Справа № 638/3959/18
Провадження № 2/638/2954/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13.11.2018 Дзержинський районний суд міста Харкова

у складі : головуючого - судді: Штих Т.В.

секретаря: Тарасовій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-

встановив:

30.03.2018 року, Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення суми витрат за недобросовісного набувача частки спільного майна в сумі 1667, 86 грн. Та судових витрат в сумі 704,8 грн.

24.09.2018 року, позивач уточнив свої вимоги і наполягав стягнути з відповідача понесені ним витрати за недобросовісного набувача частки спільного майна в сумі 1925, 59 грн. Та судових витрат в сумі 704,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що листом КП «ХТМ» №194 від 14.06.2016р. Підтверджується те, що мешканцями 2-го під»їзду по АДРЕСА_1 було прийнято рішення про встановлення лічильника теплової енергії на під'їзді у співвідношенні 77% -за, 23% -у роздумах. Зроблено попередній кошторис на виконання цих робіт 15.4 тис грн. (4 000грн - проект, 4 000грн - роботи, 1000грн - допоміжні матеріалі, 6400грн - вартість лічильника).

Відповідач ОСОБА_2, яка мешкає в кв. НОМЕР_1, ігноруючи рішення зборів 100% мешканців під*їзду №2 від 25.07.2014 року, не приймає фінансової участі у проведенні чергової Державної повірки лічильника тепла, що є спільною власністю мешканців під*їзду.

У травні 2014 року, згідно з актом КП «ХТМ» №30991 від 08.05.2014 року, лічильник тепла під*їзду було відключено для проведення відповідної повірки.

Відповідальним за повірку лічильника тепла загальними зборами 25.07.2014 р. було обрано позивача. Дольова участь мешканців кожної квартири становила 41 грн.. Загальна вартість робіт з повірки лічильника складала 1968 грн.. Відповідач була попереджена про необхідність сплати її долі (частини), але її не сплатила.

В зв'язку з цим позивач просить стягнути на його користь з відповідачки суму основної заборгованості 41, 00 гривен, частку коштів від ефективності лічильника тепла - 1280,80 гривен, витрати на поштові повідомлення від 25.04.2018 в сумі 10,25 грн. та від 23.05.2018 року в сумі 10,25 грн., інфляційні витрати від основної заборгованості 30,25 грн., три відсотки річних основної заборгованості - 4,09 грн., інфляційні витрати від частки збережених грошей 301,14 грн., три відсотки річних від часткизбережених грошей - 237,81 грн.,банківській збір 10,00 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, де просив суд розглядати справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце, час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Статтями 12,13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновками експертів.

Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази як окремо, так в їх сукупності та взаємозв*язку суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що листом КП «ХТМ» №194 від 14.06.2016р. підтверджується прийняття рішення мешканцями 2-го під»їзду по АДРЕСА_1 в місті Харків про встановлення лічильника теплової енергії на під'їзді у співвідношенні 77% -за, 23% -у роздумах (протокол загальних зборів мешканців). На підставі листа КП «ХТМ» №К-153/07 від 05.07.2016 року встановлено, що лічильник тепла в під*їзді №2 зазначеного житлового будинку встановлений та прийнятий в експлуатацію 03.12.2010 року а також перебуває на балансі усіх мешканців під*їзду.

Згідно з актом КП «ХТМ» №30991 від 08.05.2014 року, лічильник тепла під*їзду було відключено для проведення відповідної повірки.

Відповідальним за повірку лічильника тепла загальними зборами 25.07.2014 р. було обрано позивача (протокол загальних зборів). Дольова участь мешканців кожної квартири становила 41 грн.. Загальна вартість робіт з повірки лічильника складала 1968 грн. (акт виконаних робіт та квитанція про сплату). Відповідач була попереджена про необхідність сплати її долі (частини), але її не сплатила (протилежного суду не доведено). Позивач за рахунок власних грошових коштів оплатив повірку лічильника.

З цих фактів та факту несплати суми дольової участі суд робить висновок про те, що відповідач порушує вимоги ст.360 ЦК України, щодо участі в утриманні спільного майна, та отримує доходи у вигляді зекономлених на опаленні грошових коштів без достатніх на те підстав.

Відповідно до ст.1214 ЦК України, Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до розрахунку економічної ефективності за висновками експлуатації лічільника тепла за послуги теплопостачання в житловому будинку по АДРЕСА_1 при існуванні лічильника тепла на під*їзді №2 і без нього на інших під*їздах, економія грошових коштів по квартирі НОМЕР_1 з 2015 року по 30 квітня 2018 рік склала - 3033, 3 грн.

Відповідно до разрахунку наданому позивачем, його доля в усій сумі грошових коштів витрачених на придбання, встановлення та повірки лічильника тепла становить - 42,22%, а в грошовому виразі (від 2441, 57 грн.) - 1280, 80 грн.

Згідно статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 ЦК України зазначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інши вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З аналізу вказаних правових норм, та фактичних обставин справи суд робить висновок про існування основного боргу (дольова участь у повірці лічильника тепла) у відповідача перед позивачем в розмірі 41,00 грн.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (ст.625 ЦК України).

Відповідно до разрахунку наданому позивачем, інфляційні витрати від основної заборгованості становлять 30,25 грн., три відсотки річних основної заборгованості - 4,09 грн., інфляційні витрати від частки збережених грошей 301,14 грн., три відсотки річних від частки збережених грошей - 237,81 грн. Суд не має підстав не довіряти вказаним розрахункам, відповідач протилежного не довела, тому стягує зазначені суми грошових коштів.

За ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До яких суд відносить витрати на поштові повідомлення в сумі 20,50 грн., банківській збір - 10,00 грн. та судовий збір в розмірі 704,8 грн.

Отже, враховуючи достатність і переконливість наявних доказів, на підставі принципів змагальності та диспозитивності, суд прийшов до висновку про порушення цивільних прав позивача з боку відповідача та необхідності їх захисту шляхом задоволення позову. Поведінку відповідача суд вважає способом захисту з метою уникнути цивільної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основної заборгованості 41,00 гривен, частку коштів від ефективності лічильника тепла - 1280,80 гривен, витрати на поштові повідомлення від 25 квітня та 23 травня 2018 року в сумі 10 гривен 25 копійок та 10 гривен 25 копійок, інфляційні витрати 301,14 гривен, три відсотки річних 4 гривни 09 копійок та 237 гривен 81 копійка, банківській збір 10,00 гривен, судовий збір в розмірі 704 гривен 80 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий