Справа № 236/3159/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Ткачова О.М.

при секретарі Грицай Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у вересні 2018 року звернулась до суду з позовом до обєднаної територіальної громади м. Лиман, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області, про визнання за спадкоємцем права забудовника.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує такими обставинами. 07.03.2017 року в м. Краматорську Донецької області помер чоловік позивача ОСОБА_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, і позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину в порядку ст. ст. 1268-1270 ЦК України.

За життя ОСОБА_2 рішенням Краснолиманської міської ради від 24.01.1996 року № 24 було надано дозвіл на будівництво гаража розміром 3,5 м х 6,0 м в гаражно-будівельному кооперативі «Світлофор», в загальному ряду на земельній ділянці № 25. Чоловік позивача побудував гараж на вказаній земельній ділянці, однак після закінчення будівництва ОСОБА_2 не завершив процедуру реєстрації права власності на вказаний гараж з невідомих позивачеві причин. На теперішній час рішенням Лиманської міської ради від 21.02.2018 року № 52 згаданій земельній ділянці присвоєну нову адресу Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна,5В/25.

Позивач зверталась до Лиманської державної нотаріальної контори впродовж визначеного законом строку із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 (гараж), однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів

З огляду на це, ОСОБА_1 вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права, вказує на включення до складу спадщини прав забудовника на нерухоме майно та просить визнати за нею таке право як за єдиною спадкоємицею після смерті її чоловіка ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю, наполягала на задоволенні позову, на обґрунтування своєї позиції у справі навела аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідача ОСОБА_3 міську раду, яка представляє обєднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні представник міської ради не прибув, натомість відповідачем до суду надана заява про розгляд справи за відсутності такого представника (а.с. 18-19,23-24); заперечень проти позову відповідачем висунуто не було.

З огляду на це, відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представника відповідача, на підставі доказів, наданих до суду позивачем.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Позивач ОСОБА_1, 06.10.1949 р. н., є громадянкою України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Привокзальна (колишня назва вул. Кірова)АДРЕСА_1, внесена до Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с.6-7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 8, складеного 19.10.2018 року Лиманським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_1 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище з «Жижченко» на «Гетьманенко», шлюб між цими особами зареєстровано вперше 05.06.1971 року, актовий запис № 18; згідно з поясненнями позивача, припинення шлюбу було зареєстровано 15.09.2009 року, актовий запис № 124; повторний шлюб вказані особи уклали між собою 20.05.2016 року; така ж інформація відображена у свідоцтві про шлюб серії І-НО № 444984, виданому 20.05.2016 року Відділом ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а. с. 10,26,27).

07.03.2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 976310, виданим 09.03.2017 року Краматорським міським відділом ДРАЦС РС ГТУЮ у Донецькій області (а. с. 11).

За життя ОСОБА_2 було отримано дозвіл на виконання робіт щодо будівництва гаража для автомобіля розміром 3,5 м х 6,0 м в гаражно-будівельному кооперативі «Світлофор», в загальному ряду на земельній ділянці № 25, виготовлено будівельний паспорт на гараж, здійснення забудови погоджено з районним архітектором Краснолиманського району(а. с. 12-13). Чоловік позивача побудував гараж на вказаній земельній ділянці, однак не завершив процедуру реєстрації права власності на вказаний гараж з невідомих причин. На теперішній час рішенням Лиманської міської ради від 21.02.2018 року № 52 згаданій земельній ділянці присвоєну нову адресу Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна,5В/25.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на його майно. Померлий заповіту за життя не склав; єдиною спадкоємицею після його смерті є дружина ОСОБА_1 Інших спадкоємців, які б реалізували право на спадщину після смерті ОСОБА_2, немає, що не заперечується сторонами.

ОСОБА_1 зверталась до Лиманської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 (гараж,, розташований у м. Лиман Донецької області), однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на обєкт нерухомого майна (а.с. 8-9). Відмова у вчиненні нотаріальних дій позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право померлого ОСОБА_2 на обєкти нерухомого майна як забудовника не є таким, що нерозривно пов`язане з особою померлого, а отже, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом.

На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має, зокрема, той з подружжя, який пережив померлого.

Отже, позивач ОСОБА_1 згідно зі ст. 1261 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом, на час смерті спадкодавця мешкала разом з ним. Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає, осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено.

Судова практика виходить з того, що в разі якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у випадку смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини (п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

У звязку із несвоєчасним вирішенням питання про прийняття гаражу до експлуатація померлим ОСОБА_2 позивач позбавлена можливості на сьогодні оформити свої спадкові права на це майно в органах нотаріату, а отже, її право оспорюється.

Оскільки будівництво гаража та садового будинку здійснювалось померлим ОСОБА_2 згідно з чинним на той час законодавством на підставі рішення виконкому місцевої ради, дозволу головного архітектора на виконання робіт з будівництва, то після смерті забудовника до завершення будівництва в порядку спадкування позивач ОСОБА_1 набуває прав та обовязків спадкодавця як забудовника на нерухоме майно.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Керуючись ст. 392, 1218, 1223, 1225, 1268, 1277, 1296 ЦК України, ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права забудовника в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП-, місце реєстрації: Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна,3"а"/1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 07.03.2017 року, права та обов*язки забудовника гаражу, розташованого за адресою - Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна,5"в"/25 з правом здачі гаражу в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів на гараж.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційё1ної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя -