ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

м.Суми

Справа №588/1311/17

Номер провадження 22-ц/788/576/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Тростянецька районна рада Сумської області,

представник відповідача - Шокун Віта Іванівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 31 січня 2018 року в складі судді Щербаченко М.В., ухваленого у м. Тростянець, повне судове рішення складено 06 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом 03.10.2017 року, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - двокімнатну квартиру, загальною площею 44,1 кв.м, житловою площею 30,7 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Тростянецької районної ради Сумської області від 14.08.2007 року їй, як особі, що потребує поліпшення житлових умов, було надано вказану квартиру, що перебуває на даний час на балансі районної ради. Одразу, після прийняття рішення їй було передано ключі від квартири та вона почала відкрито нею користуватися, провела ремонт та вселилася для проживання. Починаючи з моменту надання квартири, вона та Тростянецька районна рада неодноразово звертались до Тростянецької міської ради з проханням видати ордер на заселення квартири, але у задоволенні клопотання було відмовлено. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.03.2009 року, що набрало законної сили, зокрема, було зобов'язано Тростянецьку міську раду видати їй ордер на заселення квартири, яке залишається невиконаним. Вказує, що протягом десяти років володіє квартирою, вживала всіх можливих заходів для отримання ордеру на заселення квартири, неодноразово зверталася до Тростянецької міської ради, органів прокуратури, народних депутатів України, але ордеру на заселення у квартиру не видано. Вважає, що вона добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років та має право на набуття на набуття права власності на квартиру за набувальною давністю, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 31.01.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що висновок суду не відповідає обставинам справи, оскільки документи, які суд вважає доказом наявності титульного володіння підтверджують не правовий титул, а іншу обов'язкову обставину вказану у п.9 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", а саме - законність володіння. Рішенням спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації Тростянецької міської ради від 06.08.2007 року, а також рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.03.2009 року підтверджується наявність у неї юридичного титулу володіння квартирою.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Позивач та її представник в судовому засіданні доводи скарги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти скарги не заперечив.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено про безтитульність володіння квартирою, що є обов'язковим критерієм для застосування набувальної давності, а визнання позову відповідачем суперечить закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №924 від 21.09.2005 року ОСОБА_1 прийнята на квартирний облік за місцем проживання із включенням до списку першочергового отримання житла (а.с. 11).

Рішенням профспілкової організації Тростянецької районної ради від 02.02.2007 року було ухвалено затвердити контрольний список квартирного обліку працівників Тростянецької районної ради, до якого увійшла ОСОБА_1, а також вирішено звернутись до голови районної ради з клопотанням про необхідність виділення коштів для придбання квартири ОСОБА_1 Президія Тростянецької районної ради 20.04.2007 року вирішила дати згоду на фінансування придбання житла за рахунок коштів бюджету розвитку в сумі 70 тис. грн. головному бухгалтеру районної ради ОСОБА_1 (а.с. 12, 14, 15).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2007 року Тростянецькою районною радою придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка на даний час зареєстрована за територіальною громадою Тростянецького району та сіл в особі Тростянецької районної ради на праві комунальної власності та перебуває на балансі районної ради (а.с. 10, 16, 17, 92, 93).

На спільному засіданні профспілкового комітету та адміністрації Тростянецької районної ради 06.08.2007 року було вирішено надати вказану квартиру ОСОБА_1 (а.с.20).

Рішенням тринадцятої позачергової сесії 5 скликання Тростянецької районної ради від 14.08.2007 року погоджено надання ОСОБА_1 жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Рішеннями Виконавчого комітету Тростянецької міської ради № 173 від 31.03.2008 року та № 211 від 21.05.2008 року відповідно лист Тростянецької міської ради № 230/02-55 від 25.03.2008 року про надання ордеру ОСОБА_1 на заселення спірної квартири залишено без розгляду до вирішення спору у суді, та відмовлено у видачі ордеру ОСОБА_1 на заселення у спірну квартиру (а.с. 24, 25).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27.03.2009 року, що набрало законної сили, визнано незаконними рішення Виконавчого комітету Тростянецької міської ради №173 від 31.03.2008 року та від 21.05.2008 року, зобов'язано Виконавчий комітет Тростянецької міської ради видати ОСОБА_1 ордер на заселення двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 27-31).

Вказане рішення перебувала на виконанні в органах ДВС, але державним виконавцем постановою від 29.09.2009 року закінчено виконавче провадження на підставі п. 11 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з невиконанням рішення боржником (а.с. 33).

Дана постанова державним виконавцем позивач не оскаржила в судому порядку.

Позивач протягом 2009-2011 років з питання невиконання виконавчим комітетом Тростянецької міської ради рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року зверталась до прокуратури Тростянецького району, прокуратури Сумської області, Генеральної прокуратури України, народних депутатів (а.с. 34-39).

Однак, рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року до цього часу не виконано, ордер на заселення двокімнатної квартири АДРЕСА_1 позивачу не видано.

У 2009 році помер чоловік позивача і з цього часу тільки вона продовжує мешкати в приміщенні квартири.

Підставою позовних вимог ОСОБА_1 є визнання за нею права власності за набувальною давністю на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України, у зв'язку із добросовісним заволодінням вказаним майном та відкритим, безперервним володінням ним протягом десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння, обов'язок доказування яких лежить на позивачеві в силу положень ст. 12, 81 ЦПК України.

Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном), тобто право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову на підставі ст. 344 ЦК України, оскільки хоча родина ОСОБА_1 і заселилася у квартиру за згодою Тростянецької районної ради без належного оформлення ордеру на її заселення та через тривале невиконання посадовими особами виконавчого комітету Тростянецької міської радими судового рішення від 27.03.2009 року, яким визнано незаконними рішення виконкому Тростянецької міської ради №173 від 31.03.2008 та від 21.05.2008р. і зобов'язано виконком міської ради видати їй ордер на заселення квартири АДРЕСА_1, до цього часу його не отримала, зайняття спірної квартиру відбулось і продовжує тривати в порушення порядку визначеного ст.58 ЖК УРСР, тому позивач в розумінні частини 1 ст.344 ЦК України не є особою, яка добросовісного заволодіння чужим майном - спірною квартирою.

Протилежного позивачем у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України доведено не було.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 травня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина