ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 641/2689/18

Провадження № 22-ц/818/277/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Прокопчук І.В.,

сторони справи:

позивач - Приватне підприємство «Торгово-комерційна фірма «Дана»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 червня 2018 року (суддя Фанда О.А.), -

встановив:

У квітні 2018 року Приватне підприємство «Торгово-комерційна фірма «Дана» (надалі ПП «ТКФ «Дана») звернулося до суду з позовом, у якому просило витребувати у ОСОБА_1 нежитлові приміщення НОМЕР_1 в цокольному поверсі літ. «А-5» по АДРЕСА_1, загальною площею 26,1 кв.м., що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, як нежитлова будівля в літ. «Ж» по АДРЕСА_1.

05 червня 2018 року ПП «ТКФ «Дана» звернулося до суду з заявою, у якій просило вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, припинення прав (знищення або створення нового майна) нежитлової будівлі літ. «Ж», загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1.

Заява обґрунтована тим, що ПП «ТКФ «Дана» на праві власності належать нежитлові приміщення цокольного поверху № 1-22, 4а, 26-31, 33, 35, 39, 73-88 в літ. «А-5» по АДРЕСА_1, загальною площею 607,8 кв.м. Частина цих приміщень, а саме НОМЕР_1, вибули із власності позивача поза його волею, їх було помилково зареєстровано як нежитлову будівлю в літ. «Ж» загальною площею 28,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, і право власності на них зареєстровано за ОСОБА_1 Враховуючи, що вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій щодо відчуження спірного нерухомого майна може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач просив заборонити відповідачу здійснювати будь-які дії щодо їх відчуження, припинення прав, знищення або створення нового майна.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 червня 2018 року заява ПП «ТКФ «Дана» про забезпечення позову була задоволена. Заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії направлені на відчуження, припинення прав (шляхом знищення або створення нового майна) нежитлової будівлі літ. «Ж», загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1 в межах ціни позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи позовні вимоги про витребування майна існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. При цьому заборона на вчинення будь-яких дій щодо відчуження накладена в межах ціни позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, відмовити ПП «ТКФ «Дана» у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що судом не врахована значно занижена ціна позову, реєстрацію права власності на спірні нежитлові приміщення за ОСОБА_1, не обґрунтовано тотожність належних сторонам у справі нежитлових приміщень.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Кісь П.В. від 04 вересня 2018 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 червня 2018 року відкрито (аркуш 121 контрольного провадження).

ПП «ТКФ «Дана» у відзиві заперечує проти задоволення апеляційної скарги, оскільки ціна позову визначалася виходячи з вартості об'єкта нерухомості, що встановлена у деклараціях про готовність об'єкта до експлуатації. Вартість об'єкта за договором купівлі-продажу, на яку посилається апелянт, позивач визначити не може, оскільки зазначений договір у матеріалах справи відсутній. Доводи щодо невизначеної належності спірних нежитлових приміщень є предметом розгляду справи по суті і не стосуються заходів забезпечення позову (аркуші 132-139 контрольного провадження).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

03 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 08 жовтня 2018 року визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду із головуючим суддею (суддею-доповідачем) Тичковою О.Ю. (аркуш 168 контрольного провадження).

У запереченнях на відзив ОСОБА_2 повторно поставив під сумнів належність ПП «ТКФ «Дана» на праві власності нежитлової будівлі літ. «Ж», загальною площею 26,1 кв.м. по АДРЕСА_1. Вказав на те, що позивач міг замовити оцінку майна для встановлення його ринкової вартості, проте не зробив цього (аркуші 169-170 контрольного провадження).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 червня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого ПП «ТКФ «Дана» позову є вимога про витребування із незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлових приміщень НОМЕР_1 в цокольному поверсі літ. «А-5» по АДРЕСА_1, загальною площею 26,1 кв.м., що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, як нежитлова будівля в літ. «Ж» по АДРЕСА_1.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених ПП «ТКФ «Дана» позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження, припинення прав (шляхом знищення або створення нового майна) спірного нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до заперечень проти позовних вимог і висновків суду першої інстанції щодо обраного способу забезпечення позову не спростовують.

Разом з тим, згідно п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (ч.2 ст. 176 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, заявлена ПП «ТКФ «Дана» ціна позову - 12 652 грн. 80 коп. (аркуші 2-9 контрольного провадження), що вочевидь не відповідає дійсній вартості нежитлових приміщень.

Вживаючи заходи забезпечення позову в межах ціни позову, суд першої інстанції не врахував її невизначеність.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, підлягає задоволенню частково, ухвалу суду належить змінити, з її мотивувальної та резолютивної частин належить виключити посилання «в межах ціни позову». В іншій частині ухвала суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 червня 2018 року змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частин ухвали формулювання: «в межах ціни позову».

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний