Справа № 128/2981/17

РІШЕННЯ

20.11.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

В позові зазначила, що подруга приблизно 2,5 роки тому подарувала їй цуценя, якого вона назвала Бобік, і який жив у неї в дворі, був прив'язаний до собачого будиночка. Позивачка піклувалася про нього, робила йому своєчасні щеплення, годувала, песик став їй як член сім'ї. У нього був ветеринарний паспорт, позивачка відповідально ставилася до свого собаки. 04.01.2017 р. відповідач, який мешкає на улиці, де проживаю позивачка зі своєю сім'єю із мисливської рушниці застрелив її домашнього собаку. За даним фактом відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР, в ході досудового розслідування відповідач визнав, що він позбавив життя собаку двома пострілами з рушниці, в результаті чого він загинув. Дана обставина підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження від 31.03.2017р. За даним фактом відповідач також притягувався до адміністративної відповідальності, проте постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.04.2017 р. по справі № 128/222/17 провадження було закрите у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Проте даною постановою було встановлено, що 04.01.2017 р. близько 13.30 год. в населеному пункті с. Гавришівка по вул. Задворного відповідач здійснив декілька пострілів з рушниці марки «ТОЗ 16кл», чим порушив вимоги ст. 174 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В судовому засіданні відповідач вину визнав повністю. Проте у даній постанові не зазначено, що відповідач умисно вбив собаку позивачки. Своїми діями щодо зухвалого позбавлення життя собаки позивачки відповідач, спричинив позивачці та її сім'ї моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 грн., та яка полягає у перенесених стражданнях, переживаннях та хвилюваннях, пов'язаних з такою жорстокою загибеллю сімейного улюбленця. Дії відповідача потягли наслідком перепади у позивачки артеріального тиску, головні болі, безсоння, глибокий моральний стрес. Відповідач жодного покарання не поніс за те, що він позбавив життя невинуватої беззахисної тварини, не виявив бажання відшкодувати шкоду, тому позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав та просить стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала на підставах визначених у позовній заяві. Суду також пояснила, що собака був улюбленцем її сімї. Вона годувала його, мала ветеринарний паспорт на собаку, їй робили щеплення. Собака був нагодований та доглянутий, мав власну буду, сидів на цепку. У день події пес зміг якось вибратися за межи двору, певно що проліз під фірткою, але він ніколи не проявляв агресії і був здоровий, приязний до людей. Відповідач тривалий час перебував з сімєю позивача у неприязних відносинах і застрелив пса з помсти. Собаку застрелив за метр до їх фіртки, але проживає він від них за три будинки, собаку застрелив, щоб помститися.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав та суду пояснив, що ОСОБА_2, їхав разом з своїм дідом у машині додому, коли по дорозі до них на капот заскочив великий собака, збив бокове скло і зніс антену. ОСОБА_2 налякався, побіг до свого будинку, взяв у сейфі в будинку рушницю і повернувшись, в стані хвилювання застрелив собаку. Вважає, що винуватцем у даній події є позивачка, яка не змогла втримати собаку в межах свого подвіря. ОСОБА_2 здійснив постріли, бо собака спричинила шкоду машині і він у стані хвилювання застрелив собаку.

Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 31.03.2017р. встановлено, що 04.01.2017 року ОСОБА_2 було вчинено два постріли з рушниці марки «ТОЗ-63», належної його дідові ОСОБА_4 в собаку належну ОСОБА_1, в результаті чого собака загинув.

04.01.2017 року о 15:00 год. під час проведення огляду місця події поблизу домогосподарства по вул. Задворного,1 в с.Гаврішівка, Вінницького району та області працівниками Вінницького РВП ВВП ГУНП було виявлено та вилучено рушницю марки «ТОЗ-63», чорного кольору, номер 28092, сумку чохол, дозвіл на зброю МВС України №640 серії 005699, виданого 10.04.2015р. імя ОСОБА_4

За постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000014 від 05.01.2017р. було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.299 КК України (а.с.5-6).

За фактом вчинення пострілів з рушниці у населеному пункті ОСОБА_2 було складено протокол серії АА №716584 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.174 КУпАП (а.с.90).

За рапортом чергового Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 зареєстрованого 05.01.2017р. за №102 ОСОБА_2, перебуваючи на зупинці громадського транспорту в с.Гаврішівка 04.01.2017р. з рушниці свого дідуся ОСОБА_4 на вулиці застрелив домашню собаку сусідки (а.с.91).

За постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.04.2017р. встановлено, що 04.01.2017р. року в близько 13:30 год., в населеному пункті с. Гавришівка по вул. Задворного, гр. ОСОБА_2 здійснив декілька пострілів з рушниці марки «ТОЗ 16 кл». Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ст. 174 КпАП України. За постановою суду провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було закрито у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.92).

