пр. № 6/759/1127/18
ун. № 759/9629/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Сенька М.Ф. при секретарі Фещук Т.С., під час розгляду в судовому засіданні в приміщенні суду заяву державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнка А.О. про визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду № 759/9629/18 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнка А.О. звернувся до суду з заявою про визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового наказу № 759/9629/18 року від 21.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання сторони не з'явилися, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Перевіривши надані матеріали, суд вважає за можливе задовольнити заяву виходячи з наступного.

21.06.2018 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 759/9629/18 яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу),але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

26.11.2018 року від стягувача ОСОБА_3 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшла заява про закінчення виконавчого провадження по стягненню аліментів, у зв'язку з добровільним вирішенням питання.

Відповідно до ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмові формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Суд має право відмовити у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення з підстав, визначених ст. 206 цього Кодексу, а саме якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1 до ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення

Оскільки ОСОБА_3 не бажає примусово виконувати судовий наказ № 759/9629/18 від 21.06.2018 року, вона просила прийняти відмову від примусового виконання, про що добровільно заявила та звернулась до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з письмовою заявою про закінчення виконавчого провадження. Сумніву у добровільній відмові стягувача від примусового виконання рішення у суду не виникає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне прийняти відмову стягувача від примусового виконання рішення, так як це не суперечить закону та не порушує права чи свободи інших осіб.

Керуючись ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", ст.434 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Булаєнка А.О. - задовольнити.

Прийняти відмову стягувача ОСОБА_3 від примусового виконання судового наказу ун. № 759/9629/18, пр. № 2н/759/288/18 виданого Святошинським районним судом м. Києва 21.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу),але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сенько М.Ф.