БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ОСОБА_2, розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 /іпн. НОМЕР_1, АДРЕСА_1/ до ОСОБА_4 /іпн. НОМЕР_2, АДРЕСА_1/ про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

17.11.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову посилається на те, що 27.11.2004 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають дитину доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.11.2016 року шлюб між сторонами було розірвано.

За час шлюбу сторонами було придбано квартиру №АДРЕСА_2. Позивач зазначає, що вказана квартира є обєктом спільної сумісної власності, оскільки була придбана у шлюбі.

З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати за позивачем 2/3 частини квартири №АДРЕСА_2 та 1/3 частину вказаної квартири визнати за відповідачем.

Ухвалою суду від 26 січня 2018 року ухвалено про розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження.

09.02.2018 року відповідач надав до суду відзив на позов, в якому посилається на те, що спірна квартира є його особистою приватною власністю, як то передбачено ст..57 СК України, оскільки придбана ним за власні кошти. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

21.02.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 27.11.2004 року по 10.11.2016 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2016 року по цивільній справі №200/14093/16-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

З матеріалі справи вбачається, що спірна квартира №АДРЕСА_2 придбана відповідачем на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 24.03.2006 року, який реєстровано в реєстрі за №2055. ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10651724, спірна квартира була зареєстрована в органах БТІ 16.05.2006 року.

Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 24.03.2006 року, за реєстровим номером 2050, відповідач ОСОБА_4, мати відповідача ОСОБА_8 та брат відповідача ОСОБА_9 продали квартиру №АДРЕСА_3 (далі Договір).

Відповідно до п.1 Договору 1/3 частина квартири належала відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням (наказом) від 10.12.1996 року, за реєстром №2/1991-96, зареєстрованого ОСОБА_1 МБТІ 10.12.1996 року, записано в реєстрову книгу за №206 п-22; 1/6 частина квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 13.09.2005 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, за реєстровим №3-5593, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно виданий КП «ДМБТІ» 04.01.2006 року, за номером: 9496447, реєстраційний номер: 11528784.

Отже, суд приходить до висновку, що спірна квартира була придбана відповідачем за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, транспортні засоби.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Саме таку правову позицію висловив Верховний суд України (справа №6-1568цс16).

Таким чином, об'єктів права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу судом не встановлено, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір з відповідача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 57 СК України, ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 /іпн. НОМЕР_1, АДРЕСА_1/ до ОСОБА_4 /іпн. НОМЕР_2, АДРЕСА_1/ про поділ майна подружжя відмовити.

Сплачений судовий збір не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України (в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017р.) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Шевцова