У відповідності до даних ветеринарного паспорта пес - на імя Бобік, належний ОСОБА_1 , загинув в наслідок пострілів вчинених ОСОБА_2 04.01.2017р. з рушниці марки «ТОЗ-63», належної його дідові ОСОБА_4

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок втрати собаки та протиправних дій відповідача, суд виходить з того, що у відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При цьому, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 180 Цивільного кодексу України тварини є особливим об'єктом цивільних прав. Документом, що підтверджує право власності на тварин , є договір купівлі-продажу, оренди, дарування тощо, оформлений належним чином, або реєстраційне посвідчення, яке видається Центром ідентифікації тварин після обов'язкової реєстрації собаки. Також підтвердженням права власності на тварину може бути ветеринарний паспорт, що видається власнику після проведення щеплення.

Факт належності собаки «Бобік», дата народження 13.12.2014р., саме ОСОБА_1 підтверджує наданий суду ветеринарний паспорт з відміткою щодо проведення щеплення від сказу 20.11.2016р. (а.с.58).

Тому, суд критично відноситься до позиції сторони відповідача та свідка ОСОБА_7 щодо наявності ознак сказу у собаки, оскільки це спростовується даними ветеринарного паспорту.

Також суд враховує, що постріл в собаку було здійснено відповідачем вже після того, як собака спригнула з капоту автомобіля, тобто припинивши дії, які могли свідчити про можливість нападу. За цей час відповідач, згідно показів як представника відповідача так і свідка сторони відповідача ОСОБА_7, повернувся в будинок, дістав рушницю і повернувся на вулицю з наміром вбити собаку, який безпосередньо йому вже ніяким чином не загрожував. Знайшовши собаку біля будинку позивачки, відповідач вчинив постріл, поранивши собаку, а потім ще один постріл, яким обірвав життя тварини. Отже, відповідач мав намір завдати шкоди собаці, та не переслідував мету захисту свого життя.

Так у судовому засіданні були допитані свідки сторони позивача: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а також свідок сторони відповідача ОСОБА_4

При цьому, свідок ОСОБА_8 суду показала, що була у прозорому офісі разом з позивачкою 04.01.2017р. Їй на телефон передзвонила сусідка Цимбал та повідомила, що відповідач застрелив собаку позивачки. Коли вони прибули на місце події, то побачили, що мертвий пес лежав біля воріт позивачки, з вдома ранами на тілі. Пес був не агресивним, вгодованим, за ним доглядали.

Свідок ОСОБА_9 допитана у судовому засіданні суду показала, що у день події їй передзвонив син ОСОБА_10 та сказав, що сусід застрелив собаку позивачки. До цього він, ідучи додому бачив, що на зупинці сидів ОСОБА_2 та заряджав рушницю, а коли зайшов до будинку, то почув постріл, і спочатку вирішив, що це петарда. Коли він вийшов на вулицю, то побачив мертвого собаку. Діти свідка часто гралися з собакою, пес був не агресивним.

Свідок ОСОБА_7 допитаний у судовому засіданні показав, що є дідом відповідача. Разом з онуком він їхав додому на машині, коли побачив, що на зупинці бігають дві собаки, одна з них вскочила на капот та збила бокове скло та антену, а також забруднив слиною лобове скло. Онук зупинив машину, собака зіскочив на землю і відбіг на 10 метрів, а онук пішов додому та взяв його рушницю, де він зберігав ключі онук знав. Він просив онука нічого не робити, говорив: «Не дурі», бо онук дуже нервовий, але він його не послухався. Свідок пішов по сусідам, щоб посвідчили, що сталося, і за сто метрів почув постріли. Собаку онук поранив, а потім добив пострілом, щоб не мучився. Коли собака заскочив на капот, то скалив зубі та гарчав і вони вирішили, що він скажений. Що це був пес позивачки, знали.

Таким чином, суд вважає встановленим причинний звязок між неправомірними діями відповідача та загибеллю собаки належного позивачці. За ст.23 ЦК України, суд вважає, що підставою стягнення моральної шкоди є душевні стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

При цьому, суд враховує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, шо виникли в результаті душевних страждань, який фізична особа зазнала у звязку з посяганням на її права та інтереси.

Крім того суд враховує, що абз. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», визначає, що жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, і заподіює людині моральну шкоду.

У відповідності до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1995р. (зі змінами) №4 розмір відшкодування моральної (немайнової)шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо)та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з того, що позивачкою було втрачено домашнього улюбленця, якого вона виростила з цуценя, доглядала та піклувалася про нього з 2015р., утворила емоційних звязок з твариною, та відчула моральні страждання у звязку з загибеллю ще молодого пса, який загинув в наслідок протиправних дій відповідача, що викликало обурення та нервовий стрес у позивачки, суд враховуючи субєктивне сприйняття позивачкою її втрати, вважає доведеним факт настання моральної шкоди для позивачки, передбачений п.2 ч.2. ст.23 ЦК України.

Виходячи з тяжкості наслідків дій відповідача, неможливості відновлення стану, що існував до порушення, суд вважає, що позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково на суму 4000 грн. В стягненні решти 6000 грн., слід відмовити.

Також до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, шо складаються з 640 грн. судового збору та витрат на послуги адвоката в сумі 3000 грн., підтверджених відповідними квитанціями та розрахунком витрат адвоката.

Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст.4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 245, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 та області, ід. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 та області, ід. номер НОМЕР_2) моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 та області, ід. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 та області, ід. номер НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 3640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна