Постанова

Іменем України

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 376/823/16-ц

провадження № 61-839 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2017 року у складі судді Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на його користь суму боргу за договором позики від 22 липня 2008 року у розмірі 300 336 грн 43 коп., з яких: основний борг за договором позики у розмірі 255 530 грн 99 коп., що еквівалентно 10 тис. доларам США, проценти у розмірі 39 428 грн 79 коп., що еквівалентно 1 543 доларам США, 3 % річних у розмірі 5 376 грн 65 коп., що еквівалентно 210 доларам 10 центам США.

У червні 2016 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, в якому просила визнати недійсним договір позики від 22 липня 2008 року на підставі положень статей 203, 215 ЦК України.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 6 березня 2017 року у складі судді Клочко В. М. позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики у розмірі 300 336 грн 43 коп., з яких: основний борг за договором позики у розмірі 255 530 грн 99 коп., що еквівалентно 10 тис. доларам США, проценти у розмірі 39 428 грн 79 коп., що еквівалентно 1 543 доларам США, 3 % річних у розмірі 5 376 грн 65 коп., що еквівалентно 210 доларам 10 центам США.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором позики у розмірі 300 336 грн 43 коп., з яких: основний борг у розмірі 255 530 грн 99 коп. за договором позики, що еквівалентно 10 тис. доларам США, проценти у розмірі 39 428 грн 79 коп., що еквівалентно 1 543 доларам США, 3 % річних у розмірі 5 376 грн 65 коп., що еквівалентно 210 доларам 10 центам США. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким останній отримав у борг 20 тис. доларів США, про що він видав розписку. Оскільки договір позики укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї (придбання житлового будинку та земельної ділянки), він покладає обов'язки щодо повернення боргу на іншого з подружжя.

Підстав для визнання спірного договору позики недійсним судом не встановлено.

Не погодившись із вказаним рішенням районного суду, 7 жовтня 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 відмовлено з підстав, передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_5 вимоги ухвали апеляційного суду від 23 жовтня 2017 року про залишення її апеляційної скарги без руху не виконано, а саме нею викладені ті ж самі підстави пропуску строку апеляційного оскарження, які вже були визнані судом неповажними.

У січні 2018 року ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що вона не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення районного суду, так як 5 березня 2017 року виїхала за межі України, повний текст рішення суду вона отримала лише 3 жовтня 2017 року. Вважала ці підстави поважними для забезпечення її доступу до правосуддя й оскарження рішення суду.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційний суд у порушення вищевказаних вимог процесуального закону належним чином не перевірив доводи ОСОБА_5 про те, що у судовому засіданні при проголошенні рішення суду вона не була присутня, рішення Сквирського районного суду Київської області від 6 березня 2017 року отримано нею 3 жовтня 2017 року, оскільки 5 березня 2017 року вона виїхала за межі України, що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби України від 10 листопада 2017 року № 15499.

Пославшись на повідомлення про вручення листа (а.с. 145), як на підтвердження отримання 13 червня 2017 року ОСОБА_5 копії рішення суду, апеляційний суд не врахував її доводів про те, що за місцем реєстрації вона не проживає, так як її колишній чоловік - ОСОБА_6 обмежив їй доступ до будинку, де вони проживали.

При цьому, апеляційний суд не звернув уваги на те, що у зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 зазначено іншу адресу проживання: АДРЕСА_1, на яку судом першої інстанції надсилалися повістки (а.с. 127), проте рішення суду було надіслано їй за адресою проживання заінтересованої особи у справі - ОСОБА_6: АДРЕСА_2

Отже, посилання апеляційного суду на те, що ОСОБА_5 не виконала вимоги ухвали, є передчасними.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до положень статті 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

Апеляційний суд на наведене вище уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 грудня 2017 року скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк