Справа № 344/8257/18
Провадження № 2/344/3346/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12 листопада 2018 р. м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Польської М.В.

секретаря Гули Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 38 в будинку № 101Б по вул. Незалежності в м. Івано-Франківську.

15 червня 2018 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Островським Л.Є. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 30). Цією ж ухвалою за заявою позивача її звільнено від сплати судового збору.

Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 84 від 01.10.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у звязку із звільненням судді Островського Л.Є. у відставку, вказана справа передана у провадження судді Польської М.В. Відповідна ухвала про прийняття цивільної справи № 344/5242/18 до свого провадження постановлена 09 жовтня 2018 року.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що є власником зазначеної квартири, в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_2. Останній являється її колишнім чоловіком. Після розпаду сім'ї та розлучення в 2006 році відповідач забрав з квартири свої речі та вибув на інше місце проживання. З того часу він з позивачем не спілкується, не дає про себе знати, квартирою не цікавиться, комунальних послуг не сплачуює. Оскільки відповідач не проживає в її власній квартирі більше одинадцяти років, тому просить визнати його таким, що втратив право на користування нею. Також просить викликати в судове засідання свідків.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві та подала заяву, в якій не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату слухання справи належно повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 47), про причини неявки cуд не повідомив, відзиву на позов в установлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечеє проти такого вирішення справи.

Тому 12.11.2018р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи.

Заслухавши пояснення сторони, свідків, вивчивши матеріали та зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про те, що позов слід задоволити з таких підстав.

Судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного 20 лютого 2001 року між ОСОБА_3 та позивачем і зареєстровано в реєстрі за номером 57 (а.с. 5).

З копії будинкової книги вбачається, що за зазначеною адресою зареєстровано місце проживання позивача, сина позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 (а.с. 10,11).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 13), виданого 06 квітня 2006 року відділом РАЦС Івано-Франківського МУЮ, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за № 243. У 2007 році відповідач забрав з квартири свої речі та вибув на інше місце проживання. З того часу він житловим приміщенням - квартирою № 38 в будинку № 101Б по вул. Незалежності в м. Івано-Франківську не користується. Це підтверджується показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Як вказує позивач та вбачається з матеріалів справи, відповідач був членом її сімї, що вибув з її власної квартири на інше місце проживання, тому до спірних правовідносин застосовуються положення статті 405 ЦК України.

Так, згідно ч. 1 статті 405 ЦК України, члени сімі власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч.2 статті 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статті 81 ЦПК України, обовязок доказування і подання доказів покладається на кожну сторону. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно суд дійшов висновку, що неспростовані належними доказами обставини непроживання відповідача ОСОБА_2 у власній квартирі позивача за адресою АДРЕСА_2 понад один рік без поважних причин є підставою для задоволення позову та визнання його таким, що втратив право на користування житлом на підставі ч.2 ст.405 ЦК України.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись - 259, 265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: трьохкімнатною квартирою №38, яка знаходиться в АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Польська М.В.

Повний текст рішення виготовлено 16 листопада 2018 року.