Номер провадження: 22-ц/785/2847/18
Номер справи місцевого суду: 2-5328/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря Сідлецької Ю.С.

з участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2017 року про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (суддя Калініченко Л.В.) за позовом ОСОБА_2 (правонаступник відкритого акціонерного товариства «Одеса-Банк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

13.07.2011 року відкрите акціонерне товариство «Одеса-Банк» (далі-Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.04.2014 року частково скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2013 року і прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банка заборгованості у розмірі 410 174,56 гривень і судових витрат.

Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2014 року, 21.01.2016 року і 15.02.3017 року здійснена заміна стягувача у виконавчому провадженні, а саме: замість Банка стягувачем визнано ОСОБА_2

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 року боржника ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України.

24.04.2017 року ОСОБА_3 подав заяву про скасування заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України, посилаючись на те, що ухвала суду від 24.03.2017 року не містить обґрунтувань необхідності задоволення подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду, йому невідомо про те, що відкрито виконавче провадження, крім того, він працює директором ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» і в силу своїх посадових обовязків має систематично виїжджати за межі України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено і скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_3, яке застосовано на підставі ухвали суду від 24.03.2017 року.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 03.05.2017 року скасувати, посилаючись на незаконність ухвали і грубе порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга стягувача ОСОБА_2 зазначає: на підставі виконавчого листа від 20.04.2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 53237423; боржник добровільно не виконав рішення суду, не вчиняє будь-яких дій з повернення боргу і на виклики держвиконавця ВДВС не зявляється; держвиконавець ВДВС, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» (далі-Закон 2), ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-Закон 1) і ст. 377-1 ЦПК України» обґрунтовано звернувся із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 03.05.2017 року судом прийнята ухвала про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику на підставі його заяви, що не передбачено чинним законодавством у такій спосіб, оскільки скасування можливе у разі виконання відповідного зобовязання і лише на підставі постанови держвиконавця ВДВС; питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду суд вирішив за відсутності стягувача, якого належним чином не сповістив про розгляд цього питання.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02.04.2014 року частково скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.09.2013 року і прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банка заборгованості у розмірі 410 174,56 гривень та судових витрат (а.с.200-203,266-272 т.1).

29.05.2014 року відкрито виконавче провадження ВП №43518197 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь Банка (а.с.5 т.2).

Ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2014 року, 21.01.2016 року і 15.02.3017 року здійснена заміна стягувача у виконавчому провадженні, а саме: замість Банка стягувачем визнано ОСОБА_2 (а.с.21,76,77,101,102 т.2).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.03.2017 року боржника ОСОБА_3 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України (а.с.119 т.2).

24.04.2017 року ОСОБА_3 подав заяву про скасування заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України, посилаючись на те, що ухвала суду від 24.03.2017 року не містить обґрунтувань необхідності задоволення подання про його тимчасове обмеження у праві виїзду, йому невідомо про те, що відкрито виконавче провадження, крім того, він працює директором ТОВ «ВВВ ТРЕЙД» і в силу своїх посадових обовязків повинен систематично виїжджати за межі України (а.с.124-126 т.2).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено і скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_3 (а.с.160,161).

Між сторонами виникли правовідносини з виконання судового рішення, прийнятого у порядку ЦПК України, які регулюються нормами ЦПК України, Законом 1 і Законом 2.

Суд першої інстанції, скасовуючи тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України виходив з того, що суд першої інстанції, задовольняючи подання держвиконавця ВДВС і тимчасово обмежуючи боржника у праві виїзду, не встановив у чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду, крім того, не врахував, що боржник працює на посаді директора та за посадовими обовязками повинен виїжджати за межі України і таке обмеження перешкоджає підприємству отримувати прибутки, а також сплачувати обовязкові бюджетні платежі (а.с.160-162 т.2).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця (ст. 377-1 ч.ч1,2 ЦПК України).

Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (ст. 6 абз.5 Закону 2).

Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (ст. 18 ч.1, ч.2 п.19 Закону 1).

Наведене свідчить про те, що судами вирішується питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень на підставі подання державного виконавця і відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України та ст.6 Закону 2 і ст. 18 Закону 1.

Чинним ЦПК України не передбачено вирішення судом питань, повязаних зі скасуванням тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України на підставі звернення боржника чи стягувача або на підставі подання державного виконавця.

Разом з тим, питання скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України вирішується державним виконавцем відповідно до ст. 40 ч.1 Закону 1, згідно із якою, у разі закінчення виконавчого провадження …, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_3, у разі незгоди з ухвалою суду від 24.03.2017 року про обмеження його, як боржника, у праві виїзду за межі України, у встановленому законом порядку не позбавлений права подати апеляційну скаргу на ухвалу суду від 24.03.2017 року.

Між тим, суд першої інстанції, вирішуючи по суті заяву ОСОБА_3 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, що не передбачено чинним цивільним процесуальним законодавством, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки в ухвалі від 03.05.2017 року піддав аналізу висновки цього ж суду першої інстанції у складі іншого судді щодо обґрунтованості тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що є неприпустимим.

Так, висновки стосовно обґрунтованості подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України або відсутність підстав для застосування такого обмеження можуть бути надані лише судом апеляційної інстанції під час перегляду справи за апеляційною скаргою на ухвалу суду про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Приймаючи до уваги, що ухвала суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону, суд порушив норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, апеляційна скарга стягувача підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що вирішення питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не передбачено чинним цивільним процесуальним законодавством, колегія суддів не приймає рішення по суті заяви ОСОБА_3 від 24.04.2017 року щодо скасування заходів у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,2, 381, 382, 383, 384ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2017 року про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 18.05.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5