Справа № 513/1172/18
Провадження № 2-з/513/1/18
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року смт Сарата

Суддя Саратського районного суду Одеської області Тончева Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви про поділ майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя. Заявниця в обгрунтування заяви зазначила, що 23 листопада 1990 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2. Однак, спільне життя з ОСОБА_2 не склалося у звязку з чим шлюб було розірвано Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 11.08.2018року, про що зроблено актовий запис № 12. Проживаючи разом вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство і на спільні кошти придбали майно, а саме : 1) автомобіль марки ЗИЛ ММЗ 45021, 1985року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; 2) трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ , 1992року випуску, державний номерний знак 04323ВН; 3) трактор колісний МТЗ-82.1, державний номерний знак 14353ВН; 4) причіп до трактора 22ПТС4, 1986року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2; 5) автомобіль марки ВАЗ 21093, 2003року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3; 6) причіп легковий УВН 810080, 2014року випуску, державний номерний знак ВН 6073ХР; 7) автомобіль марки « HYUNDAI H-1», 2006 року випуску, державний номерний знак ВН 2735НС; 8) сіялка до трактора; 9) плуг до трактора; 10) оприскувач до трактору; 11) культиватор до трактору та інше майно на загальну суму 897840 ( вісімсот девяносто сім тисяч вісімсот сорок ) гривень. Вважає, що існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь який момент здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 вже було здійснено відчуження спільного з ним майна, а саме автомобілю, що був придбаний ними у 2016році, марки « HYUNDAI H-1», 2006 року випуску, державний номерний знак ВН 2735НС третій особі без її згоди. Тож, враховуючи досить високу вартість спірного майна просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: 1) автомобіль марки ЗИЛ ММЗ 45021, 1985року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1; 2) трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ , 1992року випуску, державний номерний знак 04323ВН; 3) трактор колісний МТЗ-82.1, державний номерний знак 14353ВН; 4) причіп до трактора 22ПТС4, 1986року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2; 5) автомобіль марки ВАЗ 21093, 2003року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3; 6) причіп легковий УВН 810080, 2014року випуску, державний номерний знак ВН 6073ХР; 7) автомобіль марки « HYUNDAI H-1», 2006 року випуску, державний номерний знак ВН 2735НС, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 і знаходяться у нього чи інших осіб.

Суддя, дослідивши матеріали справи, перевіривши додержання заявником вимог статті 151 ЦПК України, вважає, що заяву слід повернути заявнику, з наступних підстав.

Вимоги до змісту заяви встановлено статтею 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.6 ч.1 названої статті Кодексу заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Натомість, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно із ч.ч. 1-5 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, повязаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З аналізу вищенаведених норм цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Позивач не наділений правом на вирішення доцільності застосування зустрічного забезпечення, тобто вказані заходи застосовуються не за ініціативою повивача.

Позивач має лише зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

За приписами ч.9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене заява про забезпечення позову має бути повернута заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. М. Тончева