Ухвала

20 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 344/764/15-ц

провадження № 61-45063ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Першого заступника прокурора Івано-Франківської області на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року в справі за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи: ОСОБА_1, Кабінет Міністрів України, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано пункт 6.2 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11 квітня 2013 року № 177.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Івано-Франківської міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

26 вересня 2018 року Перший заступник прокурора Івано-Франківської області з пропуском строку на касаційне оскарження подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року у вищевказаній справі.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIІІ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 388 ЦПК України визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають чинності та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 325 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення цього строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена також статтею 390 ЦПК України.

Абзацом другим частини третьої статті 393 ЦПК України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Заявником у касаційній скарзі зазначено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що в судовому засіданні апеляційного суду 16 листопада 2017 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 16 листопада 2017 року заявник отримав 27 серпня 2018 року, що підтверджується копіями листа прокуратури Івано-Франківської області від 16 серпня 2018 року № 05/2-21вих18 про видачу копії оскаржуваної ухвали, супровідного листа апеляційного суду від 21 серпня 2018 року № 06-17/79/2018 про направлення клопотання Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до суду першої інстанції та супровідного листа суду першої інстанції без дати № 2-1848/15 про направлення ухвали апеляційного суду від 16 листопада 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 05 жовтня 2018 року визнано підстави поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням інших підстав для поновлення цього строку на наданням відповідних доказів, і роз'яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 452, заявник отримав вказану ухвалу 16 жовтня 2018 року.

На виконання вимог ухвали заявником 25 жовтня 2018 року подано засобами поштового зв'язку клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що матеріалами цивільної справи підтверджується, що прокуратурою Івано-Франківської області текст оскаржуваної ухвали апеляційного суду від 16 листопада 2017 року отримано 27 серпня 2018 року, а також апеляційним судом було порушено вимоги статті 222 ЦПК України 2004 року, оскільки копія оскаржуваного судового рішення до прокуратури не надсилалася, що підтверджується копіями листа прокуратури Івано-Франківської області від 16 серпня 2018 року № 05/2-21вих18 про видачу копії оскаржуваної ухвали, супровідного листа апеляційного суду від 21 серпня 2018 року № 06-17/79/2018 про направлення клопотання Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до суду першої інстанції та супровідного листа суду першої інстанції без дати № 2-1848/15 про направлення ухвали апеляційного суду від 16 листопада 2017 року.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року справі «Устименко проти України» ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «ОлександрШевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

Наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року, представник прокуратури Івано-Франківської області - Гоголь В. В. був присутнім у судовому засіданні 16 листопада 2017 року, в якому була постановлена оскаржувана ухвала, отже, про існування цього судового рішення заявнику було відомо. Крім цього, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскаржувана ухвала апеляційного суду від 16 листопада 2017 року надіслана до реєстру 22 листопада 2017 року, зареєстрована - 23 листопада 2017, а оприлюднена - 27 листопада 2017 року.

Крім того, оскільки оскаржуване судове рішення заявником отримано 27 серпня 2018 року, то останнім днем строку подання до суду касаційної скарги було 17 вересня 2018 року (перший робочий день після закінчення двадцятиденного строку на касаційне оскарження), однак касаційна скарга подана 26 вересня 2018 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 325 ЦПК України 2004 року, строку на касаційне оскарження. Підстав пропуску цього строку я з 17 вересня 2018 року по 26 вересня 2018 року заявником не зазначено.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципу остаточності судового рішення.

Враховуючи наведене, а також те, що поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не міг подати касаційну скаргу у передбачений законом строк, і те, що скарга подана через десять місяців після ухвалення оскаржуваного судового рішення (при встановленому законом двадцятиденному строку), у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 393, 394, підпунктом 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року, наведені у клопотанні Першого заступника прокурора Івано-Франківської області, неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Першого заступника прокурора Івано-Франківської області на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року в справі за позовом Першого заступника прокурора Івано-Франківської області до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, треті особи: ОСОБА_1, Кабінет Міністрів України, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук