Дата документу 20.11.2018 Справа № 330/316/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 330/316/17
Провадження №22-ц/807/423/18
Головуючий в 1-й інстанції - Куценко О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарСеменчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року за заявою ОСОБА_7, заінтересована особа Жовтнева районна рада м. Дніпропетровська про встановлення юридичного факту перебування фізичної особи на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_7 звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що в грудні 1965 року вона познайомилась з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкала в м. Дніпропетровську. Після чого, ОСОБА_7 стала підтримувати дружні стосунки з останньою та її чоловіком ОСОБА_9. З 1998 року заявницю було звільнено з роботи і вона перебувала в край тяжкому матеріальному становищі. Станом на 2000-2001 року ОСОБА_8 була пенсіонеркою, дітей та близьких родичів в неї не було, систематично матеріально підтримував її далекий родич ОСОБА_10, який постійно мешкав в м. Житомирі. Поміч, яку надавав ОСОБА_11 була значною та давала можливість економити ОСОБА_8 свою пенсію. В січні 2001 року, заявниця уклала письмовий договір займу грошових коштів у розмірі 1000,00 грн. з мешканкою с. Новоданилівка, Якимівського району ОСОБА_12. Про наявність боргу та відсутності коштів для існування, заявниця поскаржилась подрузі ОСОБА_8, яка в свою чергу зголосилась допомогти заявниці матеріально, передаючи частину пенсії, продукти харчування та одяг. З червня 2001 року ОСОБА_7 систематично отримувала особисто або через ОСОБА_12, яка приїздила з Дніпропетровська в с. Новоданилівка Якимівського району, продукти харчування та грошові кошти в розмірі 100-120 грн. щомісячно від ОСОБА_8 Свою призначену пенсію з листопада 2001 року, заявниця була змушена віддавати в якості відшкодування боргу, по договору займу, що підтверджується документально долученими копіями угоди та розписками.Єдиним джерелом для існування заявниці були грошові кошти в розмірі 100-120 грн., які вона отримувала від подруги ОСОБА_8 В зв`язку з викладеним ОСОБА_7 просила суд, встановити юридичний факт, що вона перебувала на утримані померлої, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8, а саме з червня 2001 по серпень 2002 року, тобто не менше одного року до її смерті.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року, заява ОСОБА_7 про встановлення юридичного факту перебування фізичної особи на утриманні задоволена. Встановлено юридичний факт, перебування на утриманні непрацездатної ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у громадянки ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з червня 2001 року по серпень 2002 року .

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги в яких, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду, прийняти нове, яким в заяву ОСОБА_13 залишити без розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги ОСОБА_5 є, те що її батько ОСОБА_10 прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, проте не отримав свідоцтво на вказане майно, 29 жовтня 2013 року батько помер, ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті батька, ОСОБА_7 ніхто з членів родини не знав та не бачив, із заяви ОСОБА_7 вбачається спір про право, оскільки встановлення факту перебування на утриманні потрібно їй для оформлення спадщини, в зв'язку з чим є підстави для скасування рішення суду і залишення заяву без розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги, ОСОБА_6 є те, що його батько ОСОБА_14 прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, проте не отримав свідоцтво на вказане майно. 21 листопада 2012 року ОСОБА_14 помер. ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті батька. ОСОБА_7 ніхто з членів родини не знав та не бачив, із заяви ОСОБА_7 вбачається спір про право, оскільки встановлення факту перебування на утриманні потрібно їй для оформлення спадщини, в зв'язку з чим ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву залишити без розгляду.

ОСОБА_7 подала відзив на апеляційні скарги, в якому зазначила, що є спадкоємцем ОСОБА_8, оскільки спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; нотаріусом було відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_10, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2006 року ОСОБА_14 та ОСОБА_10 надано лише право подати заяви про прийняття спадщини. На підставі викладено, ОСОБА_7 вважає, що відсутній будь який спір про право і апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 255 і 257 цього Кодексу.

Як зазначила заявник у своїй заяві до суду вона звернулась з заявою про встановлення юридичного факту для вирішення питання про спадкування спадкового майна (а.с. 2.

За роз'ясненнями п. 24 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у справах про спадкування відповідачами мають бути залучені всі спадкоємці. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що коло можливих спадкоємців померлої ОСОБА_8 судом не з'ясовувалося, матеріали спадкової справи із нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не витребувані.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є особами, які не брала участі у справі, про те суд вирішив питання про їх права та обов'язки, а отже вони мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України (в редакції закону на час розгляду справи) та роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до рішення суду першої інстанції, встановлення факту перебування на утриманні необхідно заявниці для оформлення спадщини після померлої ОСОБА_8

Встановлення даного факту фактично заявником пов'язується з наступним вирішенням спору про право особи на власність в порядку спадкування, оскільки положеннями ст.531ЦК (в редакції 1963р.), на яку посилалась і заявниця у своїй заяві (а.с. 2) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Судом першої інстанції не враховано, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд, на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону на час розгляду справи), залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Аналогічні положення щодо наслідків наявності спору про право під час розгляду справи в порядку окремого провадження містяться і в ч.4 ст. 315 ЦПК України.

Зважаючи на те, що між ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник спір про право на спадщину після померлої ОСОБА_8, який має розглядатися судом в порядку позовного провадження, розгляд заяви ОСОБА_7 про встановлення юридичного факту перебування фізичної особи на утриманні в порядку окремого провадження суперечив вимогам ст.235 ч.6 ЦПК України (в редакції закону на час ухвалення оскаржуваного рішення).

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону, воно підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_7 - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року у цій справі скасувати, заяву ОСОБА_7 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 листопада 2018 року

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков