Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/3872/15 Головуючий у 1-й інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/775/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою головного лікаря-психіатра Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року у справі за позовом Благодійного правозахисного фонду «Рутенія-Одеса» в інтересах ОСОБА_4 до головного лікаря-психіатра Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року Благодійний правозахисний фонд «Рутенія-Одеса» в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного лікаря-психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 червня 2013 року головний лікар-психіатр КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_4 на підставі листа Ленінського РВ УВМВС України в Запорізькій області, в якому вимагалось прийняти до ОСОБА_4 заходи медичного характеру. До заяви головного лікаря додано висновок лікаря-психіатра, який огляд ОСОБА_4 не проводив.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2013 року надано згоду на психіатричний огляд ОСОБА_4 у примусовому порядку.

Вказане рішення суду скасовано рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 12 серпня 2013 року.

Вважає, що головний лікар-психіатр ОСОБА_3 безпідставно звернувся до суду із заявою про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_4, оскільки не мав достатньої інформації, яка б обґрунтовувала необхідність психіатричного огляду.

12 липня 2013 року відповідач. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2013 року надано згоду на госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2013 року скасовано рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 8 серпня 2013 року.

Вважає, що головний лікар-психіатр ОСОБА_3 безпідставно звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку, оскільки висновок комісії лікарів-психіатрів складено не обєктивно, порушено принцип презумпції психічного здоровя, закріплений ст. 3 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд визнати незаконними дії Головного лікаря-психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 щодо звернення 20 червня 2013 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_4; визнати незаконними дії Головного лікаря-психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 щодо звернення 12 липня 2013 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії Головного лікаря-психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 щодо звернення 20 червня 2013 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_4.

Визнано незаконними дії Головного лікаря-психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 щодо звернення 11 липня 2013 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Головний лікар-психіатр комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року ухвала апеляційного суду скасована, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала про те, головний лікар-психіатр комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 безпідставно звернувся до суду із заявою про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_4, оскільки не мав достатньої інформації, яка б обґрунтовувала необхідність психіатричного огляду, а також безпідставно звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку, оскільки висновок комісії лікарів-психіатрів складено не обєктивно, порушено принцип презумпції психічного здоровя.

Згідно зі ст. 3 Закону, кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених вказаним цим законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Частиною 7 статті 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що у випадках, коли відсутні дані, що свідчать про наявність обставин, передбачених абзацами другим та третім частини третьої цієї статті, заява повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність проведення такого огляду. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» умисне подання заяви про психіатричний огляд, що містить завідомо неправдиві або неточні відомості щодо стану психічного здоровя цієї особи, тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2013 року головний психіатр охорони Департаменту здоровя Запорізької облдержадміністрації (головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня») ОСОБА_3 на підставі ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про психіатричний огляд ОСОБА_4 у примусовому порядку на підставі звернення заступника начальника Ленінського районного відділу ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та звернення мешканців будинку №230 по пр. Леніна, співробітників КП «Основаніє», відділення «Банку Кіпр», ресторану «СушіЯ» відносно ОСОБА_4

У заяві зазначав, що є достатні дані, які вказують про необхідність проведення психіатричного огляду ОСОБА_4, що підтверджується висновком лікаря-психіатра від 19.06.2013 року .

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або

завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

Згідно до ч. 5 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обгрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення.

Окрім цього згідно до ч. 7 ст. 11 цього Закону до заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обгрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду.

Аналізуючи заяву про психіатричний огляд ОСОБА_4 у примусовому порядку від 20 червня 2013 року головного психіатру охорони Департаменту здоровя Запорізької облдержадміністрації (головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня») ОСОБА_3 Ф.В./ том 2 а.с.165 / колегія прийшла до наступного :

В заяві зазначено про достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність психічного розладу гр. ОСОБА_4, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою небезпеку для оточуючих.

За вимогами закону особа повинна вчиняти чи виявляти реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих з посиланням на докази у підтвердження цього.

В заяві зазначено що вона подається на підставі висновку лікаря психіатра ,без зазначення дати складення та реєстрації такого висновку та взагалі не зазначено прізвище лікаря психіатра який склав цій висновок.

Висновок лікаря психіатра датований 19.06.2013 року підписаний дільничним лікарем психіатром ОСОБА_5 який міститься в матеріалах справи /том 2 а.с.166/, на дає відповіді чому саме цим лікарем і на підставі чого він зроблений.

Названий висновок складено без огляду пацієнта, у розпорядженні лікаря-психіатра були відсутні достатні матеріали, які б свідчили про наявність у ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В порушення вимог ч. 5 ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» в матеріалах наданих до суду відсутні обґрунтовані та переконливі докази ,що вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра.

Судова колегія приходе до висновку ,що застосування ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу»,тобто примусовий огляд особи, можливе лише у виняткових випадках та при доведеності такого критерію як вчинення чи вияв реальних намірів вчинення дій, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих у разі ненадання такої психіатричної допомоги.

12 липня 2013 року головний психіатр охорони Департаменту здоровя Запорізької облдержадміністрації ( головний лікар комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня») ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоровя особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку наведені в ст. 14 Закону України «Про психіатричний огляд», а саме особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про психіатричний огляд» передбачено надання до заяви висновку комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність примусової госпіталізації.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів від 12.07.2013 року, який був підставою для примусової госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного закладу, встановлено діагноз розлад особистості і поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (церебральний атеросклероз,гіпертонічна хвороба), паранояльний синдром з агресивними діями.

У названому висновку вищевказаний діагноз не кваліфікований як тяжкий психічний розлад, який є підставою, передбаченою ст.. 14 Закону України «Про психіатричний огляд» для прийняття рішення про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу.

Слід зазначити що за матеріалами справи ОСОБА_4 до червня 2013 року на обліку або лікування у лікаря психіатра не знаходилася.

Судова колегія також вважає , що фактично про безпідставність звернень Головного лікаря-психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 свідчить подальше скасування в апеляційному порядку рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2013 року про надання згоди на психіатричний огляд ОСОБА_4 у примусовому порядку та рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2013 року про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_4 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, тому дії головного лікаря - психіатра КУ «Обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_3 щодо звернення із заявою про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_4 та із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку є такими, що суперечать нормам законодавства України та міжнародного права, та є підставою для визнання їх незаконними.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм цивільного процесуального закону, зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що лікарі при здійсненні психіатричного огляду та госпіталізації ОСОБА_4 у психіатричну лікарню у примусовому порядку діяли відповідно до вимог Закону України «Про психіатричну допомогу» і права позивача жодним чином не порушували, є неприйнятними з мотивів, викладених вище.

Окрім того, у висновку клініко-експертної комісії Міністерства охорони здоровя України від 25 липня 2013 року зазначено, що при прийнятті рішення про проведення психіатричного огляду ОСОБА_4 без її усвідомленої згоди, порушено вимоги ст.. 11 закону України « Про психіатричну допомогу», яке полягало в недостатньому обґрунтуванні необхідності проведення психіатричного огляду та відсутності переконання у відмові ОСОБА_4 пройти психіатричне обстеження добровільно ( т.1 а.с.25-30).

Будь-яких інших належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 76-79 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, скаржником не надано.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу головного лікаря-психіатра Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21.05. 2018 року.

Головуючий:

Судді: