Справа № 128/2452/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області помер його дідусь ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої також увійшла 1/2 частка у праві власності на будинковолодіння АДРЕСА_1, що належало спадкодавцю як члену колгоспного двору. Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 була ОСОБА_3 - його дочка і мати позивача. ОСОБА_3 спадщину після смерті свого батька прийняла, так як у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 немає.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшло ціле будинковолодіння АДРЕСА_1, 1/2 частка якого належить їй як члену колгоспного двору, а іншу 1/2 частку вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, однак за життя не оформила своїх спадкових прав.

Позивач зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 Спадщину він прийняв, так як у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори письмову заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий будинок він не має можливості через його приналежність до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір».

За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на зазначений житловий будинок.

В судове засідання учасники справи не з'явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, в поданій заяві представник позивача ОСОБА_1 згідно ордеру ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, а представник відповідача - сільський голова с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області Король В.І. в поданій заяві зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.04.2006 року (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла належна йому частка житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією виписок з погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 23-27).

Відповідно до відомостей технічного паспорта, виготовленого ФОП ОСОБА_6 станом на 14.03.2018 року, житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м складається з: житлового будинку під літерою «А»; веранди під літерою «а»; літньої кухні під літерою «Б»; погребу під літерою «Б/під»; гаражу під літерою «В»; огорожі № 1-2 та колодязю № 3 (а.с. 15-18).

Згідно копій згаданих погосподарських книг житловий будинок відносився до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір».

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Станом на 14 квітня 1991 року головою колгоспного двору записаний ОСОБА_2, а членом двору: ОСОБА_3 (дочка), відповідно їм належить по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/2 частку вказаного будинку.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 була його дочка ОСОБА_3, яка спадщину після смерті батька прийняла належним чином, звернувшись до нотаріальної контори з письмовою заявою про прийняття спадщини, інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає, що підтверджується копією спадкової справи № 790/2007 року, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 26.11.2014 року (а.с. 8).

Після її смерті відкрилась спадщина на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1 (позивач по справі), спадкоємців за заповітом немає, що підтверджується копією спадкової справи № 122/2015, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3.

Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий будинок позивач по справі ОСОБА_1 не має можливості через приналежність спадкового будинку до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір», що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Каблучко Ю.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1778/02-31 від 30.08.2018 року (а.с. 32).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки судом є встановленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове будинковолодіння, іншого способу захисту своїх спадкових прав, акрів судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 своєї матері ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 свого батька ОСОБА_2, але за життя не оформила своїх спадкових прав, на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м, який складається з: житлового будинку під літерою «А»; веранди під літерою «а»; літньої кухні під літерою «Б»; погребу під літерою «Б/під»; гаражу під літерою «В»; огорожі № 1-2 та колодязю № 3.

Судові витрати по справі - залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.А. Ганкіна