Справа № 201/1926/18
Провадження №2-з/201/5359/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Трещова В.В. з секретарем судового засідання Кириченко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (м. Дніпро, вул. Огородня, буд. 36), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» (м. Дніпро, вул. Комсомольська, буд. 6, пов. 2, офіс 2), Євстафєва ОСОБА_3 (АДРЕСА_2), Євстафєвої ОСОБА_4 (АДРЕСА_3), Євстафєвої ОСОБА_5 (АДРЕСА_2), Тюрккан Мюджахіт (ОСОБА_6, Фахіт, Стамбул, Турецька республіка), Тюрккан Лютфю (ОСОБА_6, Фахіт, Стамбул, Турецька республіка), ОСОБА_7 (Шехсуварбей, Емінону, Стамбул, Турецька республіка) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м Дніпропетровська надійшла вказана позовна заява, яку ухвалою суду від 18.05.2018 року було залишено без руху на надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

23.05.208 року позивачем було усунуто недоліки позову зазначені в ухвалі суду від 18.05.2018 року шляхом подання уточненої позовної заяви.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 23.05.2018р.

Одночасно з уточненнями до позову до канцелярії суду позивачем23.05.2018 року подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх.№ 15370), в якій він просить вжити заходи забезпечення позову зазначивши в заяві, що ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Дніпроолія», Євстафєва ОСОБА_3, Євстафєвої ОСОБА_4 , Євстафєвої ОСОБА_5, Тюрккан Мюджахіт ,Тюрккан Лютфю та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 01 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений Договір позики № 02/17 від 01.02.2017 року, відповідно до п.1.1. якого Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору , а Позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим Договором строк.

Відповідно до п.2.1. Договору позики розмір позики становить 12 000 000 (дванадцять мільйонів) гривень 00 копійок.

Відповідно до п.3.5. Договору позики, в якості забезпечення виконання Позичальником свого обовязку щодо повернення суми позики, передбаченої цим Договором, Позикодавець укладає в день укладення цього Договір поруки з ТОВ «Дніпроолія», код за .

Відповідно до п. 5.3.1. Договору позики, в якості забезпечення виконання Позичальником свого обовязку щодо повернення суми позики, передбаченої цим Договором, Позикодавець укладає в день укладення цього Договору договір застави частки статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія», код за з учасником ТОВ «Дніпроолія» Євстафєвим ОСОБА_3 (далі-Заставодавець-1).

Також, відповідно до 3.5.2. Договору позики, в якості забезпечення виконання Позичальником свого обовязку щодо повернення суми позики, передбаченої цим Договором, Позикодавець укладає в день укладення цього Договору договір застави частки статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія», код за з учасником ТОВ «Дніпроолія» Євстафєвою ОСОБА_4.

Пунктом 3.5.3. Договору позики передбачено, в якості забезпечення виконання Позичальником свого обовязку щодо повернення суми позики, передбаченої цим Договором, Позикодавець укладає в день укладення цього Договору договір застави частки статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія», код за з учасником ТОВ «Дніпроолія» Євстафєвою ОСОБА_5.

Також, згідно п. 3.5.4 Договору позики, в якості забезпечення виконання Позичальником свого обовязку щодо повернення суми позики, передбаченої цим Договором, Позикодавець укладає в день укладення цього Договору договір застави частки статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія» код за з учасником ТОВ «Дніпроолія» Тюрккан Мюджахіт .

Відповідно до п.5.3.5. Договору позики, в якості забезпечення виконання Позичальником свого обовязку щодо повернення суми позики, передбаченої цим Договором, Позикодавець укладає в день укладення цього Договору договір застави частки статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія», код за з учасником ТОВ «Дніпроолія» Тюрккан Лютфю.

Також, п.3.5.6. Договору позики визначено, що в якості забезпечення виконання Позичальником свого обовязку щодо повернення суми позики, передбаченої цим Договором, Позикодавець укладає в день укладення цього Договору договір застави частки статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія» код за з учасником ТОВ «Дніпроолія» ОСОБА_7.

01.02.2017 року Відповідач-1 отримав у позику від Позивача грошові кошти у сумі 12 000 000 (дванадцять мільйонів) гривень 00 копійок, які Відповідач-1 зобовязувався повернути у тому ж розмірі в строк до 02.02.2018 року, що підтверджується Договором позики.

У вищевказаний строк Відповідач-1 не виконав зобовязання щодо повернення грошових коштів.

Згідно Договору поруки існує домовленість, що у випадку невиконання (неналежного виконання) Основного зобовязання Відповідач-1 та Поручитель відповідають перед Позивачем як солідарні боржники, при цьому ОСОБА_1 має право вимагати від поручителя, виконання як Основного зобовязання, так і зобовязання з відшкодування шкоди, зобовязання зі сплати неустойки, зобовязання зі сплати процентів за прострочення виконання.

Відповідно до Договору поруки у разі невиконання зобовязання щодо повернення грошових коштів ОСОБА_2 ОСОБА_1, обовязок переходить до поручителя, яким виступило ТОВ «Дніпроолія».

Також, відповідно до вищевказаних договорів застави, з метою забезпечення виконання зобовязання по Договору позики, з заставодавцями досягнута домовленість, що у випадку невиконання (неналежного виконання) Основного зобовязання заставодавці відповідають перед Позивачем як солідарні боржники (п.п. 1.1., 1.2., 2.6.,2.7 Договору застави).

Отже, відповідно до вищевказаних Договорів застави часток статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія» від 01.02.2017 р. укладених з Євстафєва Р.Ю., Євстафєвої О.В., Євстафєвої Т.Р., Тюрккан Мюджахіт, Тюрккан Лютфю та ОСОБА_7 у разі невиконання зобовязання щодо повернення грошових коштів ОСОБА_2 ОСОБА_1, обовязок переходить до Євстафєва Р.Ю., Євстафєвої О.В., Євстафєвої Т.Р., Тюрккан Мюджахіт, Тюрккан Лютфю та ОСОБА_7.

На неодноразові звернення Позивача щодо добровільного виконання зобовязання до Відповідача-1 ніяким чином не було відреаговано, а були лише численні обіцянки щодо повернення боргу.

Позивач неодноразово звертався до Поручителя та Заставодавця-1, Заставодавця-2, Заставодавця-3, Заставодавця-4 , Заставодавця-5 та Заставодавця-6 щодо добровільного виконання зобовязання, проте ніяким чином на вимогу Позивача не було відреаговано.

Окрім того, будь-які намагання Позивача залагодити конфлікт мирним (досудовим) шляхом: виплатити суму боргу, оговорити порядок сплати позики, було проігноровано зі сторони ОСОБА_2, Євстафєва Р.Ю., Євстафєвої О.В., Євстафєвої Т.Р.,Тюрккан Мюджахіт, Тюрккан Лютфю та ОСОБА_7, з посиланнями на фінансові проблеми. Позивач неодноразово звертався до Відповідача-1, Поручителя та Заставодавців з вимогою про повернення суми боргу, але щоразу надавалися обіцянки щодо повернення позики.

Станом на момент звернення до суду з даним позовом існує заборгованість перед Позивачем у розмірі 12 000 000 (дванадцять мільйонів) гривень 00 копійок.

На даний час ОСОБА_1 має підстави побоюватись, що ТОВ «Дніпроолія» може розпорядитися належним йому рухомим та нерухомим майном, а Євстафєв ОСОБА_3, Євстафєва ОСОБА_4, Євстафєва ОСОБА_5, Тюрккан Мюджахіт, Тюрккан Лютфю та ОСОБА_7 можуть розпорядитися належним їм частками статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія» та відчужити їх на користь невідомих осіб, що ускладнить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В заяві позивач стверджує, що наявне у ТОВ «Дніпроолія» рухоме та нерухоме майно та частки статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія», що належать Євстафєву ОСОБА_3, Євстафєвій ОСОБА_4, Євстафєвій ОСОБА_5, Тюрккан Мюджахіт, Тюрккан Лютфю та ОСОБА_7 можуть бути реалізовані ними з метою уникнення матеріальної відповідальності, що унеможливить виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Позивач в заяві посилається, також на те, що ним надано суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин щодо неправомірного порушення боргових зобовязань за Договором позики з боку ОСОБА_2, ТОВ «Дніпроолія», Євстафєва Р.Ю., Євстафєвої О.В., Євстафєвої Т.Р., Тюрккан Мюджахіт, Тюрркан Лютфю та ОСОБА_7, і є велика ймовірність подальшого відчуження належного ТОВ «Дніпроолія» рухомого та нерухомого майна та належних Євстафєву Р.Ю., Євстафєвій О.В., Євстафєвій Т.Р., Тюрккан Мюджахіт, Тюрркан Лютфю та ОСОБА_7 часток статутного капіталу ТОВ «Дніпроолія», що, на думку позивача призведе до утруднення або неможливості виконання рішення суду, яке може бути ухвалене по даній справі на користь Позивача. У такий спосіб, у Позивача в подальшому виникнуть труднощі або ж взагалі неможливість виконання рішення суду по даній справі в разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви, заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, та доданих доказів у тому числі договорів позики, застави, поруки між сторонами дійсно виник спір щодо невиконання відповідачами обовязків по поверненню позивачу грошових коштів, наданих йому у позику відповідно до договору позики від 01.02.2017 року №02/17 укладеного між позивачем та відповідачем 1, та договорів застави та поруки укладених між позивачем та відповідачами 1,2,3,4,5 копії яких надано позивачем до справи. Сума позики є значною, тому такий вид забезпечення позову як заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нерухомого майна, належного відповідачу, відповідає обсягу та змісту позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що між сторонами справи дійсно виник спір, оскільки це підтверджується належними доказами, а саме копіями наданих позивачем договорів позики та поруки, укладених між позивачем та відповідачами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд у даній справі здійснює оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд, також, враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає вирішенню судом по суті.

З огляду на зазначене можливо дійти висновку про те, що існує реальна загроза невиконання судового рішення, заявлені заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони відчудження та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо рухомого майна належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» є співмірними заявленим позовним вимогам, їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак й порушить його право на судовий захист.

Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованність заяви про забезпечення позову та необхідність вжиття заходів забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту, заборони відчудження та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо рухомого майна належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 261 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву позивача про забезпечення позову у даній справі задовольнити у повному обсязі.

Вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту, заборони відчудження та заборони вчиняти будь які реєстраційні дії щодо рухомого майна належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» (код за ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, а саме 24.05.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк предявлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, становить три роки.

Адреси сторін:

Стягувач : позивач ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

Боржники :ОСОБА_2 (м. Дніпро, вул. Огородня, буд. 36), Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» (м. Дніпро, вул. Комсомольська, буд. 6, пов. 2, офіс 2), Євстафєв ОСОБА_3 (АДРЕСА_2), Євстафєва ОСОБА_4 (АДРЕСА_3), Євстафєва ОСОБА_5 (АДРЕСА_2), Тюрккан Мюджахіт (ОСОБА_6, Фахіт, Стамбул, Турецька республіка), Тюрккан Лютфю (ОСОБА_6, Фахіт, Стамбул, Турецька республіка), ОСОБА_7 (Шехсуварбей, Емінону, Стамбул, Турецька республіка)

Суддя: В.В. Трещов