Справа № 683/2223/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Цішковського В.А.

з участю: секретаря Крупської В.В.

представника позивача за первісним позовом та

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

представника відповідача за первісним позовом та

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів цивільну справу №2/683/113/2018, №683/2223/17 за первісним позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_3 про зобовязання привести систему централізованого опалення в попередній стан, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про зобовязання ОСОБА_3 привести мережу централізованого опалення в квартирі до попереднього стану, а саме: відновити централізоване опалення шляхом приєднання нагрівальних приладів до внутрішньої системи опалення житлового будинку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що комісією КП «Тепловик» від 13.07.2017 року по огляду квартири ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, було встановлено, що ОСОБА_3, не дотримуючись встановленого порядку, самовільно провела відключення від мережі централізованого опалення, без дозволу міжвідомчої комісії з питань відключення від централізованого опалення і гарячого водопостачання (далі ЦО і ГВП), чим порушила чинне законодавство, а саме Постанову КМУ №630 від 21.07.2005 року та на Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007, яким внесено зміни до Наказу №4 від 22.11.2005 року, що підтверджується службовою запискою, а також порушила договір № 3337, укладений між КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради та ОСОБА_3

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради про розірвання Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 18 жовтня 2012 року № 3337, укладений між ОСОБА_3 та КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради.

В обґрунтування заявлених позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 вказує, що між нею та КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 18 жовтня 2012 року. У звязку з істотним порушенням КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради умов Договору, а саме надання послуг неналежної якості, односторонньою зміною істотної умови договору в порушення ч. 2 п. 18 Договору ціни (тарифу) та порядку його розрахунку. Крім того, вказує, що на виконання пункту 31 та 32 Договору та керуючись положеннями ст. 907 ЦПК України, 10 липня 2017 року та 17 серпня 2017 року, вона подавала заяви до КП «Тепловик» з проханням розірвати договір та закрити її особовий рахунок і надіслати письмове підтвердження про розірвання договору.

Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 22 листопада 2017 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом.

Згідно п.9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який діє з 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні представник позивача КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягла на їх задоволенні, зустрічний позов ОСОБА_3 не визнала та просила відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 позов КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що первісний позов КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира №АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3М та її малолітній доньці ОСОБА_4

18 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води.

Будинок по вул. Попова 28/1, де знаходиться квартира відповідачки, у 1990 році переданий на баланс у Старокостянтинівську ЖЕК. Згідно відповіді ЖЕК №504 від 23.10.2017 року (арк. справи 20), даний будинок був переданий на баланс ЖЕК як цілісний майновий комплекс (фундамент, конструктивні елементи, інженерне обладнання будинку). Постачання гарячої води припинено до квартири ОСОБА_3 у 2006 році за згодою КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради та ОСОБА_3

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом враховується, що правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються Конституцією України, Житловим Кодексом, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», іншими нормативно-правовими актами.

З 01.02.2017 року по даний час внутрішньобудинкові мережі теплопостачання та подачі гарячої води обслуговуються Старокостянтинівською ЖЕК та перебувають у неї на балансі. Відповідно до акту розмежування та експлуатаційної відповідальності сторін, складеного між КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради та Старокостянтинівською ЖЕК межа експлуатаційної відповідальності в будинку 28/1 по вул. Попова, знаходиться в камері управління житлових будинків на межі після запірного органу за тепловим лічильником та до запірного органу на зворотній лінії (арк. справи 21). Дана інформація була підтверджена та не спростовувалась сторонами по справі.

З вищенаведеного вбачається, що Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради не є балансоутримувачем внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання, тому не має юридичних прав та обовязків по відношенню до експлуатації внутрішньо будинкових мереж теплопостачання житлового будинку по вул. Попова 28/1 та квартири 63 у м. Старокостянтинові і не може ставити вимоги про приведення їх у попередній стан

Тому, позовна вимога КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради, щодо відновлення централізованого опалення шляхом приєднання нагрівальних приладів до

внутрішньої системи опалення житлового будинку є необґрунтованою, а КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради є неналежним позивачем за даним позовом.

Також, судом враховується, що у пункті 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005 року (далі Правила №630), точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві у багатоквартирному будинку послуги з централізованого опалення - зазначається відгалуження від стояків у межах квартири.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільною кодексу України, власникам квартир у багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, суд доходить до висновку, що радіатори встановленні в окремій квартирі не є спільною сумісною власністю мешканців багатоквартирного будинку, так як вони обслуговують (обігрівають) виключно одну квартиру і є приватною власністю власника квартири.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ст.42 Конституції України права споживачів захищає держава.

Згідно до положень ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Більше того, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Як зазначено у ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, надані йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог експлуатації будинку.

З огляду на зазначене, судом враховується, що позивачем за зустрічним позовом:

1)підтверджено виконання робіт по відключенню квартири №АДРЕСА_3 від централізованої системи опалення ліцензійною організацією, відповідно до робочого проекту на реконструкцію системи опалення в АДРЕСА_4 (арк. справи 28-34);

2)підтверджено відсутність розбалансування системи опалення будинку №28/1 в місті Старокостянтинові по вул. Попова, після проведення робіт по відєднанню квартири №63 від централізованої системи теплопостачання будинку технічним висновком Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту " ДНІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» (Хмельницька філія) «Про стан системи опалення багатоповерхового житлового будинку №28/1 по вул. Попова» (арк. справи 35-48), в якому зазначено, що за результатами проведення гідравлічних розрахунків та встановлено збереження цілісності системи опалення будинку;

3)підтверджено, що проведення будівельних робіт по відєднанню квартири №АДРЕСА_5 від мереж централізованого опалення не призвело до пошкодження та руйнування цілісності мереж централізованого опалення і не призведе до неможливості їх експлуатації та порушення функціонування мереж централізованого опалення багатоповерхового будинку за даною адресою, що встановлено у висновку експерта №122Е-12/17 судової будівельно-технічної експертизи від 09.01.2018 року по цивільній справі №686/2223/17.

Також даним висновком експерта підтверджено, що будівельні роботи по відєднанню квартири №АДРЕСА_6 від мереж централізованого опалення, які перебувають на балансі Старокостянтинівської ЖЕК (постачальником послуг централізованого опалення є КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради), виконані у відповідності до

робочого проекту реконструкції в повному обсязі та з дотриманням Державних будівельних норм і правил, санітарних норм та правил пожежної безпеки; проведення будівельних робіт по відєднанню квартири №АДРЕСА_6 від мереж централізованого опалення, які перебувають на балансі Старокостянтинівської ЖЕК (постачальником послуг централізованого опалення є КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради) не призвело до гідравлічного розбалансування в системі опалення будинку; проведення будівельних робіт по відєднанню квартири №АДРЕСА_6 від мереж централізованого опалення, які перебувають на балансі Старокостянтинівської ЖЕК (постачальником послуг централізованого опалення є КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради) не спричиняє майнової шкоди КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради чи Старокостянтинівській ЖЕК (арк. справи 113-120).

З вищенаведеного вбачається збереження позивачем за зустрічним позовом цілісності і недопущення розбалансування системи централізованого теплопостачання будинку №28/1 по вул. Попова у місті Старокостянтинові та відсутність будь-якої матеріальної шкоди як для КП «Тепловик» так і для ЖЕК Старокостянтинівської міської ради, яка є балансоутримувачем будинку №28/1 по вул. Попова у місті Старокостянтинові в цілому та його внутрішньобудинкових мереж централізованого теплопостачання, зокрема, тому твердження КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради про заподіяння ОСОБА_3 шкоди є безпідставним.

Крім того, суд зважає на те, що факт проведення робіт по реконструкції системи опалення квартири згідно проекту реконструкції підтверджено відповідним актом, за участі та підписами двох депутатів Старокостянтинівської міської ради, власника квартири та сторонньої особи, громадянки ОСОБА_5, технічним висновком та судовою будівельно-технічною експертизою, якими встановлено факт відєднання квартири №63 від внутрішньо будинкових мереж централізованого теплопостачання будинку № 28/1 по вул. Попова. Транзитні замикаючі ділянки існуючої внутрішньо-будинкової системи опалення теплоізольовані трубною теплоізоляцією, а транзитні замикаючі ділянки існуючої внутрішньобудинкової системи опалення оснащені автоматичними повітровипускними кранами Маєвського (арк. справи 53).

Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На думку суду, надана позивачем за первісним позовом службова записка, складена комісією КП «Тепловик» від 13.07.2017 року по огляду квартири відповідачки, якою було встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 не дотримуючись встановленого порядку, самовільно провела відключення від мережі централізованого опалення, без дозволу міжвідомчої комісії з питань відключення від ЦО і ГВП, чим порушила чинне законодавство, - не може бути допустимим доказом в даній справі, так як факт обстеження квартири чи в даному випадку системи опалення в квартирі може бути підтверджений лише і виключно актом обстеження, складеним за участі уповноважених осіб та власника квартири або його законного представника, із зазначенням фактичного стану системи опалення та наявності чи відсутності факту виконаних робіт, їх переліку, тому судом до уваги не приймається.

Згідно п.24 та п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» №630 від 21.07.2005 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до п.26 Правил №630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної

роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Проте, посилання позивача за первісним позовом - КП «Тепловик» на порушення ОСОБА_6 при відключенні приписів Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року та Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06.11.2007 року, яким внесено зміни до Наказу №4 від 22.11.2005 року, судом до уваги не приймаються, оскільки вищезазначені нормативно-правові акти регулюють порядок відключення від мереж централізованого опалення багатоквартирних будинків в цілому, а не окремих квартир у них, тому до спірних правовідносин застосовуватися не можуть.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Враховуючи, що чинним законодавством не передбачено порядку відключення приладів опалення окремої квартири від мереж централізованого опалення, дії ОСОБА_3 по відключенню квартири №АДРЕСА_3 від централізованої системи опалення не є неправомірними.

Щодо позовних вимог позивача за зустрічним позовом про розірвання в судовому порядку договору від 18.10.2012 року №3337, укладеного між нею і КП «Тепловик», судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Закон України «Про теплопостачання» №2633-ІV від 02.06.2005 року, зокрема в статті 6 встановлює оптимальне поєднання систем централізованого та автономного опалення. Забезпечення прав та інтересів споживачів. В статті 18 вказано, що об'єктам господарської діяльності забороняється зловживати монопольним становищем у будь-якій формі. В статті 24 зазначено, що споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії. Споживач має право відмовитись від договору про теплопостачання.

Стаття 25 Господарського кодексу України визначає: 1. Споживач має право вибору товару. 2. Органам державної влади та органам місцевого самоврядування забороняється приймати акти та вчиняти дії, що визначають привілейоване становище субєктів господарювання тієї чи іншої форми власності.

Згідно ст.24 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Згідно преамбули Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 року, цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до п.6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.8 ЦК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, згідно ч.4 ст.4 ЦК України актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону.

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню саме Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Закон України «Про теплопостачання», а не Наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», який регулює лише відключення окремих житлових будинків, а не окремих квартир.

Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що послуги з централізованого теплопостачання надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг.

Пунктом 3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради було укладено Договір від 18.10.2012 року №3337.

П.31 Договору визначено строк дії даного договору 1 рік з можливим продовженням, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

У звязку з істотним порушенням КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради умов Договору, а саме надання послуг неналежної якості, односторонньою зміною істотної умови договору в порушення ч. 2 п. 18 Договору ціни (тарифу) та порядку його розрахунку, на виконання пункту 31 та 32 Договору 10 липня 2017 року та 17 серпня 2017 року ОСОБА_3 подала заяву до КП «Тепловик» з проханням розірвати договір та закрити її особовий рахунок і надіслати письмове підтвердження про розірвання договору.

Сторонами підтверджено, що відповідь на заяву про розірвання договору ОСОБА_3 не отримувала.

Частиною 2 пункту 18 Договору передбачено, що виконавець має право вносити за погодженням із споживачем зміни у цей договір, що впливають на розмір плати за послуги з оформленням додатка до нього.

Судом встановлено та сторонами підтверджено, що КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради неодноразово односторонньо змінено розмір оплати за договором, однак при цьому не оформлено жодного додатка до нього.

Підпунктом 1 п. 5 Договору визначено тариф на послуги з централізованого опалення 8,23 грн. за 1 кв. м. при опалювальній площі 61,3 кв. м. Тобто, місячна оплата послуг з централізованого теплопостачання не повинна перевищувати на час укладення Договору розмір 504,5 грн. Натомість, відповідно до інформації наданої КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради щодо суми нарахувань для ОСОБА_3, оплата за послуги теплопостачання за опалювальний період 2016/2017 років становила: жовтень 2016 року 1010,67 грн., листопад 2016 року 1945,46 грн., грудень 2016 року 2351,90 грн., січень 2017 року 2668,92 грн., лютий 2017 року 2193,39 грн., березень 2017 року 1404,91 грн. (арк. справи 102)

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що КП «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради порушено істотну умову Договору, якою являється ціна в договорі (тариф).

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

На думку суду, надання КП «Тепловик» належних послуг з теплопостачання без обслуговування внутрішньо будинкових мереж є не можливим, так як якість наданих послуг знаходиться в безпосередньому звязку з технічним станом внутрішньо будинкових мереж. Більше того, відсутність можливості виконання такого обслуговування унеможливлює виконання п.22 Договору щодо збереження точки розподілу послуг відгалуження від стояків у межах квартири, так як це буде суперечити акту визначення меж експлуатаційної відповідальності між відповідачем за зустрічним позовом - КП «Тепловик» та Старокостянтинівською ЖЕК, де вказано, що точкою розподілу - межа експлуатаційної відповідальності в будинку, де розміщена квартира ОСОБА_3, знаходиться в камері управління житлових будинків (дана камера управління знаходиться в сусідньому пятиповерховому будинку, тобто навіть не в будинку ОСОБА_3) на межі після запірного органу за тепловим лічильником та до запірного органу на зворотній лінії (арк. справи 20, 21).

Стаття 907 ЦК України визначає: Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах встановлених цим кодексом або іншим законом.

Згідно п.39 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. N1198, споживач має право вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором, а також згідно п.40 зобов'язаний погоджувати з теплопостачальною організацією відключення, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії; повідомити теплопостачальну організацію про своє бажання щодо припинення споживання теплової енергії відповідно до договору; не допускати переобладнання системи теплоспоживання, яке призводить до порушення теплового балансу будинку, будівлі (споруди). Крім того, споживач теплової енергії зобов'язаний повідомити теплопостачальну організацію про своє бажання щодо припинення споживання теплової енергії відповідно до договору, а також не допускати переобладнання системи теплоспоживання, яке призводить до порушення теплового балансу будинку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 скориставшись даним правом, обрала джерелом обігріву своєї квартири електричне опалення та відповідно до вимог чинного законодавства уклала договір №1628353 від 25.10.2017 року з ПАТ Хмельницьобленерго Старокостянтинівським РЕМ на постачання електроенергії для опалення квартири 63 в будинку по вул. Попова №28/1 (арк. справи 100, 101), про що у письмовій формі неодноразово повідомляла Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню саме Конституція України, Цивільне законодавство, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Закон України «Про

теплопостачання», а не Наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання»

Оцінюючи усі досліджені докази у сукупності, суд дійшов висновку, що Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради істотно порушено умови Договору від 18.10.2012 року № 3337, що є підставою для його розірвання в односторонньому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 щодо розірвання Договору, укладеного з КП «Тепловик» від 18.10.2012 року № 3337 є обґрунтовані, базуються на нормах чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.19. 41, 42 Конституції України, стст.ст.4, 8 319, 321, 383, 382, 651, 652, 907 ЦК України, ст. 25 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 18, 24 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 21, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні первісного позову Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради (31100 м. Старокостянтинів вул. Ессенська, 2, бокс 4, код №14151464) до ОСОБА_3 (31100 АДРЕСА_7, серія паспорту НВ №666230) про зобовязання привести систему централізованого опалення в попередній стан.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради задовольнити повністю.

Розірвати договір про надання послуг централізованого опалення в АДРЕСА_8 від 18 жовтня 2012 року №3337, укладений між ОСОБА_3 та Комунальним підприємством по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не була вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя