КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/592/2018 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І.

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ТОВ ,,Акважитлосервіс» звернулось до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2017 року № 104172313, та є споживачем житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. ТОВ ,,Акважитлосервіс» здійснювало функції утримання та обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації ,,Про визначення балансоутримувача житлового будинку АДРЕСА_1" фактично з жовтня 2013 року , що підтверджується наказом № 18 від 30.09.2013 року ,,Про виборчо-господарську діяльність".

З 01.09.2016 року ТОВ ,,Акважитлосервіс» припинило обслуговування будинку у зв'язку із створенням співвласниками ОСББ ,,Озерні зорі" та здійснення ним фактичного управління вказаним будинком.

Водночас ОСББ ,,Озерні зорі" з 01.09.2016 року не заключили договір з ПАТ ,,Київенерго" на постачання електричної енергії . На даний час забезпечення електричною енергією здійснюється на підставі договору укладеного між ПАТ ,,Київенерго" та ТОВ ,,Акважитлосервіс» від 16.08.2011 року № 80701.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14.09.2016 року № 830 затверджено тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1, згідно якого оплата послуг не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунком складає 5,95 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартир першого поверху та 6,79 грн. за 1 кв.м. квартир крім першого поверху.

ТОВ ,,Акважитлосервіс» надавалися відповідачу житлово-комунальні послуги з опалення , електропостачання , холодного та гарячого водопостачання, що підтверджується укладеним договором з ПАТ ,,Київенерго" від 02.12.2013 року № 510341 ,,На постачання теплової енергії і гарячої води", від 27.06.2007 року № 80701 ,,На постачання електричної енергії" договором з ПАТ ,,Водоканал» № 39/1198-04 від 01.07.2014 року

В порушення норм діючого законодавства відповідач не виконував своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за надані комунальні послуги, внаслідок чого станом на 25.07.2017 року за період з червня 2014 року по серпень 2016 року, а також у зв'язку з необхідністю відшкодування вартості затрат на електричну енергію, за період з вересня 2016 року по червень 2017 року утворилась заборгованість у сумі 17110,25 грн. Сума нарахованих 3% річних складає 651,68 грн. Сума заборгованості з врахуванням індексу інфляції складає 4319,74 грн.

Просив стягнути на його користь заборгованість в розмірі 17 110, 26 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року позов ТОВ «Акважитлосервіс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Акважитлосервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 17110,25 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та просила суд рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову про стягнення на користь позивача заборгованості в розмірі 2324,39 грн., посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є належним доказом заборгованості, що свідчить про розмір заборгованості, оскільки не містить номера, дати, підпису та печатки організації. Зазначає, що нарахування здійсненню позивачем в спірний період за послуги з утримання будинку та прибудинкової території оскільки тариф не було затверджено розпорядженням Київської міської державної адміністрації. Вважає, що з вини ТОВ «Акважитлосервіс» ( не виконання вимог ст. 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги») їй не було нараховано субсидію. Між сторонами відсутній договір про надання житлово - комунальних послуг та не надано обгрунтування розрахунку за послуги, підтвердження надання вказаних послуг та їх обґрунтованості нарахування оплати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно, ст. 357 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2017 року № 104172313.

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 406 від 17 вересня 2014 року ,,Про визначення балансоутримувача житлового будинку АДРЕСА_1" балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1 до створення ОСББ було визначено ТОВ ,,Акважитлосервіс». ( а.с. 10).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14.09.2016 року № 830 затверджено тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1, згідно якого оплата послуг не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунком складає 5,95 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартир першого поверху та 6,79 грн. за 1 кв.м. квартир крім першого поверху ( а.с 11-12).

ТОВ ,,Акважитлосервіс» надавалися відповідачу житлово-комунальні послуги з опалення, електропостачання, холодного та гарячого водопостачання, що підтверджується укладеним договором з ПАТ ,,Київенерго" від 02.12.2013 року № 510341 ,,На постачання теплової енергії і гарячої води", від 27.06.2007 року № 80701 ,,На постачання електричної енергії" договором з ПАТ ,,Водоканал» № 39/1198-04 від 01.07.2014 року.

З 01.09.2016 року ТОВ ,,Акважитлосервіс» припинило обслуговування будинку у зв'язку з створенням співвласниками ОСББ ,,Озерні зорі" та здійснення ним фактичного управління вказаним будинком.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконував своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за надані комунальні послуги, внаслідок чого станом на 25.07.2017 року за період з червня 2014 року по серпень 2016 року, а також у зв'язку з необхідністю відшкодування вартості затрат на електричну енергію , за період з вересня 2016 року по червень 2017 року утворилась заборгованість у сумі 17110,25 грн., яка підлягає стягненню.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Згідно статті 1 Закону України &qun>;Про житлово-комунальні послуги&qulo;, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України, власники квартир зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не виконувала своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за надані комунальні послуги, внаслідок чого станом на 25.07.2017 року за період з червня 2014 року по серпень 2016 року, а також у зв'язку з необхідністю відшкодування вартості затрат на електричну енергію , за період з вересня 2016 року по червень 2017 року утворилась заборгованість у сумі 17110,25 грн.

Посилання апелянта на те, що оскільки між сторонами не укладено договору про постачання послуг з центрального опалення, та не надано обгрунтування розрахунку за послуги, підтвердження надання вказаних послуг та їх обґрунтованості нарахування оплати не спростовують висновків суду.

Згідно із вимогами п.1 ч.3ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунктом.3 ч.2 ст. 21 Закону визначено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином,законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Незалежно від наявності укладеного договору між сторонами, законодавством передбачено обов'язок відповідачів здійснити оплату послуг, які вони фактично отримали.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано ні переліку послуг, ні розрахунку їх вартості суперечать матеріалам справи, в яких містяться розпорядження Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації від 17 вересня 2014 року, розпорядження Київської міської державної адміністрації, № 830 від 14 вересня 2016 року накази ТОВ «Акважитлосервіс» пов'язаних з утриманням будинків та прибудинкових територій , які містять перелік послуг та їх вартість (а.с.7-20).

Також в матеріалах справи міститься розрахунок вартості наданих позивачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території розрахований помісячно за період із , який є чітким доступним і зрозумілим та неспростований позивачем.

Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачу послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання відповідачем суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідача від отримання вказаних послуг, які постачає позивач.

Колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не грунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення боргу з огляду на те, що ОСОБА_3 фактично не проживала в квартирі та була зареєстрована в квартирі лише 20 січня 2016 року також ,що послуги позивачем надавались неякісні, відбувались постійні відключення електроенергії що спричинило неможливість проживання в квартирі.

Питання ненадання чи неналежного надання комунальних послуг врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги»від 24 червня 2004 року № 1875-IV (чинний на час надання послуг та ухвалення судового рішення), відповідно ст.18 якого у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо . Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.

Такі ж положення закріплені у пунктах 16-18 розділу «Порядок розв'язання спорів» Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМ України № 529 від 20 травня 2009 року.

Посилаючись на неналежне надання послуг з боку позивача, відповідачка не надала до суду, доказів того, що її претензії як споживача оформлялися належним чином відповідно до вимог закону шляхом складання акта-претензії та його подання позивачу і розгляду останнім.

Посилання відповідача, що з вини ТОВ «Акважитлосервіс» їй не було надано житлової субсидії для оплати житлово- комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість ґрунтуються на припущеннях та не є підставою для відмови в задоволені позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: