Справа №751/1303/18
Провадження №2/751/620/18
10 травня 2018 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Яременко І. В.
секретаря Клименко К.Є.
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,-
01.03.2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є інвалідом ІІ групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності. З 2000 року перебуває на обліку в ЧООД, в звязку з чим потребує коштів на лікування. Відповідач є її рідним сином, але добровільно матеріальної допомоги на лікування не надає.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Доповнила, що вона має двох синів: Дениса, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач проживає разом з нею. Старший син надає їй матеріальну допомогу добровільно, а менший, відповідач по справі, допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює в м. Києві, хоча і не офіційно. Доповнила, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, оскільки позивач є непрацездатною особою, інвалідом ІІ групи. Тих грошей, які надає їй старший син не вистачає на лікування.
Відповідач до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Керуючись ст. ст. 223, 280-282 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання провести у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю відповідача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження.
ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК.
Згідно довідки від 20.11.2017 року № 1978, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Чернігівському обєднаному УПФУ та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1595,50 грн.
Згідно медичної довідки ОСОБА_1 має захворювання, яке потребує лікування, періодичного обстеження.
Відповідач працює не офіційно, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, доказів щодо перебування на його утриманні інших непрацездатних осіб суду не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України.
Відповідно до статті 201 СК України, обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.
Таким чином, моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.
Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.
Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку та інваліди I, II та III груп.
Згідно статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідно до роз'яснень, наданих у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, згідно з ч.2 ст.205 СК України при визначення розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.
При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а саме від сина ОСОБА_4, про допомогу якого позивач повідомила суд.
Судом встановлено, що позивач батьківських прав не позбавлялась, від виконання батьківських обов'язків не ухилялась, дійсно є непрацездатною особою, інвалідом ІІ групи, тому має право на отримання аліментів від відповідача.
Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище позивача (матері) і платника аліментів (сина), наявність малолітньої дитини у відповідача, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання непрацездатної матері в твердій грошовій сумі, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2018 року і довічно.
Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 201-205 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 18, 76-81, 95, 128, 141, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - задовольнити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь УК у м. Чернігові/Новозаводський район, , МФО 853592, ГУДКСУ в Чернігівській області, розрахунковий рахунок 0004, код бюджетної класифікації 22030101.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення виготовлений 10.05.2018

Головуючий - суддя І. В. Яременко