Справа № 559/921/18
УХВАЛА

про повернення заяви

16 травня 2018 року Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ходак С.К., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 на ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно заяви ОСОБА_1 просить в судовому порядку стягнути із ОСОБА_3 аліменти за 2 роки і стягувати їх до смерті на утримання матері ОСОБА_4. Із тексту заяви ОСОБА_1 можна зрозуміти, що Ганна є його сестрою, яка на даний час хворіє, а ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4, який уже 2 роки не відвідує її та не піклується про неї. ОСОБА_1 своєю заявою просить зобовязати ОСОБА_3 піклуватися про матір, а саме, сплачувати аліменти.

Вивчивши позовну заяву і додані до неї документи, суддя прийшов до висновку, що її слід повернути позивачу з огляду на наступне.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. В той же час, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до положення ч.1ст.14 СК України сімейні права є такими, що тісно повязані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Як вбачається із заяви, вона подана ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно до ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 2 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення в якому одна сторона зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Жодного доказу, який би підтверджував факт існування права на представництво ОСОБА_1 - не надано.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

В розумінні ч. 1 ст. 47 ЦПК України цивільна процесуальна дієздатність, це здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

За змістом даної норми процесуального права слідує здатність особисто здійснювати процесуальну діяльність, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Це означає, що наявність цивільної процесуальної дієздатності необхідна лише для самостійного ведення процесу та права звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За вищенаведених обставин, суддя прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_1 не має спеціальної процесуальної дієздатності (правосуб'єктності), тобто є неналежним позивачем, то, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заяву необхідно повернути заявнику, роз'яснивши при цьому право останнього на повторне звернення із даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на вказане, керуючись ст.185 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 на ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: