АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 649/1014/15ц Головуючий у першій інстанції Гапоненко Р.В.
Номер провадження 22-ц/791/59/18 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Бугрика В.В., Семиженка Г.В.,

секретар Цвєткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року, ухвалене в складі судді Гапоненка Р.В. в цивільній справі № 649/1014/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків

В С Т А Н О В И В:

03.11.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

Свої вимоги обгрунтувало тим, що 02.12.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №50008458, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 457817,15 грн., що на дату укладення договору в еквівалентні становило 55 564.64 долари США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, із цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель А208.50 (Alrair) кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2013; для сплати страхових платежів за договором страхування, ОСОБА_4 за умовами цього ж договору отримав додатковий кредит -1 в сумі 105298,15 грн., що еквівалентно 12 771.15 доларам США, та додатковий кредит -2 на суму 34864,80 грн, що еквівалентно 4228.60 доларам США з цільовим призначенням - сплата страхових платежів за договором страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу.

Виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором було забезпечено заставою зазначеного транспортного засобу та порукою ОСОБА_2

З січня 2014 року ОСОБА_4 почав порушувати умови договору щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості, в результаті чого у нього утворилась заборгованість за несплаченими щомісячними платежами в розмірі 154 406,40 грн.

05.05.2015 року ТОВ "Порше Мобіліті" надіслало на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитом (а.с.71), яка отримана відповідачами 19 травня 2015 року, однак залишена без задоволення.

Посилаючись на викладені обставини позивач на підставі наданого розрахунку просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на свою користь основну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1117 324.89 грн., штраф у розмірі 107086.55 грн, пеню у розмірі 10892.27 грн., 3% у розмірі - 11753.76 грн., збитки у розмірі 22824.00 грн., інфляційні втрати у розмірі 63992.87 грн., основну суму кредиту за додатковим кредитом -1 у розмірі 50247.95 грн, пеню у розмірі - 2451.46 грн., 3% у розмірі - 735.43 грн., інфляційні втрати у розмірі 10287.93 грн, основну суму кредиту за додатковим кредитом -2 у розмірі 16637.71 грн., пеню у розмірі 811.71 грн., 3% у розмірі - 243.51 грн., інфляційні втрати у розмірі 3406,46 грн.

Заочним рішенням Великолепетихського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості за кредитним договором №50008458 від 02.12.2013 року у розмірі - 1117 324.89 грн, штраф у розмірі 107086.55 грн.,пеню у розмірі - 10892.27 грн.,3% у розмірі - 11753,76 грн, збитки у розмірі 22824.00 грн., інфляційні втрати у розмірі 63992.87 грн.,, основну суму кредиту за додатковим кредитом-1 у розмірі 50247.95 грн, пеню у розмірі -2451.46 грн., 3% у розмірі - 735.43 грн., інфляційні втрати у розмірі 10287.93 грн, основну суму кредиту за додатковим кредитом -2 у розмірі 16637.71 грн, пеню у розмірі 811.71 грн, 3% у розмірі 243.51 грн, інфляційні втрати у розмірі 3406.46 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 серпня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 09 лютого 2015 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи. Вважає, що суд не надав оцінки поважності причин її неявки в судове засідання, прийняв рішення про заочний розгляд справи, тим самим позбавив відповідача можливості використати право на судовий захист і надання доказів, зокрема надати суду власні розрахунки по заборгованості та провести звірку взаєморозрахунків з позивачем. На думку, апелянта, розмір позовних вимог необґрунтовано завищений, визначений без урахування суми погашення позики.

ТОВ «Порше Мобіліті» у відзиві на апеляційну скаргу, доводів скарги не визнало, вважає, що заочне рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року є законним та таким, що ухвалено у відповідності до норм чинного законодавства, а апеляційна скарга є необгрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Зазначає, що апелянт на спростування суми заборгованості за кредитним договором не надав жодного належного та допустимого доказу, вказує, що матеріали справи містять докази того, що відповідач відмовилась від отримання судових документів, що відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України ( в редакції чинній на час розгляду справи) свідчить про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

ОСОБА_2 в письмових запереченнях на відзив зазначає, що власні розрахунки заборгованості за кредитним договором вона надасть в судове засідання, оскільки для їх складання їй потрібен час.

Цивільна справа розглядається Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ч.1 розділу XIII Перехідні положення в редакції Закону від 3.10.2017 року №2147-VIII.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи.

За таких обставин, керуючись ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає, що неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.12.2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті», за участю поручителя ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №50008458, та підписано загальні умови кредитування.

За умовами зазначеного кредитного договору, ОСОБА_4, отримав кредит у розмірі 457 817,15 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 55 526 доларам 64 центам США, строком на 60 місяців, із змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель А208.50 (Alrair) кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968 куб. см, рік випуску 2013, за умовами цього ж договору ОСОБА_4 отримав додатковий кредит -1 в сумі 105298,15 грн., що еквівалентно 12771.15 доларам США, для сплати страхових платежів за договором страхування, та додатковий кредит -2 на суму 34864,80 грн, що еквівалентно 4228.60 доларам США з цільовим призначенням - сплата страхових платежів за договором страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу.

Згідно з п.1.4.2 та п.п.2.4, 2.5 умов кредитування, повернення кредиту та процентів за його користування здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору та додаткового кредиту -1 не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого позивачем (а.с.20-36).

Виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором було забезпечено заставою вище зазначеного транспортного засобу та порукою ОСОБА_2

Позивач зазначав, що позичальник, починаючи з січня 2014 року в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, почав порушувати графік сплати кредитних платежів, а з вересня 2014 року позичальник перестав виконувати свої зобов'язання за договором. Зазначені обставини не спростовані відповідачами. З позовними вимогами до ОСОБА_2 банк звернувся 03.11.2015 року.

За розрахунками позивача, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню становить еквівалент 43 283,41 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют - 21.298грн/дол США ПАТ «Креді Агріколь Банк» чинного станом на 09.10.2015 рік складає 921 850.07 грн, сума процентів за користування кредитом за період з 01.05.2015 року по 09.10.2015 рік складає 41068.42 грн., а всього сума основного боргу становить 1117324.89 грн.; 50247.95 грн - сума заборгованості за додатковим кредитом -1; 16637.71 грн. - за додатковим кредитом - 2; 107086.55 грн - штрафні санкції відповідно до п.8.3, п.3.3 умов кредитування; пеня за порушення зобов'язань за договором, а також за додатковими договорами в розмірі 14155.44 грн; 12732.70 грн, 3% річних; 77687.26 грн інфляційні втрати; 22824.00 грн збитки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь банку зазначеної позивачем суми кредитної заборгованості.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості, що підлягає солідарному стягненню з поручителя з таких підстав.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підставою для виходу за межі доводів апеляційної скарги в цій справі колегія суддів вважає є неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що регулюють правовідносини з припинення поруки.

Так, згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України)

Оскільки строк дії поруки в договорі не визначено, то в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, як і поручитель ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами через шістдесят місяців, сплачуючи її частинами щомісячно згідно графіку платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, та обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Саме до такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, розглядаючи 17 вересня 2014 року справу № 6-53 цс 14, підстав для відступлення якої не має.

Отже, оскільки відповідно до умов кредитного договору позичальник, як і поручитель взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами протягом шістдесяти місяців, сплачуючи її частинами щомісяця до 15 - го числа кожного календарного місяця строку кредитування у розмірах, визначених графіком, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення позовних вимог до поручителя.

З огляду на те, що банк позовні вимоги до поручителя в межах шести місяців по кожному платежу не пред'явив, порука ОСОБА_2 по платежам, що нараховані станом на 03.05.2015 року припинилась.

На підставі викладеного, колегія суддів, вважає, що порука ОСОБА_2 припинилась відносно зобов'язань позичальника щодо сплати платежів щодо основної суми заборгованості за додатковим кредитом -1 з жовтня 2014 року по 03.05.2015 року в сумі 27480,82 грн.; за платежами щодо основної суми заборгованості за додатковим кредитом -2 з жовтня 2014 року по 03 травня 2015 рік в сумі - .9099.24 грн.; заборгованість за штрафом, нарахованим за період з 17.09.2014 по 03.05.2015 в сумі 12582.45 грн.; 3% річних нараховані за невиконання грошових зобов'язань нараховані з 15.09.2014 по 03.05.2015 рік в сумі 3267,69 грн.; 3% річних за невиконання грошових зобов'язань з додатковим кредитом -1 нарахованих за період з 15.10.2014 року по 03.05.2015 рік в сумі 574,24 грн.; 3% річних нарахованих за невиконання грошових зобов'язань з додатковим кредитом -2 за період з 15.10.2014 року по 03.05.2015 рік в сумі 190,14 грн.

За таких обставин розмір заборгованості ОСОБА_2 за вказаними вище видами платежів необхідно зменшити на зазначені суми, а рішення суду в цій частині змінити.

Колегія суддів дійшла висновку, що не можуть бути задоволенні і позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2 про стягнення втрат від інфляційних процесів в загальному розмірі 77687.26 грн, оскільки за умовами кредитного договору сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язань ОСОБА_3 у доларах США.

Таким чином, усі нараховані платежі по заборгованості за кредитним договором мали прив'язку до курсу долара, що виключає втрати від інфляційних процесів.

Не можуть бути задоволенні і позовні вимоги щодо стягнення завданих збитків у розмірі 22824,00 грн з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із змісту позову, ТОВ «Порше Мобіліті» вимоги щодо стягнення завданих збитків в сумі 10824,00 грн обґрунтовує витратами, понесеними ним у зв'язку із супроводженням процесу вчинення виконавчого напису, проте такі дії не пов'язані з цією справою, де предметом позову є стягнення кредитної заборгованості.

Не можуть бути компенсовані і збитки в розмірі 12000,00 грн, оскільки не є такими в розумінні ст.22 ЦК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню та зміні з ухваленням нового рішення.

Помилковим є висновок суду щодо необхідності стягнення з відповідачів в солідарному порядку судового збору, сплаченого позивачем за подання позову в сумі 21280,46 грн, оскільки чинним законодавством не передбачено солідарного способу стягнення судових витрат.

Отже рішення суду в частині стягнення судових витрат необхідно змінити, пропорційно до задоволених вимог, зазначивши, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ТОВ "Порше Мобіліті" 9375,17 грн судового збору.

В той же час, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду в частині стягнення з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_4 кредитної заборгованості за тілом кредиту в сумі 921850,07 грн та відсоткам в сумі 41068,42 грн, а всього на загальну суму 1117324,89 грн, оскільки виходячи з положень ст.ст.526, 527, 554, 1054,1056-1 ЦК України, відповідач має зобов'язання щодо сплати заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом.

Відповідно до положень ст.382 ЦПК України з врахуванням ухвали суду апеляційного суду від 19 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору в сумі 19289,09 грн до ухвалення судового рішення у справі апеляційним судом, виходячи з пропорційності до задоволених вимог, колегія суддів вважає за необхідне відшкодувати на користь держави судовий збір за рахунок ОСОБА_2 в сумі 5523,16 грн, за рахунок ТОВ "Порше Мобіліті" в сумі 2780,92 грн.

Керуючись ст.ст.367,368,376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат у розмірі 63 992,87 грн; інфляційних витрат у розмірі 10 287,93 грн; інфляційних витрат у розмірі 3406,46 грн; збитків в сумі 22 824,00 грн.; пені в сумі 10892,27 грн, нарахованої за період з вересня 2014 року по квітень 2015 рік скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ТОВ «Порше Мобіліті» у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» штрафу; пені; 3 % річних; основної суми кредиту за додатковим кредитом -1; основної суми кредиту за додатковим кредитом -2 змінити, виклавши його в такій редакції:

стягнути з ОСОБА_2 в солідарному порядку з ОСОБА_4 на користь ТОВ "Порше Мобіліті" штраф у розмірі 93214,09 грн; основну суму кредиту за Додатковим кредитом -1 у розмірі 22767,13 грн.; основну суму кредиту за Додатковим кредитом -2 у розмірі 7538,47 грн; пеню за Додатковим кредитом -1 у розмірі 537,26 грн; пеню за Додатковим кредитом -2 у розмірі 177.90 грн; загальну суму 3% річних в розмірі 8486,07 грн; загальну суму 3 % річних за Додатковим кредитом -2 у розмірі 53,37 грн; загальну суму 3 % річних за Додатковим кредитом -1 в сумі 161,19 грн.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити, зазначивши стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 9375,17 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 5523,16 грн.

Стягнути з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь держави судовий збір в сумі 2 780,92 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.В. Бугрик

Г.В. Семиженко

Повний текст постанови складений і підписаний 15.05.2018 року.

Головуючий Л.В. Базіль