Провадження № 2/161/3010/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Княгининівської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Свій позов мотивує тим, що вона та ОСОБА_5 з 15.12.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу вони спільно будували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 24 по вул. Луговій у с. Княгининок Луцького р-ну, право приватної власності на який було зареєстровано за ОСОБА_5 одноосібно у 2006 році. Також, у власність ОСОБА_5 було передано земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:6036, площею 0,25 га, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд. Усі правовстановлюючі документи видавалися на імя її чоловіка. Однак, 16.06.2017 року ОСОБА_5 помер, у звязку з чим, вона не має можливості в позасудовому порядку визнати за собою право власності на належну їй частку у спільному майні подружжя. На підставі викладеного та з урахуванням уточненої позовної заяви, якою було залучено спадкоємців після смерті ОСОБА_5, просить суд визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 24, що знаходиться за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Книгининок по вул. Луговій, та на ? частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:6036, площею 0,25 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться у с. Княгининок.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року було прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Княгининівської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

До початку судового засідання представником позивача подано до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити (а.с. 64).

Від представника Княгининівської сільської ради на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, позов визнає у повному обсязі (а.с. 57).

Відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подані аналогічні за своїм змістом заяви, у яких вони просять розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю (а.с. 62-64).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 15.12.1999 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Маяківської (на даний час - Княгинінівська) сільської ради Луцького району. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Панасюк» (а.с. 10).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 202506, ОСОБА_5 помер 16.06.2017 року, про що Виконавчим комітетом Княгинінівської сільської ради Луцького району 19.06.2017 року складено відповідний актовий запис № 44 (а.с. 11).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що померлому ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок № 24, загальною площею 133,4 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Маяки, вул. Лугова. Дана обставина підтверджується: копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.04.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10358757 від 11.04.2006 року та відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер майна 14389913) (а.с. 12-15).

Крім того, ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:6036, з цільовим її призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Маяки Луцького р-ну Волинської області. Зазначене підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 23.11.2011 року (а.с. 17).

Як вбачається з довідки Княгининівської сільської ради Луцького району № 2782 від 12.06.2018 року, відповідно до постанови ВРУ від 19.05.2016 року № 1377 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» с. Маяки Луцького району перейменовано на с. Княгининок (а.с. 16).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином, судом встановлено, що позивачка немає змоги здійснити поділ спільного з померлим ОСОБА_5 майна у позасудовому порядку, а також немає можливості користуватися своєю часткою у спільному майні подружжя, так як власником у правовстановлюючих документах вказаний ОСОБА_5

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід визнати за позивачкою ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 24, загальною площею 133,4 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл., Луцький р-н, с. Княгининок, вул. Лугова, та ? частки земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:6036, з цільовим її призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Маяки Луцького р-ну Волинської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У своїй уточненій позовній заяві позивачка просила судові витрати покласти на неї.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 60, 69 СК України, ст.ст. 368, 372, 377 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 247, 263-268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Княгининівської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 24 по вулиці Луговій у селі Княгининок (до перейменування село Маяки) Луцького району Волинської області, загальною площею 133,4 кв.м., житловою площею 65,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:6036, яка знаходиться у селі Княгининок (до перейменування село Маяки) Луцького району Волинської області, загальною площею 0,25 га з цільовим її призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 19 листопада 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7