РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Проценко А.М, за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши цивільну справу, в порядку спрощеного позовного провадження, за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, в особі представника позивача адвоката ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з 24.10.1996 р по 23.02.2018 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запоріжжяобленерго». 23.03.2018 року позивача було звільнено відповідно до п.2 ст.40 ст.38 КЗпПУкраїни. В день звільнення заборгованість сплачено не було.

Оскільки заборгованість відповідачем своєчасно сплачено не було, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20 223,61 грн. Також просить стягнути з відповідача компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» в сумі 1658, 32 грн.

Ухвалою судді від 11 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судовезасідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

У судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 підтримала позов, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 115 КЗпПУкраїни, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюєтьс явиплата.

Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпПУкраїни, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови коллективного чи трудового договору.

Ч. 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці виникає право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_2 працював у ПАТ «Запоріжжяобленерго». 23.02.2018 року був звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпПУкраїни (наказ від 22.02.2018 року)

Відповідно до наданого позивачем до суду повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільнені від 25.05.2018 року ОСОБА_2 повинен був при звільнені отримати 39560,83 грн.

27.07.2018 року позивачу була виплачена заборгованість по заробітній платі в повному обсязі, що підтверджено у судовому засіданні представником позивача, а також виписками по картковому рахунку, які були приєднані судом до матеріалів справи в якості додаткових доказів.

Відповідно до наданої відповідачем до суду довідки про нараховану, але не виплачену заробітну плату за період вересень 2017 року лютий 2018 року, позивач заробітну плату не отримав у повному обсязі, у визначені законом строки.

Зазначені обставини визнані відповідачем і, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню.

Таким чином відповідачем порушено трудові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чиним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої повязана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Грудень 2017 р. 20 робочих днів, січень 2018 р. - 21 робочих днів, 3111,66+4743,38):41=318,16 грн.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку нараховується з 26 лютого 2018 року по 27 липня 2018 року: лютий 2018 р. 3 робочих дня, березень 2018 рік 22 робочих днів, квітень 2018 р. 21 робочих дні, травень 20 робочих днів, червень -20 робочий день, липень-20. Всього робочих днів 106.

Отже, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку складає: 33724 грн.96 коп. (318,16грн.х 106 робочих дня), які підлягають стягненню з відповідача.

Оскільки при виплаті заборгованості по заробітній платі відповідачем була надмірно сплачена сума 13501,35 грн., тому від 33724,96 (середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку) відраховуємо надмірно сплачену суму 13501,35 грн. = 20 223,61 грн.).

Таким чином, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку складає: 20 223 грн. 61 коп., що підтверджується розрахунком позивача.

У випадку порушення встановлених строків виплати грошових доходів населення (заробітна плата, пенсії, стипендії, соціальні виплати) підприємства, установи і організації всіх форм власності мають здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з їх несвоєчасною виплатою.

Компенсація провадиться відповідно до Закону № 2050 та Порядку № 159.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (ст.2 цього Закону).

Тобто за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» право на отримання компенсації виникає у звязку із затримкою виплати заробітної плати на строк понад один місяць, внаслідок чого відбулось знецінення національної валюти (інфляція), зростання цін, через що і встановлено законом виплату такої компенсації зарплати, яка «компенсує» її знецінену частину через такі допущені роботодавцем порушення строків виплати.

Верховний Суд України у постанові від 11.07.2017 р. по справі №21-2003а16 констатував, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 13 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Враховуючи, що затримка у виплаті заробітної плати була більш ніж на один місяць ПАТ «Запоріжжяобленерго» зобовязаний виплатити компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати.

Компенсація становить (з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін у 2017-2018 роках):

-12714,79 грн. заробітна плата за лютий 2018 Х 1,9%=241,58;

-6112,47 грн. заробітна плата за січень 2018 Х 2,8%=171,15;

-6932,49 грн. заробітна плата за грудень 2017 Х 4,4%=305,03;

-4567,57 грн. заробітна плата за листопад 2017 Х 5,4%=246,65;

-653,37 грн. заробітна плата за жовтень 2017 Х 6,4%=41,82;

-8580,17 грн. заробітна плата за вересень 2017 Х 7,6%=625,09.

(241,58+171,15+305,03+246,65+41,82+652,09=1658,32 грн.)

Таким чином, сума компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати становить 1658, 32 грн.

При цьому, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 № 13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповіднообов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

На підставі п.1.ч.1ст.5 ЗУ «Про судовийзбір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення строків їх виплат задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 26.02.2018 року по 27.07.2018 року включно у розмірі 20 233 (двадцять тисяч двісті тридцять три) грн. 61 коп. та компенсацію за втрату частини доходів у звязку з порушення строків їх виплат у розмірі 1658 (тисяча шістсот пятдесят вісім) грн. 32 коп., а всього у розмірі 21 881 (двадцять одну тисячу вісімсот вісімдесят одну) гривню 93 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_2 у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя: А.М. Проценко