АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/937/17 Номер провадження 22-ц/786/963/18Головуючий у 1-й інстанції Ланна Я. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд ОСОБА_2 в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіна О.В.,

суддів: Карпушина Г.Л.,Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агромаш"

на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року

у справі за позовом Приватного підприємства "Агромаш" до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Гряківська сільська рада Чутівського району Полтавської області про стягнення завданої матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ПП «Агромаш» звернулося до суду з вказаним позовом. Зазначало, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 26 січня 2007 року підприємство орендує у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 5,42 га, кадастровий номер :00:005:0183, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Гряківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Після смерті ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_5 успадкувала вказану земельну ділянку.

Однак, 25.04.2017 року ОСОБА_5 самовільно засіяла кукурудзою орендовану ПП «Агромаш» земельну ділянку, чим порушила майнові права та завдала позивачу матеріальну шкоду в розмірі 11373,06 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року в задоволенні позову Приватного підприємства "Агромаш" відмовлено.

Рішення оскаржило ПП «Агромаш», яке в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги підприємства.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно договору оренди земельної ділянки від 26.01.2007 року, який зареєстрований у Чутівському відділі Полтавської регіональної філії «Центр Державного Земельного кадастру» 30.10.2007 року за № 85 та додаткової угоди від 09.02.2011 року, що зареєстрована у відділі Держкомзему у Чутівському районі 30.12.2011 року за №00742 ПП «Агромаш» орендує у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 5,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:00:005:0183, що знаходиться на території Гряківської сільської ради Чутівського району Полтавської області.

31 грудня 2014 року ОСОБА_6 померла.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2015 року ОСОБА_5 дочка померлої ОСОБА_6, успадкувала вищезазначену земельну ділянку.

25 квітня 2017 року відповідач поставила до відома ПП «Агромаш» про те, що нею було відновлено знищені межові знаки та засіяно земельну ділянку площею 5,420 га.

ОСОБА_7 акту обстеження поля № 9, розташованого на території Гряківської сільської ради Чутівського району Полтавської області від 27.04.2017 р. комісія ПП «Агромаш», на виконання вимог наказу № 19 від 26.04.2017 р,. встановила, що невідомими особами було здійснено самовільний обробіток частини поля № 9 на території Гряківської сільської ради Чутівського району Полтавської області. Обробіток здійснений шляхом засіву культури кукурудзи орієнтовною площею від 5 до 6 га.

Даним актом зафіксована пропозиція здійснити обробіток самовільно обробленої земельної ділянки гербіцидом, оскільки на полі № 9 заплановано засівання соняшника.

03.05.2017 року позивач звернувся із заявою до Гряківської сільської ради про створення спільної земельної комісії та вжиття заходів щодо виїзду представників Гряківської сільської ради та ПП «Агромаш» на поле № 9 на території Гряківської сільської ради Чутівського району з метою фіксації самовільного засівання частини поля, щоб оформити відповідним актом обстеження та здійснити фіксацію обробітку частини поля гербіцидом.

ОСОБА_7 обстеження поля № 9 від 05.05.2017 р. комісія в складі голови Гряківської сільської ради ОСОБА_8 та двох членів комісії землевпорядника сільської ради ОСОБА_9 та секретаря сільської ради ОСОБА_10 встановила, що приватною особою ОСОБА_5 здійснено обробіток частини поля № 9 на території Гряківської сільської ради. Обробіток здійснено шляхом засіяння кукурудзою, орієнтовною площею 5-6 га. Номер паю 416, кадастровий номер :00:005:0183. Комісія запропонувала спірні питання між власником земельної ділянки ОСОБА_5 та ПП «Агромаш» вирішувати в судовому порядку. Акт складений в присутності чоловіка власника земельної ділянки ОСОБА_11

Відповідно до бухгалтерської довідки від 26 травня 2017 року № 116 в наслідок протиправних дій по самовільному засіву частини поля ПП «Агромаш» завдано майнову шкоду в розмірі 11 373,06 грн. До вказаної суми входять витрати по застосуванню гербіцидів і прилипачів, робота самохідного оприскувача ОСОБА_12, обслуговування оприскувача, робота охоронців.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що відповідно до ст.ст.156 ЗК України, ст.1166 ЦК України суд не може взяти до уваги лише бухгалтерську довідку, як достатній доказ в підтвердження розміру заподіяних позивачу матеріальних збитків в розмірі 11 373,06 грн.При цьому суд вважав, що вказана довідка підписана головним бухгалтером та директором підприємства, які є зацікавленими у розгляді справи.

Крім того, суд зазначив, що позивачем не надано доказів наявності причинного звязку між діями відповідача щодо засівання спірної земельної ділянки кукурудзою та заподіяння збитків позивачу у звязку із внесенням гербіцидів.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду.

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Договором оренди земельної ділянки від 26.01.2007 року та додатковою угодою до договору,укладеними між позивачем та ОСОБА_6 , правонаступником якої є відповідач, передбачено чинність договору до 01.09.2020р. (а.с.11).

ОСОБА_7 умов пункту 3 Договору оренди земельної ділянки від 26.01.2007 р. передбачено, що при переході права власності на землю від Орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Аналогічне положення міститься і в ст. 148-1 ЗК України.

У п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ »(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам роз'яснено, що у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211,212 ЗК України , статей 22,623,1166,1172,1192 ЦК України особами, що її заподіяли.

Так, статтею 211 п.б ч.1 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема, за самовільне зайняття земельних ділянок.

Станом на 25 квітня 2017 року, коли ОСОБА_5 вирішила самостійно обробляти земельну ділянку, успадковану після смерті матері, договір оренди зберігав чинність та відповідачем був не оспорений.

Крім того, ОСОБА_5 також не зверталась з відповідною пропозицією чи заявою щодо повернення їй спірної земельної ділянки позивачем, який на законних підставах, як орендар, розпоряджався цією ділянкою. Відповідач поставила підприємство до відома про вже вчинені нею дії по відновленню знищених межових знаків та засіяння земельної ділянки площею 5,420 га ( а.с. 15 ).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені ст.1166 ЦК України , згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Позивачем позов обгрунтований саме наведеними нормами права про деліктну відповідальність.

Вбачається, що від односторонніх дій відповідача створені перешкоди у здійсненні нормальної виробничої діяльності ПП «Агромаш» по оренді спірної земельної ділянки, внаслідок чого останньому спричинена шкода.

Відповідно до ч.1 ст.76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 28 Закону України «Про оренду землі» передбачено відшкодування збитків, завданих орендарю. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Надана позивачем бухгалтерська довідка на підтвердження розміру понесених збитків у звязку з діями відповідача по самовільному, в односторонньому порядку припиненню договору оренди, на думку колегії суддів, - є належним доказом.

У той же час, відповідач не надала доказів у спростовання суми збитків, заявлених підприємством.

Помилковим є твердження районного суду про те, що вказана довідка видана особами, які є зацікавленими у розгляді справи.

Між тим, вказаною довідкою відповідно до приписів ст.13, ч.3 п.3 ст. 175 ЦПК України позивач обґрунтовував розмір завданих збитків, а відповідач в порядку, визначеному ст.ст.12,81 ЦПК України мав її спростувати, чим ОСОБА_5 не скористалась.

Місцевий суд при цьому не звернув увагу, що позовні вимоги випливають з виконання чинного договору оренди землі.

Отже, колегія суддів приходить до висновку що відшкодування збитків має бути покладено на відповідача за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності, що наявне в даному випадку.

Таким чином, вбачаючи доведеними позовні вимоги, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПП «Агромаш».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вбачаючи, що колегія суддів прийшла до висновку про задоволення позову, то понесені повивачем судові витрати, що складають із судового збору за подання позову у розмірі 1600грн. (а.с.2) і апеляційної скарги у розмірі 2526грн. (а.с. 249) підлягають відшкодування відповідачем.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п.2 ч.1 ,376 п.3,4 ч.1,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агромаш" задовольнити.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2018 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги Приватного підприємства "Агромаш" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Приватного підприємства "Агромаш" матеріальну шкоду в сумі 11373,06 грн., а також у відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору 4126грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис ОСОБА_13

/підпис/ ОСОБА_14

Повний текст постанови складено 21.05.2018р.

ОСОБА_7 з оригіналом:

СуддяАпеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_1