Номер провадження: 22-ц/785/2735/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 1-3).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року позовні вимоги були задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості за анкетою-заявою № 014-040163/12-00938-вкл-к від 24.12.2012 року в сумі 15001,38 грн, з яких заборгованість по кредиту 7000 грн, прострочена заборгованість 142,88 грн, заборгованість по відсоткам 7858,83 грн, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн (а.с. 37-39).

23.05.2016 року від ОСОБА_2 до суду першої інстанції надійшла заява про перегляд вказаного заочного рішення (а.с. 51-52). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2016 року заяву про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення (а.с. 56).

09.06.2016 року ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року. Свою скаргу апелянт обгрунтовувала тим, що вона не акцептувала публічну пропозицію Банку про укладання кредитного договору шляхом підписання заяви-анкети № 014-040163/12-00938-вкл-к і не отримувала ніякого кредитного ліміту в сумі 7000 грн та кредитних карток. Так, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним встановленням обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 59-60).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ під головуванням судді Сватаненка В.І. від 07 липня 2016 року справа була призначена до розгляду (а.с. 73-74), а ухвалою від 19 жовтня 2016 року в Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Одеське Регіональне Управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» було витребувано роздруківку руху грошових коштів по рахунку, який був відкритий на імя ОСОБА_2 на підставі анкети-заяви на отримання кредиту № 014-040163/12-00938-вкл-к від 24.12.2012 року (а.с. 82-83).

У звязку зі звільненням головуючого в справі ОСОБА_3 у відставку справа на підставі розпорядження керівника апарату Апеляційного суду Одеської області №875 від 20 січня 2017 року справа була передана колегії суддів під головуванням судді Дрішлюка А.І. (а.с. 103-105).

22 лютого 2017 року відповідач подала клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи в справі (а.с. 117), яке ухвалою від 22 лютого 2017 року було задоволено (а.с. 122-124). Окрім того ухвалою від 22 лютого 2017 року для забезпечення проведення судової почеркознавчої експертизи було витребувано у позивача оригінал заяви-анкети № 014-040163/12-00938-вкл-к від 24.12.2012 року (а.с. 119-120). 29 березня 2017 року відповідачем були надані до суду документи зі зразками її підпису для проведення в справі експертизи (а.с. 126-129). 19 квітня 2017 року позивачу було повторно направлена ухвала про витребування доказів від 22 лютого 2017 року (а.с. 130), а справа була направлена до експертної установи (а.с. 131). 16 травня 2017 року позивачем було подано оригінал заяви-анкети, витребуваної ухвалою від 22 лютого 2017 року (а.с. 138,163). 23 травня 2017 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання експерта про надання оригіналу досліджуваного документу, вільних зразків підпису ОСОБА_2 за 2008-2012 р.р., а також згоду на використання підписів ОСОБА_2, які містяться в матеріалах цивільної справи (а.с. 147). 14 червня 2017 року ОСОБА_2 своєю заявою повідомила, що інших документів за період з 2008 року по 2012 рік з її підписами вона немає, окрім тих, які були нею надані раніше, а також дала згоду на використання її підписів, які містяться в матеріалах справи (а.с. 150). 19 жовтня 2017 року до Апеляційного суду Одеської області надійшло повідомлення від експерта № 17-1845 про неможливість надання висновку в звязку із недостатністю вільних зразків підпису для проведення експертизи (у експерта, як ним було зазначено, таких зразків було лише три) (а.с. 153-154). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року в справі було відновлено провадження (а.с. 156-158).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу на надходили.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Апелянт в судове засідання не зявився, про розгляд справ повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи рішення в справі суд першої інстанції виходив, що позивач виконав свої зобов'язання за заявою-анкетою в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредитну картку Visa Cardholder з терміном дії до 25.12.2014 року та встановленим кредитним лімітом 7000 грн, а відповідач скористався кредитними коштами, однак свої зобов'язання за договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконує. Тому суд першої інстанції зазначаючи, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, вирішив їх задовольнити.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 24.12.2012 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву № 004-Z/024165 від 24.12.2012 року, відповідно до якої відкривається поточний рахунок в гривнях та видається платіжна картка VISA Classic Unembossed, а також встановлюється кредитний ліміт в сумі 7000 грн за умовами кредитування Кредитна картка «До 10 000 гривень» (нова). Окрім того в матеріалах справи міститься заява-анкета № 014-040163/12-00938-вкл-к на отримання кредиту в сумі 7000 грн строком на 12 місяців, розписка на отримання картки, бюлетень про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість по продукту «Кредитна картка», скорочена заява-анкета, в тому числі, з відомостями про кредит, а також умови кредитування та орієнтована сукупна вартість за продуктом «Кредитна картка» Програма: «до 10 000 гривень (нова)», підписані відповідачкою (а.с. 5-12). Крім іншого позивачем разом з його позовною заявою було надано до суду розрахунок заборгованості відповідача (а.с. 13), який не був спростований відповідачем (який є апелянтом), ані в суді першої інстанції, ані в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Суд першої інстанції, керуючись нормами цивільного законодавства та наявними в матеріалах справи доказами ухвалив рішення про задоволення позовних вимог, з яким погоджується суд апеляційної інстанції та, разом з тим, відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити таке.

Оскаржуючи заочне рішення апелянт в цілому посилалася на те, що заяву-анкету вона не підписувала, а тому просила призначити в справі судову почеркознавчу експертизу для підтвердження її доводів. З метою правильного та всебічного вирішення справи по суті, забезпечення доступу до правосуддя, перевірки доводів апеляційної скарги, керуючись положеннями цивільного процесуального законодавства, надаючи апелянту можливість в повному обсязі скористатися своїми процесуальними правами Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справі під головуванням судді Дрішлюка А.І. задовольнив клопотання апелянта та призначив в справі судову почеркознавчу експертизу. Окрім того, апеляційним судом, як вже вище зазначалось, було витребувано оригінал заяви-анкети, а до всього цього, здійснювався постійний зв'язок з апелянтом щодо забезпечення виконання клопотань експерта, направлення йому додаткових документів та матеріалів. Разом з тим, в звязку із недостатністю матеріалів, експертом було повернено матеріали цивільної справи до суду з висновком щодо неможливості виконання експертизи. Провадження в справі було відновлено. Однак з часу відновлення провадження в справі апелянт жодних пояснень або доказів на підтвердження своїх доводів до суду не надавав, додаткових клопотань не заявляв, в останнє судове засідання не зявився.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обовязковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; 3) зявлятися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Таким чином, враховуючи вище викладене, встановлені обставини справи, зважаючи на те, що апелянт будь-яким іншим чином, ані ж подання клопотання про призначення експертизи, не довів фактів, на які посилався в своїй апеляційній скарзі, а також жодних інших пояснень або заперечень до суду не надавав, зважаючи на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а тому суд апеляційної інстанції не наділений повноваженням збирати докази на підтвердження доводів апелянта, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

17.05.2018 року м. Одеса