Справа №295/5074/18
02.11.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого судді Перекупка І.Г.,
при секретарі Поліщук К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -
Позивач зверталась з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000,00 грн. щомісячно до досягнення дочкою 23 років за умови продовження навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2002 році шлюб між сторонами було розірвано, від шлюбу мають двох дочок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем, донька ОСОБА_3 навчається на 2-му курсі Житомирського коледжу культури і мистецтв ім.. Івана Огієнка. Відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання. Позивачка не працює, оскільки доглядає батька-інваліда 1-ї групи, також отримує незначні суми в якості допомоги як одинокій матері і як малозабезпеченій сім'ї, дочка отримує стипендію, проте цих коштів не вистачає і позивач вважає, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а тому вимушена звернутись з даним позовом в судовому порядку. Також позивач зазначила, що дочка навчається на контрактній основі, потребує постійних витрат на необхідне приладдя пов'язане із навчанням, несе витрати на проїзд до навчального закладу, забезпечує дитину засобами харчування, одягом. Крім того дочка постійно хворіє та потребує лікування.
Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити., проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02.04.2002 року було розірвано (а.с. 6)
Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно довідки Житомирського коледжу культури і мистецтв ім. Івана Огієнка № 81 від 12.03.2018 року, ОСОБА_3 є студенткою 2-го курсу денної форми навчання, за контрактом. Термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 8).
Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
ОСОБА_3 проживає разом з позивачем АДРЕСА_1, про що свідчить копія довідки № 536 від 20.03.2018 року видана директором КП «ВЖРЕП - 14» ЖМР (а.с. 7).
Аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 01.10.2016 р. по 31.10.2017 р. позивачка від відповідача не отримувала, що вбачається з довідок № Д/2 від 31.10.2017 року виданої відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 16-17).
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Богунському РУПСЗН м. Житомира і отримує тимчасову допомогу на 1 дитину, яка залежить від розміру аліментів, допомогу на 1 дитину одиноким матерям (з урахуванням доходів), компенсаційні виплати працездатній особі, що не працює і здійснює догляд за інвалідом 1-ї групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку (а.с. 21-22).
Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.
Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Так, відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в можливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така потреба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням.
Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до положення статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України)
Судом встановлено, що повнолітня дитина ОСОБА_3 - є студенткою 2-го курсу денної форми навчання за контрактом Житомирського коледжу культури і мистецтв ім. Івана Огієнка.
Разом з тим, судом також враховано ту обставину, що окрім ОСОБА_3 у позивачки є ще двоє дітей, батько-інвалід за яким вона здійснює догляд та мати пенсіонер, при цьому позивачка не працевлаштована, єдиним джерелом доходів в неї є соціальні державні виплати.
Під час судового розгляду позивачка надала видаткові накладні та товарні чеки понесених нею витрат на дитину. (а.с. 28-30, 51-52, 115-118)
Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позивачка має право на отримання аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_3 яка продовжує навчання у навчальному закладі до досягнення нею двадцяти трьох років або до закінчення нею навчання, однак при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища позивача та самої дитини, яка вказала що потребує матеріальної допомоги зі сторони свого батька, який такої допомоги не надає та ухиляється від сплати аліментів, про що свідчать довідки ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, повнолітня дитина навчається за спеціальністю декоративне прикладне мистецтво, у зв'язку з чим потребує матеріалів та спеціального приладдя пов'язаних з навчанням, які необхідно часто купувати, вона несе витрати на щоденний, окрім вихідних, проїзд до навчального закладу, харчується в навчальному закладі, а також її мати несе витрати для забезпечення дитини одягом. При цьому, позивачка, яка являється матір'ю дитини не працевлаштована, має на утриманні батька-інваліда, мати пенсіонерку та ще двох дітей, а тому остання не може самостійно здійснювати матеріальне забезпечення дитини. Також судом враховано, що мати отримує державну соціальну допомогу.
А тому враховуючи вищевикладені обставини по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з урахуванням уточнених позовних вимог позивачки та в сукупності оцінених судом доказів, розмір аліментів визначається судом у сумі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 25.04.2018 р. до закінчення навчання ОСОБА_3, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 141, 150, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 81, 88, 130, 141,208, 209, 212-215, 224-226, 232-233, 273, 280, 354, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.04.2018 року до досягнення дитиною 23-х років за умови продовження навчання в Житомирському коледжі культури і мистецтв ім. Івана Огієнка.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3).

Суддя І.Г. Перекупка