від 19 вересня 2008 року Максимівської сільської ради.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України).

Судом встановлено, що гаражний бокс АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_7 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 31 травня 2002 року №681-С/ГІ, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (а.с. 55).

17.07.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Києва від 26.03.2015 року (а.с. 60-61).

25.11.2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було складено акт опису й арешту майна, яким було описано та накладено арешт на гараж АДРЕСА_1 (а.с. 62-65).

25.01.2017 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полісмаком Олександром Олександровичем було прийнято постанову про передачу виконавчого провадження № 48179775 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 66-67).

27.01.2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 48179775 (а.с. 68-69).

В матеріалах справи міститься Акт державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна від 18.05.2017 року, відповідно якого боржником зазначено ОСОБА_7, а стягувачем - ПАТ «Державний ощадний банк України», переможцем торгів став ОСОБА_4, акт видано на підставі протоколу про проведення електронних торгів №252412 від 25.04.2017 року (а.с. 154-155).

Відповідно листа Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві №48179775/12 від 15.05.2017 року начальника Шевченківського ВДВС повідомлено, що реалізація нерухомого майна, а саме: гаража АДРЕСА_1, відбулося шляхом проведення прилюдних електронних торгів (а.с. 156-157).

08.02.2017 року, у зв'язку порушенням права власності позивача, неможливістю державної реєстрації позивачем за собою права власності на вище зазначене нерухоме майно, звернувся з позовом до Шевченківського районного суду міста Києва про зняття арешту з майна та виключення його з акту опису й арешту (а.с. 70-72).

Позивач зазначає, що 10.05.2017 року йому стало відомо про те, що гаражний бокс АДРЕСА_1 протягом березня- квітня 2017 року неодноразово виставлявся відповідачем-2 на електронні торги.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення вище зазначених торгів, було складено протокол №252412 проведення електронних торгів від 25.04.2017 року з визначенням переможця та акт про проведені електронні торги.

Позивач вважає, що проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна були проведені з порушенням його прав як співвласника реалізованого майна, оскільки відповідач-3 будучи повідомленим про розгляд цивільної справи №761/4255/17, суддя Піхур О.В. та розуміючи, що спірний гаражний бокс НОМЕР_5 знаходиться у спільній частковій власності позивача та відповідача-1, виставили його на продаж. Окрім того, при реалізації арештованого майна боржника - відповідача-1 були порушені вимоги чинного законодавства, адже реалізоване майно, що належить позивачу як особі, яка не є боржником за виконавчим провадженням.

Відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 16 квітня 2014 року № 656/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за № 427/25204.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3-112гс14 від 23.09.2014 року прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим положенням передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3) по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Відповідно до п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувана та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Згідно розділу 4 Тимчасового положення прилюдні торги розпочинаються з оголошення ліцитатором порядку їх проведення. Лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців, за кожним лотом, що виставляється на прилюдні торги, ліцитатор оголошує номер, указаний в інформаційній картці, назву, коротку характеристику майна, стартову ціну. У ході торгів учасники прилюдних торгів повідомляють про готовність придбати заявлений лот за оголошену ліцитатором ціну, піднімаючи аукціонну картку з номером, повернутим до ліцитатора, або одночасно піднімають картку учасника прилюдних торгів і пропонують свою ціну. Якщо протягом трьох хвилин після триразового оголошення стартової ціни покупці не висловлюють бажання придбати майно за ціною, оголошеною ліцитатором, то запропонований об'єкт продажу знімається з торгів і прилюдні торги за даним лотом не проводяться. Повторні прилюдні торги проводяться не раніше ніж через місяць з часу проведення перших прилюдних торгів. Порядок підготовки і проведення прилюдних торгів, визначений цим Положенням, є обов'язковим у разі проведення повторних торгів. На повторних торгах стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30%. Якщо майно не було продане або прилюдні торги не відбулися, то майно знімається з прилюдних торгів. Якщо запропонована учасником прилюдних торгів ціна є більшою за ціну, запропоновану ліцитатором, то останній називає номер учасника і запропоновану ним ціну. Якщо протягом трьох хвилин після триразового повторення останньої ціни не буде запропоновано вищої ціни, то ліцитатор одночасно з ударом молотка оголошує про продаж лота, називає продажну ціну й номер переможця, під яким він зареєстрований як учасник прилюдних торгів.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, стаття 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів - також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Твердження позивача про те, що всупереч вимогам ст. 43 Закону України «Про іпотеку» ДП «Сетам» не опублікував у місцевих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки повідомлення про проведення торгів, спростовується наявними у справі письмовими доказами, а саме роздруківкою з офіційного сайту ДП «Сетам» оголошення про публікацію про проведення торгів з продажу спірного гаражного боксу (а.с. 73-74).

Позивач вважає, що торги із реалізації майна позивача були проведені із порушенням чинного законодавства.

Відповідно постанови від 18 листопада 2015 року (справа № 6-1884цс15) Верховний Суд України зазначив, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених частиною першою ст.215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням. Таким чином, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину.

Разом із тим слід зазначити, що оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

За умовами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Результатом прилюдних торгів є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.

Таке свідоцтво є документом, що посвідчує право власності та підставою державної реєстрації прав власності за покупцем.

Наслідком визнання прилюдних торгів недійсними є визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів незаконним та його скасування ( пункт 27 Постанови №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ»), так як таке свідоцтво, видане владним органом, суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення вище зазначених торгів, було складено протокол №252412 проведення електронних торгів від 25.04.2017 року з визначенням переможця ОСОБА_4 та акт про проведені електронні торги.

Разом з цим, головною умовою, яка повинна бути встановлена судами, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові № 6-323ц16 від 16.03.2016 року.

Відповідно п. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, судом встановлено, що проведення електронних торгів по реалізації гаражного боксу АДРЕСА_1 відбулися без порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, крім того, суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що позивач є власником ? частини гаражного боксу за рішенням суду, оскільки, позивач не скористався своїм правом та не зареєстрував право власності на ? частину гаражного боксу, у зв'язку з чим у державного виконавця відсутні вказані відомості, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання електронних торгів недійсними, а оскільки, вимоги щодо визнання недійсним протоколу №252412 від 25.04.2017 про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна та виданого на його підставі акту про проведення електронних торгів, складеного державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем є похідними вимогами, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги, що в судовому засіданні представником позивача не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що електронні торги відбулися з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення та підтвердження того, що проведення електронних торгів спричинило порушення прав чи інтересів позивача, крім того, суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що позивач є власником ? частини гаражного боксу за рішенням суду, оскільки, позивач не скористався своїм правом та не зареєстрував право власності на ? частину гаражного боксу, а тому у державного виконавця відсутні вказані відомості, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання електронних торгів недійсними, а оскільки, вимоги щодо визнання недійсним протоколу №252412 від 25.04.2017 про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна та виданого на його підставі акту про проведення електронних торгів, складеного державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шатохіним Олександром Павловичем є похідними вимогами, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 82, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про нотаріат», суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ОСОБА_4 про визнання електронних торгів недійсними, визнання недійсними протоколу проведення електронних торгів та акту про проведення електронних торгів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 29.10.2018 року.

Суддя