Справа № 171/1274/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2018 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Кодрян Л.І.

з участю: секретаря судового засідання - Титаренко Л.Б.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Апостолівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про встановлення належності особі документа, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Апостолівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про встановлення належності їй свідоцтва про народження, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_4 Діяна, отримала 18 січня 2002 року НОМЕР_1, який їй було видано Апостолівським РВ ГУМВС в Дніпропетровській області на підставі свідоцтва про народження серії Х-ГС № 471410, виданого Аралською сільською радою Ленінського відділу РАГС, Ошської області, Киргизької СРСР, 05 січня 1990 року, згідно актового запису № 2.

Проте, як зазначає позивач, в паспорті її імя було записано, як ОСОБА_1, незважаючи на той факт, що згідно свідоцтва про народження її батьками їй визначено та дано при народженні імя ОСОБА_4 Діяна, що відповідає традиціям Киргизії.

ОСОБА_1 вказує, що в звязку з вищенаведеним при зверненні її до державних органів з заявою про видачу закордонного паспорту, при перевірці документів її ототожнили як двох різних осіб.

Позивач зазначає, що для усунення розбіжностей в паспорті та свідоцтві про народження вона звернулася до Апостолівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявою про внесення змін до актового запису про її народження. Проте, отримала відповідь про відсутність підстав для внесення змін до вказаного актового запису, з якою не погоджується.

ОСОБА_1 посилається на порушення її права на імя, зазначаючи, що оскільки імя є особистим немайновим благом та дає можливість набувати права та створювати для себе цивільні обовязки, а також здійснювати ці права та виконувати цивільні обовязки під своїм іменем, то перекручення її прізвища та імені є порушенням її прав та підлягає виправленню.

У звязку з вищенаведеним просить встановити належність їй ОСОБА_3 документа свідоцтва про народження серії Х-ГС № 471410, виданого 05 січня 1990 року на імя ОСОБА_4 Діяна, Аралською сільською радою Ленінського відділу РАГС, Ошської області, Киргизької СРСР, згідно актового запису № 2.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримала, обґрунтовуючи свої вимоги вищенаведеним, просила позов задовольнити. Зазначила, що свідоцтво про народження серії Х-ГС № 471410, видане 05 січня 1990 року на імя ОСОБА_4 Діяна та паспорт серія АО 015133, виданий Апостолівським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 18 січня 2012 року на імя ОСОБА_3, належить одній і тій ж особі. Розбіжність в зазначених документах виникла внаслідок того, що при видачі їй паспорту, на прохання її батьків, в паспорті її було зазначено, як ОСОБА_3. Встановлення належності їй свідоцтво про народження серії Х-ГС № 471410, виданого 05 січня 1990 року, потрібно з метою впорядкування документів для виїзду за кордон. Вказала, що ОСОБА_4 кизи Крістіна є її рідною сестрою, батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які також є її батьками. Вказаний факт вважає таким, що доводить належність їй свідоцтва про її народження на імя ОСОБА_4 Діяна.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає, що позов підлягає задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначає, що до правовідносин у даній справі слід застосувати норми ЦК України, Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року. Належним способом захисту порушеного права позивача у даних правовідносинах вважає - встановлення судом належності ОСОБА_1 свідоцтва про народження на імя ОСОБА_4 Діяна, а належним відповідачем є Апостолівська міська рада Дніпропетровської області.

Відповідач ОСОБА_7 міська рада Дніпропетровської області відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подала.

Відповідачем подано заяву відповідно до якої розгляд даної цивільної справи відповідач просить проводити у відсутності представника Апостолівської міської ради Дніпропетровської області.

Третьою особою подано заяву відповідно до якої розгляд даної цивільної справи третя особа просить проводити у відсутності представника Апостолівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України АО 015133, виданого Апостолівським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 18 січня 2012 року, позивач зазначена, як ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася в с.Аралський, Ленінського району, Ошської області (а.с.16).

Свідоцтво про народження серії Х-ГС № 471410, видане Аралською сільською радою Ленінського відділу РАГС, Ошської області, Киргизької СРСР 05 січня 1990 року на імя ОСОБА_4 Діяна, згідно актового запису № 2 (а.с.17).

Відповідно до актового запису про народження № 2 від 05 січня 1990 року встановлено, що 01 січня 1990 року народилася ОСОБА_4 Діяна в с.Аралський Ленінського району, Ошської області, відомості про батька ОСОБА_5, мати ОСОБА_6 (а.с.18).

Згідно заяви ОСОБА_1 встановлено, що 16.06.2017 року позивач зверталася до Апостолівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про внесення змін до актового запису про народження № 2 від 05 січня 1990 року щодо імені (а.с.14).

З відповіді Апостолівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 22.06.2017 року № 936/14.29-31 вбачається, що вказаний орган повідомляє про неможливість внесення вказаних позивачем змін до актового запису про народження № 2 від 05 січня 1990 року (а.с.15).

Позивач, звернувшись до суду за захистом свого порушеного права, виклала в позові вимогу відповідно до якої просить суд про встановлення належності їй свідоцтва про народження.

Проте, спосіб захисту відповідно до викладеної в позові вимоги позивача суперечить закону з огляду на таке.

За змістом ст.293 ЦПК України розгляд цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав здійснюється в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства.

Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.3 ст.315 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в обєднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно розяснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Таким чином, вимога про встановлення належності особі свідоцтва про народження розгляду в судовому порядку не підлягає, оскільки дане питання вирішуються органом, який видав документ.

Разом з тим, в даній справі позивач звернулася з вищезазначеною вимогою до відповідача ОСОБА_7 міської ради Дніпропетровської області в порядку позовного провадження. При цьому, ОСОБА_1 посилається в позові на порушення її права на імя, як особисте немайнове благо, зазначаючи, що оскільки імя є особистим немайновим благом та дає можливість набувати права та створювати для себе цивільні обовязки, а також здійснювати ці права та виконувати цивільні обовязки під своїм іменем, то перекручення її прізвища та імені є порушенням її прав та підлягає виправленню.

Відповідно до ч.1 ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Зі змісту ст.294 ЦПК України вбачається, що фізична особа має право на ім'я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. Якщо перекручення імені здійснене у засобі масової інформації, воно має бути виправлене у тому ж засобі масової інформації.

Проте, звернувшись з позовними вимогами до Апостоівської міської ради Дніпропетровської області, позивач не довела в чому полягає порушення її прав вказаним відповідачем.

Натомість ОСОБА_1 в позові вказує на те, що зверталася для усунення розбіжностей в паспорті та свідоцтві про народження до Апостолівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області з заявою про внесення змін до актового запису про її народження. Проте, отримала відповідь про відсутність підстав для внесення змін до вказаного актового запису, яку вважає такою, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що Апостолівська міська рада Дніпропетровської області є неналежним відповідачем в даній справі.

У звязку з вищенаведеним, з огляду на вимоги ст.ст.5,13 ЦПК України, відповідно до обраного позивачем способу захисту та викладеної в позові вимоги до неналежного відповідача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України необхідно покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5,13, 89, 141, 258-259, 264-265, 354-356 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2) до Апостолівської міської ради Дніпропетровської області (, вул.Центральна, 65, м.Апостолове, Дніпропетровської області), третя особа Апостолівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (, вул.Центральна, 63, м.Апостолове, Дніпропетровської області) про встановлення належності особі документа відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2018 року.

СуддяОСОБА_8