АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа 759/9625/17 Головуючий в І інстанції: Величко Т.О.
апеляційне провадження № 22-ц/796/3620/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову зазначала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказувала, що сімейне життя не склалося через те, що виявилось, що вони з відповідачем є різними людьми з різними характерами та поглядами на життя, на виховання дітей, що призвело до того, що вони втратили почуття любові одне до одного. Фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені з лютого 2017 року, спільне господарство з цього часу не ведеться. Позивачка вважає, що примирення між ними є неможливим, оскільки вона втратила почуття любові до відповідача, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. Шлюб існує тільки формально. Посилаючись на викладене, позивач просила задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 20 вересня 2008 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2591, - розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка та її представник заперечували проти апеляційної скарги відповідача, вважаючи рішення суду законним.

Відповідач повторно в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду, позивачка вказувала на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, вони є людьми з різними характерами й поглядами на життя, та виховання дітей. Все це призвело до того, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2017 року і спільне господарство не ведеться з цього часу. Позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, життям яких відповідач не цікавиться.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що сторони з 20 вересня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім»ї (а.с.7).

Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.

Частиною 3 ст. 109 СК Українипередбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В силу ст. 56 СК Україникожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з С.Д. залишив сім'ю в січні 2017 року, з цього час сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, не проживають разом, не ведуть спільного господарства, позивачкою втрачено почуття любові та поваги до відповідача, який не зробив жодних кроків для примирення з дружиною, не цікавиться життям дітей, на утримання яких за рішенням суду сплачує аліменти.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про те, що шлюб сторін розпався остаточно, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам неповнолітніх дітей сторін, а тому обґрунтовано розірвав укладений між сторонами шлюб.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасовано з підстав, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було надано менший строк для примирення подружжя, ніж це передбачено ст. 111 СК України, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року було задоволено клопотання відповідача про надання строку на примирення, відкладено розгляд справи та з урахування конкретних обставин справи призначено сторонам строк для примирення до 25.12.2017 р. Разом з тим, станом на день ухвалення рішення суду першої інстанції та на даний час примирення між сторонами не відбулося.

Як видно з пояснень позивачки в суді апеляційної інстанції, за час, встановлений судом для примирення, відповідач не вживав жодних заходів для примирення, навіть не зателефонував їй. Вона намагалася відновити стосунки з відповідачем, пропонувала примирення, проте відповідач повідомив їй про своє небажання миритися й повертатися в сім'ю, тому вона наполягає на припиненні шлюбу.

Крім того, дана справа перебуває в провадженні суду з червня 2017 року, тобто приблизно 11 місяців, однак відповідачем не надано доказів про вжиття ним заходів для примирення та збереження сім'ї.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 24 травня 2018 р.

Головуючий:

Судді: