АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/566/18 Справа № 201/4835/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельної фірми «Домобуд» в особі ліквідатора ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2016 року

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельної фірми «Домобуд» в особі ліквідатора ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, товариство з обмеженою відповідальністю «АрікаГруп» про визнання угод недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 позивач ТОВ ПБФ Домобуд в особі ліквідатора ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання угод недійсними.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2011 ТОВ ПБФ Домобуд визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура.

Обєкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Космічна, 9Б знаходиться в ліквідаційній масі.

Право власності на вищезазначене приміщення, згідно довідки КП ДМБТІ зареєстровано за ОСОБА_3, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-7799/11.

Звернувшись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 з копією даного рішення, останній повідомив, що зазначене рішення судом не виносилось.

30.05.2013 ОСОБА_3 уклала договір купівлі-продажу даного приміщення з ОСОБА_7 (посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6В.). ОСОБА_7 в свою чергу 07.06.2013 уклала договір дарування, даного приміщення з ОСОБА_8 (договір посвідчений тим же нотаріусом).

Позивач вважає, що оскільки право власності на нерухоме майно - обєкт незавершеного будівництва, розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Космічна, 9Б набуте ОСОБА_3 незаконно, на підставі неіснуючого рішення то просить визнати недійсними договір купівлі-продажу блоку допоміжних приміщень від 30.05.2013 та договір дарування нежитлового приміщення від 07.06.2013 року

10.07.2014 позивач уточнив свої позовні вимоги, та вважає, що майно набуто ОСОБА_8 безпідставно, на підставі нікчемного договору і має бути витребуване, а державна реєстрація скасована. Тому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу блоку допоміжних приміщень, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, віл. Космічна, 9Б, укладений 30.05.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6, реєстровий № 2420; визнати недійсним договір дарування блоку допоміжних приміщень, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, віл. Космічна, 9Б, укладений 07.06.2013 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6, реєстровий № 2562; витребувати у ОСОБА_8 нерухоме майно блок допоміжних приміщень, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, віл. Космічна, 9Б; зобовязати Реєстраційну службу ДМУЮ скасувати державну реєстрацію нерухомого майна за договором дарування блоку допоміжних приміщень, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, віл. Космічна, 9Б, укладений 07.06.2013 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6, реєстровий № 2562.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду товариство з обмеженою відповідальністю проектно-будівельної фірми «Домобуд» в особі ліквідатора Чабана Ярослава Ігоровича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позов у повному обсязі

Апеляційна скарга мотивована тим, що право на блок допоміжних приміщень було зареєстровано на підставі рішення суду,якого не існує; спірне нерухоме майно перебуває на балансі ТОВ ПБФ «Домобуд»,судом повно і всебічно не зясовано та не досліджено норми матеріального права в частині спірних правовідносин на предмет майнового права.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_9.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.05.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу блоку допоміжних приміщень, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космічна, 9Б. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 2420 (а.с. № 17 т.№ 1).

07.06.2013 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір дарування блоку допоміжних приміщень, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Космічна, 9Б. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 2562 (а.с. № 16 т. № 1).

Правовою підставою для визнання даних договорів недійсними позивач зазначив ч.1, 2 ст.228 ЦК України, відповідно до якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АРК, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, а тому вважає, що договір купівлі-продажу блоку допоміжних приміщень загальною площею 216,0 кв.м., що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул.Космічна, 9Б, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідчений 30.05.2013 приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 є нікчемним, тобто недійсним, оскільки він порушує публічний порядок тому, що спрямований на незаконне заволодіння майном і такий договір не може породжувати наслідків щодо передачі блоку допоміжних приміщень від ОСОБА_7 до ОСОБА_8, згідно договору дарування блоку допоміжних приміщень, укладеного 07.06.2013 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Відмовляючи у задоволені позову, районний суд зробив правильний та обґрунтований висновок про те, що зазначені вище договори відповідають вимогам ст.203 ЦК України, оскільки їх зміст не суперечить актам цивільного законодавства і моральним засадам суспільства; сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочинів були вільними і відповідали внутрішній волі її учасників; правочин було вчинено у письмовій формі та нотаріально посвідчено, як того вимагає законодавство; правочини були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; права малолітніх дітей та інших непрацездатних або недієздатних осіб порушено не було. При цьому, жодних доказів щодо порушення публічного порядку при їх укладанні, а також наявності вини хоча б однієї із сторін вказаних договорів, яка виражається у намірі порушити публічний порядок не встановлено.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду, який зроблений у відповідності до норм діючого цивільного законодавства.

Так, відповідно до розяснень, які містяться в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» до переліку правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, відносяться:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і

свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна

фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим,

територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та

соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на

використання всупереч закону комунальної, державної або приватної

власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або

незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права

власності українського народу - землею як основним національним

багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її

надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції

України; правочини що до відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів

права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими,

що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має

враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний

порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини

може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо

знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок,

визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК ( 435-15 )).

Як вбачається з матеріалів справи жодного доказу або посилання на такі докази, які б свідчили про винні дії відповідача ОСОБА_3, щодо незаконного відчуження нею на користь ОСОБА_7 нерухомого майна - блоку допоміжних приміщень, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Космічна, 9Б. саме за договором купівлі-продажу немає.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що за укладеним у 2003 році Договором №1 про дольову участь у будівництві авто гаражного комплексу по вулиці Космічній 9Б, де сторонами були ТОВ Проектно-будівельная фірма «Домобуд» та ОСОБА_3, передбачалось, що остання є дольщиком, та повинна оплатити вартість блоку допоміжного приміщення в сумі 128090 грн. і після закінчення будівництва комплексу забудовник ТОВ Проектно-будівельная фірма «Домобуд» передасть дольщику блок допоміжного приміщення орієнтованою площею 190 кв.м.

Додатковою угодою між тими ж сторонами у 2007 році визначена сума оплати блоку 178 590 грн. та орієнтована площа обєкту -224 кв.м.

Актом прийому-передачі блоку допоміжних приміщень від 25.11.2008 року та квитанціями про оплату суми підтверджена передача від забудовника ТОВ ПБФ «Домобуд» дольщику ОСОБА_3 у власність зазначеного приміщення площею 224 кв.м. в даному акті забудовник констатує факт, що розрахунок з ними зроблено повністю, а тому фактично здійснено продаж вказаного обєкту.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок районного суду про те, що дії ТОВ ПБФ Домобуд про включення до інвентаризаційного опису № 1 від 30.11.2011р. спірного приміщення є протиправними та незаконними, оскільки майновими правами на частку в обєкті інвестування володіла саме ОСОБА_3 і позивач ніяким чином не мав права включати до інвентаризаційного опису, тобто до ліквідаційної маси обєкт нерухомості, право на який у відповідності до закону станом на 30.11.2011 належало ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_3В повністю виконала свої обовязки за договором, сплатила вартість обєкту, а тому вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів необхідних для набуття майнових прав на блок допоміжних приміщень літ.А-2, сходи літ.а загальною площею 223,1 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Космічна, 9Б.

Виникнення майнових прав є загальноприйнятий момент набуття права власності, визначений ст.328 ЦК України, на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Кожна із сторін договору виконала свої зобовязання, а тому ОСОБА_3 набула майнові права на обєкт інвестування, а саме блок допоміжних приміщень загальною площею 223,1 кв.м. за адресою вул. Космічна, 9Б в м. Дніпропетровську в законний спосіб, і розпорядилася своїми правами на свій розсуд , а саме передала приміщення за договором купівлі-продажу ОСОБА_7, яка в свою чергу, за договором дарування передала свої права ОСОБА_8, який на сьогоднішній день на законних підставах володіє цим приміщенням.

Доводи позивача, які викладені ним і в апеляційній скарзі про нікчемність договору купівлі-продажу від 30.05.2013 року, оскільки продавець ОСОБА_3 не була власником приміщення, спростовуються вищевикладеним.

Доводи апелянта щодо відсутності рішення Жовтневого суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, ухваленого у справі №2-7799/11, відповідно до якого ОСОБА_3 набула право власності на новостворене нерухоме майно, не підтверджує винні дії ОСОБА_3 щодо правових підстав набуття у власність спірного майна, а тому не створює для сторін юридичних наслідків для застосування ст.228 ЦК України, на яку позивач посилається, як на підставу своїх вимог, щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Що стосується позовних вимог в частині витребування спірного нерухомого майна, то, відмовляючи у даних вимогах, суд вважав, що згідно ст.387 ЦК України тільки власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави завдала ним, в той час як позивач в розумінні ст.328,331 ЦК України не є власником спірного майна, оскільки суду не надано жодного правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності позивача на спірне нерухоме майно.

Той факт, що спірний обєкт нерухомого майна нібито знаходився на балансі позивача ніяким чином не підтверджує право власності позивача на спірне майно, оскільки баланс підприємств є документом бухгалтерського обліку, який в узагальненому грошовому виразі містить дані про фінансовий стан субєкта господарювання та не є правовстановлюючим документом на нерухоме майно.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно зясував обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини.

Рішення суду ґрунтується на матеріалах справи, встановлених обставинах та відповідає вимогам закону з огляду на що є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перевірки справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і колегія суддів погоджується з їх оцінкою та вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і, на думку колегії суддів, зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у звязку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю проектно-будівельної фірми «Домобуд» в особі ліквідатора ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 24 травня 2018 року.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_10