Провадження № 22-ц/772/772/2018
№22-ц/772/780/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 рокуСправа № 127/27513/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

судді-доповідача: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря Безрученко Н.Р.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

відповідач: ОСОБА_5,

відповідач: ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року та апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року та ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року, ухвалені під головуванням судді Ан О.В. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, повний текст рішення складено 13.02.2018 року, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 11 квітня 2016 року, 08 серпня 2016 року та 01 листопада 2016 року жителі квартири №АДРЕСА_1, які проживають поверхом вище, затопили її квартиру №АДРЕСА_2, чим спричинили їй матеріальну і моральну шкоду. Позивачем зазначено, що моральна шкода полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження її майна та неможливості користуватися ним, порушення нормального ритму життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації, у зв'язку з чим почуває себе пригніченою та приниженою, постійно терпить незручності, що негативно впливає на її стан здоров'я, а тому просила стягнути з відповідачів на її користь 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 11 963,20 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач не надала можливість експерту оглянути квартиру та визначити розмір матеріальної шкоди, відтак в задоволенні вимог щодо стягнення матеріальної шкоди слід відмовити, при цьому підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 2 000,00 грн., оскільки позивач тяжко переживала затоплення квартири.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року виправлено описки, допущені в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року, а саме:

- в дев'ятому абзаці описової частини рішення зазначено вірно дату складання акта про затоплення квартири «01.11.2016 року» замість невірного «1.11.206 року», та номер квартири розташованої в будинку АДРЕСА_2 замість невірного АДРЕСА_2;

- в тринадцятому абзаці описової частини рішення зазначено вірно дати затоплень квартири «11.04.2016 року», «08.08.2016 року» замість невірних «23.04.2016 року», «03.08.2016 року»;

- в двадцять першому абзаці описової частини рішення слово «морально» замінено вірним «моральної».

Викладено резолютивну частину рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 129,97 грн. (сто двадцять дев'ять гривень) 97 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5821,86 грн. (п'ять тисяч вісімсот двадцять одну гривню) 86 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_3, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Вінниці, зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_4, зареєстрована та проживаюча за адресою АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_6, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка м. Вінниці, зареєстрована за адресою АДРЕСА_8, паспорт серії НОМЕР_2 виданий 09.09.2014 року Замостянським РВ УДМС України у Вінницькій обл.

Відповідач ОСОБА_5, проживаючий за адресою АДРЕСА_1.

Повний текст судового рішення складено 13.02.2018 року.

Суддя:»

Дана ухвала суду є невід'ємною частиною рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року.

Виправляючи описки, допущені в судовому рішенні, суд першої інстанції виходив з того, що вказані описки не відповідають встановленим обставинам та дослідженим доказам у справі, при цьому їх виправлення не суперечить висновкам суду за наслідками розгляду справи та ухваленому по суті рішенню.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, мотивовану тим, що у разі залиття квартири складається відповідний акт, форма якого встановлена Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, при цьому присутність зацікавлених осіб як потерпілої, так і винної сторони є обов'язковою; крім того, судом належним чином не встановлено причини залиття квартири, оскільки не завжди протікання з вище розташованої квартири свідчить про наявність вини її власника, а також судом не було встановлено протиправної поведінки особи, настання шкоди та причинного зв'язку між ними та виною заподіювача шкоди, а тому просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому зроблено посилання на порушення норм матеріального і процесуального права.

Також, не погодившись із вказаним рішенням суду апеляційну скаргу подано представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_7, мотивовану тим, що вина власника квартири у спричиненні матеріальної шкоди встановлена беззаперечними доказами, зокрема актами про встановлення факту затоплення квартири, договорами на ремонт квартири, кошторисами, актами прийому-передачі виконаних робіт, а також показаннями свідків, а тому просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на порушення норм матеріального і процесуального права.

Крім того, представником ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу і на ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року про виправлення описки з проханням скасувати її як незаконну.

У відзиві, поданому ОСОБА_4 на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначено, що у деліктних правовідносинах тягар доказування відсутності вини лягає на заподіювача шкоди, проте саме позивач має довести особу заподіювача, тоді як позивач ухилялась від участі у проведенні експертизи для визначення фактів затоплення, їх наслідків, причин виникнення, крім того акти про встановлення факту затоплення квартири були складні у її відсутність, що суперечить Правилам утримання живих будинків та прибудинкових територій, тому просила апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 власну апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини, проти задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 заперечувала, вказавши на її безпідставність.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні власну апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 заперечував, вказавши на її безпідставність.

ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч.2 ст.372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорено, що ОСОБА_3 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 08 жовтня 2013 року за законом та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування від 22 листопада 2001 року.

Із довідки про реєстрацію місця проживання вбачається, що ОСОБА_6 з 30 червня 2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8.

Зі змісту акта №200217/0103 від 20 лютого 2017 року вбачається, що на момент обстеження квартири №АДРЕСА_1 не зареєстрований, але приживає ОСОБА_5, який є чоловіком ОСОБА_4.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних їй внаслідок затоплення її квартири відповідачами, що мало місце 11 квітня 2016 року, 08 серпня 2016 року та 01 листопада 2016 року.

З матеріалів справи видно, що 13 квітня 2016 року, 08 серпня 2016 року та 01 листопада 2016 року головним інженером та майстрами МКП «ЖЕК №15» складено акти, зі змісту яких вбачається, що власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 внаслідок недбалого користування сантехнічними приладами, затопила квартиру АДРЕСА_2, в результаті чого власнику даної квартири ОСОБА_3 нанесено матеріальні збитки, а саме: видимі жовті мокрі плями на стелі кухні площею 0,5 кв. м та стіні приблизно 0,2 кв.м; вологі жовті плями на стелі кухні площею приблизно 0,4 м *0,3 м та вологі жовті плями на стіні кухні площею приблизно 0,1 м* 0,2 м; видимі сліди затікання на стелі кухні площею приблизно 1,8 м * 0,3 т та на стіні площею приблизно 0,4 м * 0,35 м відповідно.

Крім того, 14 квітня 2016 року, 04 серпня 2016 року та 02 листопада 2016 року між ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_9 укладено договори щодо ремонту стін.

Так, фізичною особою ОСОБА_9 на виконання умов догорів складено кошториси на загальні суми 2 834,00 грн., 2 834,00 грн. та 11 963,20 грн. відповідно.

Крім того, ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_9 22 квітня 2016 року, 12 серпня 2016 року та 10 листопада 2016 року складено акти про прийняття-передачу виконаних робіт згідно договорів від 14 квітня 2016 року, 04 серпня 2016 року та 02 листопада 2016 року, зі змісту яких вбачається, що розрахунок проведено згідно кошторису на виконання робіт.

Апеляційний суд вважає, що акти про затоплення квартири АДРЕСА_2 складені в порушення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, адже акти складено за відсутності самих відповідачів, що позбавляє їх можливості подання доказів на його спростовування, при цьому звертає увагу, що позивачем не надано комісійного акта, складеного за участю представників обслуговуючої організації, яким би було зафіксовано сам факт затоплення, а також причини затоплення та завдані пошкодження, що узгоджується з постановою Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-2125цс16.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем договори, кошториси та акти прийому-передачі виконаних робіт не є належними доказами, оскільки не відповідають обсягу затоплень, актам про затоплення квартири в частині об'єму пошкодження та суперечать, зокрема показанням свідків, допитаних при розгляді справи в суд першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що надані ОСОБА_3 договори, кошториси та акти приймання-передачі виконаних робіт суперечать вимогам параграфу 2 глави 61 Цивільного Кодексу України щодо форми та змісту договору побутового підряду.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції за клопотанням представника відповідача було призначено будівельно-технічну експертизу, від проведення якої позивач ухилилась та не надала можливість експерту оглянути квартиру і визначити причини затоплення і розмір матеріальної шкоди, тоді як відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення, одним з елементів якого являється вина.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведено факт, що затоплення квартири відбулось саме з вини відповідачів, оскільки не було достовірно встановлено точної причини затоплення, при цьому лише сам факт затоплення, не є підставою для покладення відповідальності на відповідачів.

Також, звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, яка була їй заподіяна в результаті затоплення квартири.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У роз'ясненнях, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема у п. 3 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Крім того, пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки вина ОСОБА_4 в затопленні квартири, співвласником якої є позивач, не доведена, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Щодо ухвали суду першої інстанції про виправлення описки, то остання була постановлена відповідно до положень ст. 269 ЦПК України, однак в даному випадку у разі скасування судового рішення, ухвала суду про виправлення описки в рішенні, яка є невід'ємною його частиною, також підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, а також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 мають бути стягнуті витрати, які сторона сплатила, а саме: 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 200 том 1) та судовий збір в розмірі 826,80 грн. за подачу апеляційної скарги; судові витрати, понесені ОСОБА_3 при розгляді справи в апеляційній інстанції, слід залишити за нею.

На підтвердження понесених ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу, надано відповідні квитанцію та звіт адвоката (а.с. 200, 201 т.1), які суд приймає до уваги, а щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_3 витрат на оплату проведення судової будівельно-технічної експертизи, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки фактично вказана експертиза у даній справі не була проведена.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2018 року та ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року про виправлення описки скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1) 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу, а також сплачений ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 826,80 грн. за подачу апеляційної скарги.

Судові витрати, понесені ОСОБА_3 при розгляді справи в апеляційній інстанції, залишити за нею.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.П. Рибчинський

Згідно з оригіналом:

Суддя-доповідач В.В. Оніщук