233 № 233/878/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
29 травня 2018 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про таке:
1.Виклад позиції позивача та відповідача.
1. 05 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: надати їй дозвіл на виготовлення проїзного документу на тимчасовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_3 за кордон України у її супроводі без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 у період з 25.05.2018 року по 31.08.2018 року до Республіки Туреччина; надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на тимчасовий виїзд на кордон України у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 у період з 25.05.2018 року по 31.08.2018 року до Республіки Туреччина.
2. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3.
Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 13 березня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Малолітній ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона самостійно виховує сина, сприяє тому щоб він отримав необхідний рівень освіти, займається його духовним та фізичним розвитком, слідкує за станом здоров'я, здійснює належне матеріальне забезпечення. Дитина ОСОБА_3 з вересня 2016 року хворіє на тяжку хворобу - синовіальна саркома правого ліктьового суглобу та є дитиною - інвалідом.

Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, будь-який зв'язок з дитиною не підтримує.

З метою оздоровлення та духовного і морального розвитку, вона має намір разом з сином з 25 травня 2018 року по 31 серпня 2018 року відвідати Туреччину. Однак, для цього потрібен дозвіл батька виїзд за межі території України.

Отримати дозвіл батька неможливо, оскільки відповідач мешкає на тимчасово окупованій території України та будь-який зв'язок з ним втрачений.

3. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

П. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Ш. Інші процесуальні дії у справі.

5. Оскільки відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, повторно у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, в позивач не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

6. Судом на підставі частини другої статті 274 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

1V. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин.

7. Сторони у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

8. Малолітній ОСОБА_3 мешкає разом із позивачем та перебуває на її утриманні (а.с.10).

9. Згідно із медичним висновком № 40 від 11 жовтня 2016 року малолітній ОСОБА_3 страждає на синовіальну саркому правого ліктьового суглоба, є інвалідом з дитинства в віці до 18 років (а.с.12).

10. За змістом ч.1 ст.3, ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року № 789-ХП), та ч.7 і ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

11. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

12. Позивач, турбуючись про стан здоров'я та розвиток дитини, має можливість виїхати з дитиною на літній відпочинок до Туреччини. Однак, отримати згоду батька на тимчасовий виїзд дитини за кордон позивач не може, у зв'язку із відсутністю будь-якого зв'язку із відповідачем та проживанням відповідача на тимчасово окупованій території України.

V. Оцінка Суду.

13. Виходячи з вищенаведеного,суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України для оздоровлення та відпочинку дитини повністю узгоджується з її правами та обов'язками покладеними на неї Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини, і ніяким чином не порушує права та не позбавляє відповідача можливості виконувати свої обов'язки щодо сина.

14.Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

15.Частинами другою, третьою статті 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

16.Правила перетинання держаного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого в батьків.

17. Положеннями Правил оформлення і видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, встановлено, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із документів, серед яких зазначено проїзний документ дитини. Пунктом 18 цих Правил закріплено, що оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина. У разі заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду.

18. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

19.Беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітнього ОСОБА_3 за межі України для тимчасового перебування, а також враховуючи те, що тимчасовий виїзд малолітньої дитини разом з матір'ю за кордон у літній період часу до Республіки Туреччина для оздоровлення та відпочинку відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

20. Разом з тим, враховуючи дату ухвалення рішення суду, а також те, що діючим законодавством України не передбачено можливості надання дозволу на виїзд за кордон за минулий час, суд вважає необхідним надати позивачу дозвіл на виготовлення проїзного документу на тимчасовий виїзд дитини за кордон України у супроводі матері без згоди та супроводу батька у період з дня набрання чинності судовим рішенням по 31 серпня 2018 року до Республіки Туреччина, а також надати малолітньому ОСОБА_3 дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України у супроводі матері без згоди та супроводу батька у період з дня набрання чинності судовим рішенням по 31 серпня 2018 року до Республіки Туреччина.

21. На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постанови КМУ від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», керуючись ст.ст. 209, 214-215, 226 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити.

2.Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, дозвіл на виготовлення проїзного документу на тимчасовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09 листопада 2007 року, видане Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 647), за кордон України у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у період з дня набрання чинності судовим рішенням по 31 серпня 2018 року до Республіки Туреччина.

3.Надати малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09 листопада 2007 року, видане Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 647), дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон України у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у період з дня набрання чинності судовим рішенням по 31 серпня 2018 року до Республіки Туреччина.

4. Повний текст рішення складено 29 травня 2018 року.

5. Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має прав на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш