Справа № 636 / 1372 / 18
2 / 636 / 1099 / 2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, та на земельну ділянку, площею 6,70 га, кадастровий НОМЕР_2, що розташована на території Iванівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилась спадщина, яка складається з вказаного вище майна (1/4 частина будинку та вказана земельна ділянка вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року). ОСОБА_4 склала заповіт відповідно до якого заповіла все своє майно Відповідачу ОСОБА_2. Проте Відповідач спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняла. ОСОБА_1 з моменту народження проживав разом з ОСОБА_4, вважав її своєю бабусею. Позивач прийняв спадщину, адже на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із ОСОБА_4, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, мотивуючи це тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити (а.с. 18).

Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 19).

Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачем ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, до складу якої входить в тому числі:

- 1/4 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який на Ѕ частину належав спадкодавцю та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Чугуївської райдержадміністрації від 18.07.1994 року;

- земельна ділянка, площею 6,70 га, кадастровий НОМЕР_2, що розташована на території Iванівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 23.12.2002 року №257 (а.с. 8).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Таким чином, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 стала його дружина - ОСОБА_4. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 не було.

Той факт, що ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 (а.с. 5).

Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, так як на підставі ст. 548 ЦК Української РСР вступила у володіння спадковим майном, адже продовжила проживати у вказаному будинку та користуватися земельною ділянкою, однак не оформила на себе спадкове майно.

Той факт, що ОСОБА_4 проживала на момент смерті спадкодавця разом із ним, підтверджується довідкою №1217, наданою виконавчим комітетом Iванівської сільської ради Чугуївського району Харківської області від 25.06.2003 року (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, яка складається з:

- Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1;

- земельної ділянки, площею 6,70 га, кадастровий НОМЕР_2, розташованої на території Iванівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3.

21.10.2002 року ОСОБА_4 склала заповіт відповідно до якого заповіла все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, ОСОБА_2. Заповіт посвідчений 21.10.2002 року секретарем виконавчого комітету Iванівської Ради депутатів трудящих Чугуївського району Харківської області (а.с. 7).

Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово.

Таким чином, спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця стала Відповідач по справі - ОСОБА_2.

Проте Відповідач спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняла, на спадщину не претендує.

Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦКУ кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців першої, другої та третьої черги після смерті ОСОБА_4 немає.

Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦКУ, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім'єю зі спадкодавцем. Згідно до ст. 3 СК України сім'ю становлять особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права і обов'язки.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року N7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем.

ОСОБА_1 з моменту народження проживав разом з ОСОБА_4, вважав її своєю бабусею, вона замінила йому батьків, як через важкий матеріальний стан вимушені були постійно працювати та не мали можливості поживати з Позивачем. Вони вважали один одного онуком та бабою, вели спільний побут, користувалися речами один одного, меблями, посудом, які знаходились у будинку.

Таким чином, Позивач разом зі спадкодавцем проживали разом однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач прийняв спадщину, адже на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із ОСОБА_4 Крім того, Позивач не заявляв про відмову від спадщини.

Позивач звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, мотивуючи це тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку, площею 6,70 га, кадастровий НОМЕР_2, що розташована на території Iванівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -