Провадження № 2/761/868/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Карапетян А.С., Припутневич В.І.,

за участю представника позивача: Гайдаманчук О.В.,

представника відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2016 року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №122 від 18.06.2007 року в сумі 143 574 грн. 11 коп.

Позов було розподілено на суддю ОСОБА_6.

Вказана справа 21.03.2017 року надійшла в провадження судді Шевченківського районного суду м.Києва Притули Н.Г. у зв'язку із закінченням повноважень судді Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_6. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду про повторний розподіл справи між суддями.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №122.

З метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за вказаним договором, між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_2 та в повному обсязі несе відповідальність перед банком у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором.

Банк надав кредит в розмірі 50 800 дол. США строком до 18.06.2012 року. 18.03.2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №122 від 18.06.2007 року, яким встановлено, що кредит надається у формі відкличної мультивалютної лінії з загальним лімітом заборгованості у валюті - гривня, який становить 309 564,52 грн., кредитні кошти надаються строком по 18.06.2017 року включно, річна ставка за користування грошовими коштами становить 21,00%.

29.06.2010 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено заочне рішення та солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі банк» заборгованість за кредитним договором №122 від 18.06.2007 року в розмірі 328 559,50 грн. станом на 24.09.2009 року, з яких: кредит та відсотки - 310 971,09 грн., штрафні санкції - 17 588,41 грн.

В процесі виконавчого провадження ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 уклали мирову угоду, яка була визнана ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.11.2013 року.

Як зазначає позивач, ним виконані зобов'язання належним чином та надані кошти, проте, ОСОБА_2 не виконував умови Кредитного договору, внаслідок чого заборгованість станом на 09.11.2016 року становить 143 574 грн. 11 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 117 923,62 грн., відсотки - 5 866,83 грн., плата за пропуск платежів - 19 783,66 грн..

Через канцелярію суду надійшли заперечення від відповідачів, в якому вони зазначають, що 31.05.2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ «ВіЕйБі банк» було укладено мирову угоду, за якою заборгованість на день підписання мирової угоди становила 235 399,04 грн.. Банком не було повідомлено відповідача про зміну реквізитів оплати у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації банку. Оскільки банк був визнаний неплатоспроможним, боржник не мав змоги проводити оплату своєчасно та провів оплату, як вбачається за 14 днів до запровадження тимчасової адміністрації. 25.08.2016 року ОСОБА_2 було сплачено заборгованість в розмірі 116 368,04 грн., що підтверджується квитанцією №291141, проте банк по невідомим йому причинах не надіслав йому довідку про закриття кредиту. Відповідачі вважають суму заборгованості необґрунтованою.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог, та наголосив на тому, що ОСОБА_2 сплатив заборгованість, що підтверджується матеріалами справи.

09.03.2017 року відповідач ОСОБА_5 подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Додатково зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та не обґрунтованими, так як уся сума заборгованості згідно укладеної мирової угоди, що затверджена Шевченківським районним судом м.Києва сплачена.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено судом, 18.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) укладено Кредитний договір №122 за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 50 800 дол. США строком до 18.06.2012 року зі сплатою 10% річних.

Також 18.06.2007 року між банком та ОСОБА_5 (далі - Поручитель) було укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_5 несе солідарну відповідальність з Позичальником ОСОБА_2 перед банком у разі невиконання ним зобов'язань за кредитним договором.

У зв'язку з існуванням заборгованості по кредитному договору, 18.03.2010 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №122 від 18.06.2007 року, яким встановлено, що кредит надається у формі відкличної мультивалютної лінії з загальним лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 498 895,56 грн., кредитні кошти надаються строком по 18.06.2017 року включно, річна ставка за користування грошовими коштами становить 21,00%.

Відповідно до п.2.5.1 Додаткової угоди, Позичальник зобов'язується щомісячно відповідно до графіку вносити на свій поточний рахунок кошти, встановлені в Графіку.

У зв'язку з укладенням між Банком та Позичальником Додаткового договору №1 від 18.03.2018 року, в цей же день між Банком, Поручителем та Позичальником був підписаний Додатковий договір №1 до Договору поруки від 18.06.2007 року.

Як встановлено судом, Банк виконав свої зобов'язання та надав кошти Позичальнику.

Представник відповідача не заперечував отримання кредитних коштів.

Водночас відповідачем були порушені умови Кредитного договору щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, тому в 2010 році Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом.

29.06.2010 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено заочне рішення за яким солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі банк» заборгованість за кредитним договором №122 від 18.06.2007 року станом на 24.09.2009 року в розмірі 328 559,50 грн., з яких: кредит та відсотки - 310 971,09 грн., штрафні санкції - 17 588,41 грн..

Як вбачається з копії позовної заяви та рішення, Банк не повідомляв суд про укладення додаткової угоди №1 та при винесенні рішення її умови не було взято до уваги.

З позовної заяви, яка була подана в 2010 році вбачається, що Банком заявлявся позов про дострокове стягнення всієї суми кредиту.

31.05.2013 року банк та боржник уклали мирову угоду при виконанні рішення суду, яка була визнана ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.11.2013 року. На момент підписання мирової угоди (31.05.2013 року) сума заборгованості визнана сторонами становила 235 399,04 грн..

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 виконував умови мирової угоди та сплачував кошти згідно графіку, проте повністю заборгованість не була погашена.

Станом на 09.11.2016 року внаслідок порушення умов договору заборгованість за Кредитним договором, згідно розрахунку позивача становить 143 574,11 грн: заборгованість за кредитом - 117 923,62 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 5 866,83 грн., плата за пропуск платежів - 19 783,66 грн.

Згідно довідки, яка надана уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» станом на 31.08.2016 року заборгованість ОСОБА_2 за мировою угодою відсутня.

Представник відповідача не надав суду доказів, що заборгованість за кредитним договором, зокрема щодо сплати відсотків відсутня.

У додатковому договорі №1 до Кредитного договору №122 від 18.06.2007 року сторони зазначили, що на день підписання додаткового договору, у позичальника існує заборгованість за основним договором, що складає 312 282,76 грн..

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (стаття 546 ЦПК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відпо відно до ст. 553 ЦПК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Отже, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, Банк просить стягнути з відповідачів заборгованість за тілом кредиту в сумі 117 923,62 грн. Проте оскільки судом уже стягнуто тіло кредиту рішенням від 29.06.2010 року, тому суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Що стосується нарахованих відсотків варто зауважити, що з моменту прийняття рішення суду про стягнення заборгованості договір не припинив свою дію, тому суд вважає за можливе стягнути відсотки за користування кредитом в сумі 5 866,63 грн.

Також позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідачів на його користь плату за пропуск платежів в сумі 19 783,66 грн. Водночас умовами договору (враховуючи, що він був викладений в новій редакції) не передбачено нарахування плати за пропуск платежів, в позовній заяві позивач не посилається на відповідні умови кредитного договору, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, оскільки боржник та поручитель свої зобов'язання по кредитному договору не виконали в повному обсязі, суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та стягнути солідарно з відповідачів відсотки за кредитом станом на 09.11.2016 року в сумі 5 866 (п'ять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 83 копійки.

На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 16, 526, 610-612, 625, 1046, 1054 ЦК України, ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнитичастково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (, м.Київ, вул.Дегтярівська, буд.27-Т) заборгованість за відсотками по кредитному договору №122 від 18.06.2007 року станом на 09.11.2016 року в сумі 5 866 (п'ять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 88,00 грн., тобто по 44,00 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02 квітня 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула