ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/146/18 Справа № 214/6431/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські Електромережі",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року, яке постановлено суддею Хомініч С.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 13 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», правонаступником якого є АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі», про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначено, що вона зареєстрована та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1. Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності її синам ОСОБА_2 та ОСОБА_3. З останнім вона не підтримує родинних стосунків, в квартирі він не проживає. ОСОБА_2 також в квартирі не проживає, має інше місце постійного проживання, де і зареєстрований. Між співвласниками за рішенням суду визначений порядок користування житловим приміщенням, окремі особові рахунки. В квартирі вона проживає одна, в приміщенні, наданому їй ОСОБА_2 і являється споживачем електричної енергії постачальника електроенергії Криворізьких міських електричних мереж ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням укласти договір на користування електроенергією з нею як споживачем та користувачем частини квартири, на що їй постійно відмовляли і відмовляють до цього часу. ОСОБА_2, як власник 1/2 частини житла, надавав документи про реєстрацію та проживання за іншим місцем та письмову згоду на укладення договору користування електроенергією за адресою АДРЕСА_1 на її ім'я.

13.05.2013 року відповідачем було складено акт № Д013644 від 13.05.2013 року про порушення п.48 Правил користування електричною енергією для населення. За даним актом нарахована заборгованість за спожиту, але не обліковану електричну енергію у сумі 1092,93грн., 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання 57,57 грн. та збитки від інфляції у розмірі 840 грн., а всього 1991 грн., які, на думку позивача, безпідставно внесення до тексту договору на її ім'я, оскільки позивач вважає, що Акт № Д013644 від 13.05.2013 року не відповідає вимогам п.53 ПКЕЕН, є фіктивним та не відповідає фактичним обставинам.

Крім того, відповідно до Акту № 00000217 від 27.01.2002 року порушень ПКЕЕН за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.10.2004 року стягнуто з ОСОБА_3 1608,05 гривень, які, на думку позивача, безпідставно внесення до тексту договору на її ім'я, оскільки на час винесення цього рішення ні вона, ні ОСОБА_2 в квартирі не проживали і не були зареєстровані та мешкали за межами Кривого Рогу.

На підставі наведеного вище, позивач просила змінити договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області №8406041 від 19.06.2007 року зазначивши її, ОСОБА_1, споживачем електроенергії за адресою АДРЕСА_1, 1/2 частини квартири №3, Електропостачальником - Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго» (нині АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі»), припинити дії «ДТЕК Дніпрообленерго» (нині АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі») про внесення до тексту договору на ім'я ОСОБА_1 про користування електричною енергією для побутових споживачів сум заборгованості, що не визначені у відповідності з вимогами закону, зокрема 1608,05 грн. та 1991,41 грн., стягнути з «ДТЕК Дніпрообленерго» (нині АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі») на її користь моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2018 року позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неналежне з'ясування обставин справи. Зокрема, на думку позивача, суд першої інстанції не врахував, що позивач зареєстрована та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1, є споживачем послуг електропостачання, не має заборгованості перед відповідачем щодо сплати вказаних послуг, та як споживач має право на укладення договору про користування електричною енергією.

Вважає невірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що вона не є стороною договору про користування електричною енергією, який укладено між її покійним чоловіком та відповідачем, тому позбавлена права вимагати зміни укладеного не з нею договору.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_5, третю особу на стороні позивача без самостійних вимог - ОСОБА_3, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника АТ «ДТЕК Дніпровські Електромережі» - ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на праві спільної часткової власності, належить АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №32245916 від 29.11.2011 року (а.с.72).

Починаючи з 02.07.2007 року за вище вказаною адресою мешкає позивач ОСОБА_1, що підтверджується довідкою № 5 від 01.11.2016 року (а.с. 46) та довідками №115 та № 116 від 10.0.12017 року (а.с. 45).

Позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача з заявами про укладення з нею, як фактичним споживачем послуг, договору про постачання електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18,19,78,82,83)

Листом від 23.11.2016 року за № 80829/1700 відповідач повідомив позивача ОСОБА_1, що з урахуванням погодження сина позивача, ОСОБА_2, на укладення саме із ОСОБА_1, договору про користування електричною енергією та виконуючи вимоги п. 3 Правил КМЦОК не заперечує проти укладення договору на ім'я ОСОБА_1 (а.с.81).

Підтвердженням вказаного вище є договір №8406041 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області від 08.11.2016 року на ім'я ОСОБА_7 (а.с.88-93), який останньою не підписаний.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем наявності у неї права на внесення змін до договору, який з нею не укладений, відсутності правової підстави вимагати припинити дії відповідача щодо внесення до тексту договору про користування електричною енергією для побутових споживачів сум заборгованості та недоведеності факту заподіяння позивачу моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 651 ЦК України встановлює, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 654 ЦК України також визначає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як встановлено судом, та вбачається із матеріалів справи, 19.06.2007 року було укладено договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області №8406041 за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 (а.с.10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с.13).

Відповідно до вимог ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, що свідчить про те, що цивільна правоздатність ОСОБА_3, який був стороною договору про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, припинилася в зв'язку з його смертю.

Позивач по справі ОСОБА_1 не є стороною договору, та відповідно до діючого законодавства позбавлена права вимагати зміни укладеного не з нею договору.

Також позивач по справі ОСОБА_1 позбавлена права вимагати припинення внесення сум боргу в договір на її ім'я, оскільки заборгованість в сумі 1608,05 грн. була стягнута з ОСОБА_3 рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.10.2004 року за позовною заявою ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» надалі перейменовано на ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», яке не скасоване та набрало чинності.

Крім того, слід зауважити, що сума 1991,41 грн., яку позивач вимагає не вносити в договір на її ім'я, до вище вказаного договору відповідачем взагалі не включена, оскільки рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» про стягнення заборгованості по акту №Д 013644 від 13.05.2013 року в сумі 1991,41 грн.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Правовідносини сторін по даній справі випливають з договірних відносин щодо постачання відповідачем електричної енергії до будинку позивача - споживача цієї енергії.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Ці норми не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов'язання з постачання електричної енергії.

Крім того слід зауважити, що посилання позивача на те, що 19 вересня 2016 року було незаконно припинено електропостачання за адресою її проживання, що є підставою для відшкодування їй моральної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане відключення відбулось не через не укладення договору, а дії відповідача щодо відключення квартири позивача від електропостачання не визнано протиправними. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2013 року не містить також таких посилань.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що позивач зареєстрована та постійно проживає за адресою АДРЕСА_1, є споживачем послуг електропостачання, не має заборгованості перед відповідачем щодо сплати вказаних послуг, та як споживач має право на укладення договору про користування електричною енергією, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, Листом від 23.11.2016 року за № 80829/1700 відповідач повідомив позивача ОСОБА_1, що не заперечує проти укладення договору на ім'я ОСОБА_1 (а.с.81).

Підтвердженням вказаного вище є договір № 8406041 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області від 08.11.2016 року на ім'я ОСОБА_7 (а.с.88-93), який останньою не підписаний.

При цьому вказана в договорі сума заборгованості в розмірі 1608,05 грн. була стягнута з ОСОБА_3 рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.10.2004 року, тому відповідач по справі вправі вказувати таку суму заборгованості при укладені договору з позивачем зв зазначеною адресою.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги позивача про те, що вона вважає невірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що вона не є стороною договору про користування електричною енергією, який укладено між її покійним чоловіком та відповідачем, тому позбавлена права вимагати зміни укладеного не з нею договору, з огляду на те, що 19.06.2007 року було укладено договір про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області №8406041 за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 (а.с.10-12)

Цивільна правоздатність ОСОБА_3, який був стороною договору про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, припинилася в зв'язку з його смертю, що в даному випадку, свідчить про відсутність у позивача права на внесення змін до договору, який з нею не був укладений.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_10, тому ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: