Справа №173/2152/18
Провадження №2/173/1139/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю позивача ОСОБА_1

Представника відповідача - ОСОБА_2М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа. що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: опікунська рада Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням ,-

ВСТАНОВИВ:

07.09.2018 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_3

04.10.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

05.10.2018 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 12 грудня 2018 року.

12.12.2018 року проведене підготовче судове засідання.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

12.12.2018 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача та його малолітнього сина втратившими право користування житловим приміщенням будинком № 2 по пров. Тихий в с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1979 року вона є власником будинку № 2 в по пров. Тихому в с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Згідно будинкової книги у належному їй будинку з 11 березня 2004 року зареєстрований її син ОСОБА_3 та з 26 листопада 2012 року також малолітній син відповідача ОСОБА_4 Вони фактично ніколи в будинку не мешкали та проживають на території Російської Федерації. Реєстрація відповідача та його малолітнього сина у належному їй будинку створює перешкоди у користуванні ним, так як вона змушена сплачувати додатково комунальні послуги та нести витрати по утриманню будинку самостійно, також не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що й стало підставою звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач також подав суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі. Будь-яких заперечень проти позову не надав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що регулюють право власності на житло.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 є власником будинку № 2 по пров.Тихий в с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.1979 року, що підтверджується копією договору.

В належному позивачу будинку зареєстровані відповідач ОСОБА_3 та його малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними домової книги та довідкою про склад сімї № 1235 від 20.07.2018 року. Відповідачі були зареєстровані у зазначеній квартирі як члени сім'ї позивача, так як є сином та онуком позивача.

Позивач зазначає, що відповідач та його малолітній син з моменту реєстрації в будинку ніколи в ньому не проживали. Даний факт підтверджується актом обстеження умов проживання позивача, складеним депутатом Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 20 липня 2018 року. Відповідно до даного акту встановлено, що ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4 не проживають ІНФОРМАЦІЯ_2 по пров.Тихий в с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, а проживають на території Російської Федерації. Також копією свідоцтва про укладення шлюбу та довідкою від 21.08.2018 року підтверджується, що відповідач зареєстрував шлюб на території Російської Федерації, де і мешкає разом зі своїм сином ОСОБА_4

Відповідно до ст. 405 ЦК України - Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт не проживання відповідача та його малолітнього сина в будинку позивача протягом більше одного року, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування належним позивачу житловим приміщенням підлягають задоволенню. Дане рішення приймається судом відповідно до обраного позивачем способу захисту цивільних прав, а саме припинення права користування житловим приміщенням, який передбачений ст. 16, 405 ЦК України, та з якими погоджується суд.

Будь-яких доказів для підтвердження факту проживання у належному позивачу будинку, наміру користуватись ним, відповідачі суду не надали. Також суд звертає увагу на те що орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Пушкарівської сільської ради 05 грудня 2018 року надав письмову згоду на зняття малолітнього ОСОБА_4 з реєстраційного обліку.

Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що позивач чи інші особи створювали йому чи його малолітньому сина перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням. З чого суд приходить до висновку, що відповідач та його син не мають наміру проживати в будинку позивача та користуватись ним.

За даних обставин суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_3 та його малолітнього сина ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком № 2 по пров. Тихий в с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 7 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком № 2 по пров.Тихий в с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов'язків на орган, що здійснює державну реєстрацію місця проживання фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, так як позовні вимоги задоволені , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа. що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: опікунська рада Пушкарівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням - задовольнити

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (НОМЕР_1 від 23.02.2017 року зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком № 2 по провулку Тихому в с. Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (НОМЕР_1 від 23.02.2017 року зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 понесені судові витрати по сплаті судового забору в сумі по 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22.12.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 22.12.2018 року

Оприлюднене 22.12.2018 року

Рішення набирає законної сили 22.01.2019 року