Провадження № 2/761/3660/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач та ОСОБА_8 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу від 21.06.2001 р., відповідно до якого третя особа володіє 1/3 частиною квартири, а позивач - 1/3 частиною квартири на підставі договору дарування від 10.06.2010 р. Зареєстровані в квартирі 5 осіб, а проживають тільки власники і дитина позивача. З 2010 р. у помешканні зареєстровано дитину відповідача - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, неповнолітня в квартирі не проживає з моменту реєстрації. Також тривалий час в квартирі не проживає і відповідач ОСОБА_2 У жовтні 2015 р. Шевченківським районним судом м. Києва шлюб між відповідачем та ОСОБА_2 було розірвано. Дитина відповідача проживає разом зі своєю матір»ю, колишньою дружиною відповідача. ОСОБА_7 проживає з матір»ю протягом тривалого часу, жодних скаржень на умови проживання дитини ніхто не пред»являв, дитина забезпечення житловою площею з належними умовами проживання не за місцем своєї реєстрації. Для покращення житлових умов власники мають намір продати квартиру, проте реєстрація відповідача та малолітньої дитини викликає певні складності у розпорядженні майном. Позивач та третя особа неодноразово намагались вирішити питання щодо зняття з реєстрації зазначених осіб, але такі намагання були марними. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, їх речі там не зберігаються, витрат по утриманню квартири вони не несуть, дій, які б свідчили про їх намір та бажання зберегти за ними право користування жилим приміщенням не вчиняються, позивач просить суд на підставі положень ст.ст. 29,391,405 ЦК України визнати ОСОБА_7, ОСОБА_6 особами, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою6 АДРЕСА_1; скасувати реєстрацію ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні 19.02.2018 р. на підставі вимог чинного ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) з урахуванням думку учасників справи вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_5 зазначив, що підтримує позов в повному обсязі. Вказав, що всі докази наявні в матеріалах справи та клопотання відсутні. Не заперечував щодо покладення судових витрат в разі задоволення позову на позивача.

Представник ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 заявили про визнання позову, з підстав зазначених ОСОБА_5 Пояснили, що відповідач та дитина дійсно не проживають в спірній квартирі, мають інше місце проживання.

ОСОБА_2 зазначила, що дійсно дитина проживає з нею, її права у разі задоволення позову порушені не будуть.

Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві також надав пояснення в судовому засіданні. Вказав на те, що оскільки дитина проживає разом з матір»ю, дані обставини визнаються сторонами та беручи до уваги те, що місце проживання дитини визначається за місцем проживання одного з батьків, він не вбачає можливість порушення прав неповнолітньої дитини в разі задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_8, як свідчать матеріали справи просила розглядати спір за її відсутності, проте про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Зважаючи на те, що учасники справи повідомили про наявність в справі всіх доказів для вирішення спору по суті, клопотань від представників сторін, третіх осіб не надходило та з огляду на згоду сторін на розгляд справи по суті в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе вирішити заявлені вимоги по суті.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_8 є власниками квартири АДРЕСА_1.

При цьому, і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_5 є власником 2/3 частин квартири на підставі договору купівлі - продажу від 01.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигвінцевою Л.В, ОСОБА_8 є власником 1/3 частини квартири на підставі договору купівлі - продажу від 21.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою О.В.

Як вбачається отриманих доказів, а саме з довідок Комунального концерну «Центр комунального сервісу», надані протягом 2016-2018 років, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 2010 року народження та ОСОБА_14, 2004 року народження.

Також встановлено, що реєстрація неповнолітньої ОСОБА_7, 2010 року народження у квартирі здійснена за місцем реєстрації батька - ОСОБА_6.

Крім того, як свідчать матеріали справи, 02.10.2015 р. Шлюб між матір»ю ОСОБА_7, яка є законним представником останньої та батьком дитини відповідачем по справі - ОСОБА_6 було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір»ю, що не оспорювалось учасниками справи.

В судовому засіданні сторони, їх представники зазначили, що ОСОБА_6, неповнолітня ОСОБА_7 не проживають в квартирі АДРЕСА_1, не несуть витрати по утриманню помешкання.

Як повідомила ОСОБА_2 законний представник неповнолітньої ОСОБА_7, дитина проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_4.

Представник ОСОБА_6 також вказав, що відповідач протягом тривалого часу не мешкає в квартирі і не заперечує щодо задоволення позову.

Визнані сторонами обставини підтверджуються і письмовими доказами, зокрема, актом про не проживання від 14.12.2015 р. за підписами мешканців будинку АДРЕСА_1, що його затверджено КП « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Представник позивача зазначає, що наявність реєстрації неповнолітньої особи та її батька в квартирі порушують права власника, оскільки останній має намір з метою поліпшення житлових умов разом із третьою особою ОСОБА_8 здійснити продаж квартири.

За приписами ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Під час розгляду справи сторони, їх представники не заперечували щодо тієї обставини, що неповнолітня ОСОБА_7, ОСОБА_6 не проживають в спірному помешкання понад встановлений судом строк.

Також не було встановлено обставин, які б свідчили про перешкоди зазначеним особам проживати в квартирі.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги відсутність заперечень законного представника ОСОБА_7, представника ОСОБА_6 щодо задоволення позову у зв»язку із визнанням заявлених вимог, суд вважає за можливе задовольнити позов в частині визнання відповідачів особами, які втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

При цьому суд приходить до висновку, що права неповнолітньої особи не будуть порушені, оскільки матеріалами справи підтверджується та обставина, що ОСОБА_7 постійно проживає разом з матір»ю за адресою: АДРЕСА_7, яка належить законному представнику неповнолітньої на праві приватної власності (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (договір про спільну діяльність, серія та номер: б/н, виданий 10.11.2015 р., видавник: сторони за договором; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.09.2016, видавник: ФОП ОСОБА_16, дата та час державної реєстрації: 05.04.2017 18:30:42).

З іншого боку вимоги в частині скасування реєстрації відповідачів в квартирі № АДРЕСА_1, зважаючи на недоведеність наявності правових підстав для здійснення такої дії, виходячи з наступного.

Згідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється відповідними органами реєстрації на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.).

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, проте бере до уваги прохання представника позивача покласти останні на ОСОБА_5

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141, 223,258,259,263,268,352 ,354 ЦПК України, ст.ст. 317,321,391,404 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: