Справа № 297/1711/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів:Кожух О.А. та Собослоя Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Берегівського районного суду від 24 вересня 2018 року (у складі судді Ільтьо І.І.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мирончук Оксани Василівни, про визнання недійсним спадкового договору та договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у серпні 2018 р.

Просила:

-витребувати від приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. у порядку підготовки до справи оригінали документів;

-визнати недійсним спадковий договір від 04.10.2016 р. укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. під реєстраційним номером 2553 (щодо частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, та земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2), скасувавши відповідну державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

-визнати недійсним договір дарування частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, та земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2 від 05.03.2018 р., укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. під реєстраційним номером 774, скасувавши відповідну державну реєстрацію у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На обґрунтування позовних вимог указала, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер батько позивача - ОСОБА_8 За життя йому належало домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, та дві земельні ділянки за тією ж адресою. Після його смерті позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак дізналася, що ще за життя батько позивача уклав із ОСОБА_5 спадковий договір, на підставі якого остання у разі смерті першого набуває право власності на частину домоволодіння (1/5) та на земельні ділянки. Згодом ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 05.03.2018 р. подарувала вказане майно ОСОБА_6

Вважає такі дії відповідачів незаконними, оскільки ОСОБА_8 у силу своєї хвороби не усвідомлював значення своїх дій і не міг ними керувати, крім того, останній не підписував спадкового договору. У зв'язку з цим указаний договір необхідно визнати недійсним, а як наслідок - визнанню недійсним підлягає і договір дарування укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Ухвалою Берегівського районного суду від 24 вересня 2018 р. провадження у цій справі зупинено.

Представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати цю ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ані в усному клопотанні, ані в ухвалі суду першої інстанції не вказано, яким чином вирішення спору за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Берегівська районна державна нотаріальна контора, про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом може залежати вирішення цієї справи. Указує, що підстави обох позовів є різними, а відтак вирішення однієї справи не пов'язане із вирішенням іншої. Зазначає, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Суд виходив із того, що в провадженні Берегівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Берегівська районна державна нотаріальна контора, про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд констатував, що від вирішення указаного спору залежить вирішення цієї справи, відтак провадження у справі належить зупинити.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів із дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Як видно з матеріалів справи, предметом позову цивільної справи №297/1711/18 є визнання недійсним спадкового договору, укладеного між ОСОБА_8 і ОСОБА_5, і скасування відповідної державної реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та визнання недійсним договору дарування, укладеного між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, та скасування відповідної державної реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. А предметом іншого спору в цивільній справі №297/1661/18 є скасування свідоцтва про право на спадщину за законом із тих підстав, що батько позивача отримав спадщину в цілому, хоча позивач також повинна була успадковувати майно. Також, як видно з апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, у цьому позові позивач просить визнати недійсним спадковий договір із тих підстав, що остання мала надати свій дозвіл на розпорядження об'єктом нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження не вказав, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої цивільної справи (про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом).

Задовольняючи усне клопотання приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. про зупинення провадження у справі, суд мав навести обґрунтовані докази та обставини того, що ці два спори є взаємопов'язаними і без вирішення цивільного спору про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, неможливо вирішити спір про визнання недійсним спадкового договору та договору дарування. А сама лише наявність іншого судового спору з майже однаковими сторонами не може слугувати підставою для зупинення провадження у справі.

Фактично зупинення провадження у справі, яке по суті здійснене без належної процесуальної підстави, порушує право людини на розгляд її справи у строки, встановлені процесуальним законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі через відсутність процесуальних підстав для такого зупинення.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 161, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

2.Ухвалу Берегівського районного суду від 24 вересня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 р.

Судді: