Справа № 2-939/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Швидченко О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Євтушенка Д.І., Гавриша М.Г.,

представника третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», третя особа: ОСОБА_5, про скасування наказу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 07 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», в якому просив скасувати наказ першого заступника голови правління Фонду, ОСОБА_5 №40/9 від 15.07.2016 року «Про проведення службового розслідування» в частині «Відсторонити директора Вінницького регіонального управління Держмолодьжитло ОСОБА_2 від виконання повноважень за посадою з 15 липня 2016 року терміном на 3 місяці, на час проведення службового розслідування» як незаконний.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» створена згідно з постановами КМУ від 14.04.1997 р. №334 та від 02.06.2000 р. №885.

Наказом Голови правління Фонду № 16-кр від 10.11.2005 р., він був призначений постійно на посаду директора Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву».

15.07.2016 р. наказом № 08-кр від 13.07.2016 р. першого заступника голови правління Фонду, ОСОБА_5, «Про допуск до роботи ОСОБА_2» його було допущено до роботи з 14.07.2016 р. для виконання посадових обов'язків за посадою директора Вінницького РУ Фонду на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2016 р. у справі №127/12384/16-к.

15.07.2016 р. наказом першого заступника голови правління Фонду, ОСОБА_5, № 40/9 від 15.07.2016 р. «Про проведення службового розслідування» його, директора Вінницького РУ Фонду, було відсторонено від виконання повноважень за посадою з 15.07.2016 р. терміном на три місяці на час проведення службового розслідування.

Позивач вважає Наказ № 40/9 таким, що є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить нормам Кодексу законів про працю України та порушує його права працівника на працю, з наступних підстав.

Так, як вважає позивач, наказом № 40/9 його було незаконно відсторонено від виконання повноважень за посадою без фактичного допуску його до роботи на виконання Наказу №08-кр.; Наказ №40/9 в частині відсторонення від виконання повноважень за посадою є незаконним і безпідставним; в оскаржуваному Наказі №40/9 не зазначено, який саме пункт Порядку явився підставою для його відсторонення від виконання повноважень за посадою; відсутня обґрунтованість відсторонення його від виконання повноважень за посадою на час проведення службового розслідування та порушено порядок прийняття рішення про відсторонення; відсутність у заступника голови правління Фонду повноважень на прийняття рішення, яке підлягає прийняттю Головою правління Фонду; в КЗпПУ відсутня норма про відсторонення працівника від виконання повноважень за посадою.

01 березня 2017 року позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про зміну підстави позовних вимог, відповідно до якої позивач просить скасувати наказ першого заступника голови правління Фонду, ОСОБА_5 №40/9 від 15.07.2016 року «Про проведення службового розслідування» в частині «Відсторонити директора Вінницького регіонального управління Держмолодьжитло ОСОБА_2 від виконання повноважень за посадою з 15 липня 2016 року терміном на 3 місяці, на час проведення службового розслідування» як незаконний (а.с.а.с. 95-97 Т. 1).

В обґрунтування зміни підстави позовних вимог позивач, крім наведених вище підстав для скасування наказу №40/9, посилається на те, що наказ №40/9 підлягає скасуванню як незаконний, оскільки підписаний посадовою особою, не уповноважену на це статутом Фонду, суперечить нормам Кодексу законів про працю України та порушує його права працівника на працю з наступних підстав.

Оскаржуваний наказ підписаний посадовою особою, ОСОБА_5, в особі першого заступника голови правління Фонду, не уповноваженої на це законом, статутом або положенням.

Фонд, засновником якого є держава в особі КМУ, створений згідно з постановами КМУ від 14.04.1997 р. №334 та від 02.06.2000 р. №885 та діє відповідно до статуту, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2000 р. №1604.

Розпорядженням КМУ від 03.02.2016 р. №62 було звільнено з посади голови правління Фонду, ОСОБА_6, яке надійшло до Фонду 10.02.2016 року.

В період з 03.02.2016 р. по 10.02.2016 р. головою правління Фонду, ОСОБА_6 було видано ряд наказів, а саме: наказ від 08.02.2016 р. №10-к «Про призначення ОСОБА_5», на підставі рішення спостережної ради Фонду від 28.01.2016 р. ОСОБА_5 призначений першим заступником голови правління Фонду з 08.02.2016 р.; наказ від 08.02.2016 р. №7/9 «Про розподіл функціональних повноважень між головою правління Фонду, першим заступником та заступниками голови правління»; наказ від 10.02.2016 р. №12-к «Про припинення виконання повноважень голови правління Фонду, ОСОБА_6

Наказ 7/9, що підтверджував повноваження ОСОБА_5 на вчинення певних дій від імені юридичної особи, Фонду, був як одна з підстав для державної реєстрації ОСОБА_5 керівником (виконуючим обов'язки голови правління) Фонду.

Таким чином, з моменту державної реєстрації ОСОБА_5 керівником (виконуючим обов'язки голови правління) Фонду від 11.02.2016 року, повноваження ОСОБА_5 в особі виконуючого обов'язки голови правління Фонду передбачені пунктом 18 Статуту, а не Наказом 7/9, а відтак, ОСОБА_5 повинен підписувати всі розпорядчі та фінансово-господарські документи в особі виконуючого обов'язки голови правління Фонду, а не в особі першого заступника голови правління Фонду.

Враховуючи викладене, позивач вважає Наказ №40/9 в частині відсторонення його від виконання повноважень за посадою незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що підписаний посадовою особою, ОСОБА_5 в особі першого заступника голови правління Фонду, не уповноваженою на це законом, статутом або положенням, а також істотним порушенням норм Кзпп України.

Ухвалою суду від 18 квітня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_5 (а.с.а.с. 109-110 Т.1).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції) справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

04 грудня 2017 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с.а.с. 239-242 Т.1), в якій просив скасувати наказ першого заступника голови правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», ОСОБА_5 №40/9 від 15.07.2016 р. «Про проведення службового розслідування» як незаконний».

Статтею 49 ЦПК України (в ред.. від 15.12.2017 року) визначено процесуальні права та обов'язки сторін.

Так, сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв'язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Заявник та заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права та обов'язки сторін, крім випадків, передбачених у розділі IV цього Кодексу.

Ухвалою суду від 04 грудня 2017 року, відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, якою фактично змінено предмет та підстави позову, оскільки така подана після початку розгляду справи по суті (а.с. 243 Т.1).

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову, та просив задовольнити, посилаючись на підстави, обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази. Звернув увагу на відсутність підстав його відсторонення від виконання повноважень за посадою на час проведення службового розслідування, оскільки відсутнє подання голови комісії з проведення службового розслідування, щодо його відсторонення, яке є обов'язковим для прийняття рішення про відсторонення Головою правління Фонду, у відповідності до Порядку, затвердженого наказом 39/9 від 14.07.2016 року відповідача; відсутність повноважень у особи, яка видала оскаржуваний наказ 40/9, оскільки оскаржуваний наказ підписаний першим заступником Голови правління відповідача, проте, рішення щодо проведення службового розслідування приймається Головою правління Фонду або особою, яка виконує його обов'язки. А відтак, підлягав підписанню ОСОБА_5 в особі в.о. Голови правління відповідача, з повноваженнями визначеними ст. 18 Статуту відповідача, а не в особі першого заступника Голови правління відповідача, з повноваженнями до наказу №7/9 про розподіл функціональних повноважень, який втратив чинність 10.02.2016 року з моменту припинення Голови правління відповідача виконання своїх повноважень та зміну керівника відповідача.

Представники відповідача Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зазначили, що на посаду директора Вінницького регіонального управління Держмолодьжитла ОСОБА_2 був призначений 10.11.2015 року. 21.02.2012 року на виконання постанови Прокуратури м. Вінниці від 10.02.2012 р., прийнятої в рам ках кримінального провадження № 0000016, Держмолодьжитлом виданий наказ від 21.02.2012 р. № 03-кр про відсторонення ОСОБА_2 від займаної посади.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 04.07.2016 р. та враховуючи ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2016 р. № 127/123/16-к, Держмолодьжитлом виданий наказ від 13.07.2016 р. № 08-кр про допуск до роботи ОСОБА_2 з 14.07.2016 р. З наказом ОСОБА_2 ознайомлений 15.07.2016 р. в приміщенні Держмолодьжитла.

При цьому, до Держмолодьжитла надійшла службова записка заступника директора Вінницького регіонального управління Мельника Р.М. від 14.07.2016 року № 771 з інформацією про неналежне виконання ОСОБА_2 службових обов'язків, перевищення своїх повноважень під час виконання обов'язків директора регіонального управління, що заподіяло шкоду громадянам, державі.

Відповідно до Статуту, Держмолодьжитло, зокрема, веде облік та здійснює контроль за використанням і поверненням коштів, які виділяються Держмолодьжитлу.

З метою перевірки обставин, викладених в службовій записці заступника директора Вінницького регіонального управління Мельника Р.М. від 14.07.2016 р. № 771, керуючись Порядком проведення службового розслідування стосовно керівників та інших посадових осіб структурних підрозділів, регіональних управлінь/іпотечного центру Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Держмолодьжитлом був виданий наказ від 15.07.2016 р. № 40/9 про проведення службового розслідування відносно ОСОБА_2

Пунктом 3 цього наказу передбачено відсторонити ОСОБА_2 від виконання повноважень за посадою з 15.07.2016 р. терміном на 3 місяці, на час проведення службового розслідування.

З даним наказом ОСОБА_2 був ознайомлений 15.07.2016 р. в приміщенні Держмолодьжитла.

Порядок проведення службового розслідування стосовно керівників та інших посадових осіб структурних підрозділів, регіональних управлінь /іпотечного центру Держмолодьжитла, затверджений наказом Держмолодьжитла від 14.07.2016 р. № 39/9, виданий в межах наданих повноважень та не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до п. 9 Порядку службове розслідування проводиться з відстороненням особи, відносно якої проводиться службове розслідування, від виконання повноважень за посадою або без такого відстронення.

Отже, наказ Держмолодьжитла від 15.07.2016 р. №40/9 про проведення службового розслідування прийнятий на підставі порядку, який не суперечить чинному законодавству України.

Крім того, з 21.02.2017 року по 28.02.2017, та з 26.04.2017 по 27.04.2017 Головним управлінням держпраці у Київській області було здійснено перевірку додержання законодавства про працю Держмолодьжитлом, в тому числі, в частині відстронення від роботи ОСОБА_2

Відповідно до Актів перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю від 28.02.2017 року № 26-190/197 та від 17.05.2017 року №10-94/513 не вбачається будь-яких порушень законодавства про працю у суб'єкта перевірки.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на відсутність порушення з боку Держмолодьжитла при прийнятті рішення та виданні наказу про проведення службового розслідування та безпосередньо при проведенні службового розслідування комісією. Вказала на необґрунтованість позовних вимог. Надала суду письмові пояснення (а.с.а.с. 235-238 Т.1).

Вислухавши пояснення позивача, пояснення представників відповідача та представника третьої особи, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що Державна спеціалізованаї фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (Держмолодьжитло) є державною фінансовою установою за законодавством України та має розгалужену регіональну мережу, в тому числі Вінницьке регіональне управління Держмолодьжитла, яке реалізує державні житлові програми щодо забезпечення громадян житлом.

Право Держмолодьжитла утворювати регіональні управління передбачено Статутом Держмолодьжитла, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2000 р. № 1604 (далі - Статут).

Встановлено, що на посаду директора Вінницького регіонального управління Держмолодьжитла ОСОБА_2 призначений 10.11.2005 р., згідно з наказом 16-кр від 10.11.2005 року, що не заперечувалось сторонами (а.с. 4 Т.1).

21.02.2012 р. на виконання постанови прокуратури м. Вінниці від 10.02.2012 р., прийнятої в рамках кримінального провадження Держмолодьжитлом виданий наказ від 21.02.2012 р. № 03-кр про відсторонення ОСОБА_2 від займаної посади директора Вінницького регіонального управління Держмолодьжитла.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 04.07.2016 р. та враховуючи ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2016 р. № 127/12384/16-к, Держмолодьжитлом виданий наказ від 13.07.2016 р. № 08-кр про допуск ОСОБА_2, директора Вінницького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до роботи з 14.07.2016 р. для виконання посадових обов"язків за посадою. З наказом ОСОБА_2 ознайомлений 15.07.2016 р. (а.с.а.с. 5-9 Т.1).

Встановлено, що 15.07.2016 року до Держмолодьжитла надійшла службова записка заступника директора Вінницького регіонального управління Мельника Р.М. від 14.07.2016 року № 771 з інформацією про неналежне виконання ОСОБА_2 службових обов'язків, перевищення своїх повноважень під час виконання обов'язків директора регіонального управління, що заподіяло шкоду громадянам, державі (а.с.а.с. 233-234 Т.1).

Відповідно до Статуту, Держмолодьжитло, зокрема, веде облік та здійснює контроль за використанням і поверненням коштів, які виділяються Держмолодьжитлу.

На підставі Порядку проведення службового розслідування стосовно керівників та інших посадових осіб структурних підрозділів, регіональних управлінь/іпотечного центру Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», першим заступником голови правління Держмолодьжитла ОСОБА_5 виданий наказ від 15.07.2016 р. № 40/9 про проведення службового розслідування за виявленими ознаками неналежного виконання ОСОБА_2 службових обов"язків (а.с.а.с. 10-11).

Пунктом 3 цього наказу передбачено відсторонити директора Вінницького регіонального управління Держмолодьжитла ОСОБА_2 від виконання повноважень за посадою з 15 липня 2016 року терміном на 3 місяці, на час проведення службового розслідування (а.с. 11 Т.1).

З цим наказом ОСОБА_2 ознайомлений 15.07.2016 р.

Порядок проведення службового розслідування стосовно керівників та інших посадових осіб структурних підрозділів, регіональних управлінь/іпотечного центру Держмолодьжитла (далі - Порядок) затверджений наказом Держмолодьжитла від 14.07.2016р. № 39/9 (а.с. 30-31 Т.1).

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов'язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством.

Згідно п. 3 Порядку проведення службового розслідування стосовно керівників та інших посадових осіб структурних підрозділів, регіональних управлінь/іпотечного центру Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», затвердженого наказом Держмолодьжитла № 39/9 від 14.07.2016 року, рішенням щодо проведення службового розслідування визначається голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, мета і дата початку та закінчення службового розслідування (а.с.а.с. 32-36 Т.1).

Відповідно до п.п. 5 та 6 Порядку, організаційною формою роботи комісії по проведенню службового розслідування є засідання, рішення яких обов'язково оформлюється протоколом.

Термін проведення службового розслідування триває до трьох місяців, а у разі виникнення обставин, визначених пунктом 7 цього Порядку, продовжується на більш тривалий термін з урахуванням вимог пункту 8 цього Порядку.

Згідно п. 9 Порядку, службове розслідування проводиться з відстороненням особи, відносно якої проводиться службове розслідування, від виконання повноважень за посадою або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймається за поданням голови комісії з проведення службового розслідування Головою правління Фонду.

Згідно з вимогами ст.ст. 76-78, ст. 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

У ст. 43 Конституції України закріплене право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Частина 5 статті 55 Конституції України гарантує кожному право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить засадам цивільного законодавства.

За змістом процесуальних норм (ст.ст. 3, 15 ЦК України) об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Аналогічні роз'яснення містить п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Встановлено, що 28.02.2017 року та 17.05.2017 року складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю № 26-190/197 та № 10-94/513, відповідно (а.с.а.с. 159-169, 170-194 Т.1).

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що відсторонення позивача як директора Вінницького РУ Держмолодьжитло ОСОБА_2 від виконання посадових повноважень здійснено відповідачем з порушенням норм трудового законодавства, всупереч вимогам Порядку проведення службового розслідування, оскільки в наказі про відсторонення ОСОБА_2 не вказано обставину, до якої має тривати таке відсторонення та конкретних строків відсторонення працівника.

Отже, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку визнання незаконним пункту 3 наказу першого заступника голови правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» ОСОБА_5 №40/9 від 15 липня 2016 року «Про проведення службового розслідування», яким відсторонено директора Вінницького регіонального управління Держмолодьжитла ОСОБА_2 від виконання повноважень за посадою з 15 липня 2016 року терміном на 3 місяці, на час проведення службового розслідування, оскільки даний наказ не відповідає вимогам чинного законодавства, так як в ньому не зазначено строк на який відсторонено працівника від виконання службових обов'язків, даний наказ не містить конкретних строків відсторонення працівника. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вимога про скасування наказу не передбачена як спосіб захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Що стосується посилань позивача на те, що у першого заступника голови правління Держмолодьжитла відсутні повноваження на прийняття рішення, яке підлягає прийняттю головою правління Держмолодьжитла, стосовно оскаржуваного наказу, слід зазначити наступне.

Згідно наказу Держмолодьжитла від 10.02.2016 р. № 12-к, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 року №62-р «Про звільнення ОСОБА_6 з посади голови правління Держмолодьжитла», повноваження попереднього голови правління припинено за угодою сторін, в той же час нового голову правління не призначено (а.с.а.с. 128, 129 Т.1).

Відповідно до наказу Держмолодьжитла від 08.02.2016 р. № 7/9 «Про розподіл функціональних повноважень між головою правління Держмолодьжитла, першим заступником та заступником голови правління», з 11.02.2016 року обов'язки голови правління Держмолодьжитла, покладено на першого заступника голови правління Держмолодьжитла ОСОБА_5 (а.с.а.с. 123-127 Т.1).

Інформація про виконання обов'язків керівника, тобто голови правління Держмолодьжитла, була внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 2 Порядку, рішення щодо проведення службового розслідування приймається головою правління Держмолодьжитла або особою, яка виконує його обов'язки, в тому числі за письмовим поданням першого заступника голови правління або заступників голови правління Держмолодьжитла.

Відповідно до пункту 4 Порядку, головою комісії по проведеннюб службового розслідування виступає перший заступник голови правління Держмолодьжитла або заступник голови правління.

З наказу від 14.07.2016 р. №39/9, яким затверджений Порядок, вбачається, що контроль за виконанням цього наказу покладений на першого заступника голови правління Держмолодьжитла ОСОБА_5

Повноваження першого заступника голови правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» ОСОБА_5 підтверджуються витягом є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наявного в матеріалах справи.

Крім того, 15.07.2016 р. наказом № 08-кр від 13.07.2016 р. першого заступника голови правління Фонду, ОСОБА_5, «Про допуск до роботи ОСОБА_2» ОСОБА_2 було допущено до роботи з 14.07.2016 р. для виконання посадових обов'язків за посадою директора Вінницького РУ Фонду на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 01.07.2016 р. у справі №127/12384/16-к.

Даний наказ позивачем не оспорюється.

Тому посилання позивача як на одну із підстав для визнання незаконним та скасування наказу №40/9, оскільки він підписаний посадовою особою, не уповноважену на це статутом Фонду, є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, ст. 46 КЗпП України, ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-78, 81, 133, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», третя особа: ОСОБА_5, про скасування наказу - задовольнити частково.

Визнати незаконним пункт 3 наказу першого заступника голови правління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» ОСОБА_5 №40/9 від 15 липня 2016 року «Про проведення службового розслідування», яким відсторонено директора Вінницького регіонального управління Держмолодьжитла ОСОБА_2 від виконання повноважень за посадою з 15 липня 2016 року терміном на 3 місяці, на час проведення службового розслідування.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, 21037, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», 03037, м. Київ, вул. М.Кривоноса, 2-А, .

Третя особа: ОСОБА_5, АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_2.

Суддя Л.І. Кізюн