Справа №265/6084/18
Провадження №2/265/1493/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що на виконанні у державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 430602285 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1130/2008 від 05.04.2008 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Макіївка Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини доходів боржника щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття.

23 квітня 2008 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного рішення суду.

15 жовтня 2014 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції Бєловою М.Є. винесена постанова про арешт на все рухоме майно боржника.

Згідно Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 45400159 від 17.10.2014 року заборонено відчужувати все рухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_1, на підставі постанови державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Белової М.Є. про арешт мана боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2014 року.

Крім того, також накладений арешт на нерухоме майно, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де опис предмета обтяження: все нерухоме майно на підставі постанови Орджонікідзевського відділу ДВС про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серія та номер 43060285 від 15.10.2014 року.

Відповідно до довідки Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управляння юстиції у Донецької області № 14.1- 59/3655 від 20.04.2018 року станом на 12 січня 2018 року заборгованість по аліментам відсутня, аліменти сплачені в повному обсязі, тому вважає, що за таких обставин, підстав для перебування майна під арештом немає. Просить суд зняти арешт з рухомого та нерухомого майна належного йому, який накладений постановою ВП № 43060285 від 15 жовтня 2014 року.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася про час та місце слухання справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило.

Представник відповідача ВДВС на розгляд справи не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Вирішення вимог позовної заяви покладав на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі рішення Центрально-міського районного суду м.Макіївки Донецької області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 березня 2008 року, та до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду виданий виконавчий лист, який перебував на виконанні в Лівобережному відділі ДВС м.Маріуполя.

Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Бєловою М.Є. серії ВП № 43060285 від 15 жовтня 2014 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1

З листа № 14.1-59/3655 від 20.04.2018 року, виданого Лівобережним ВДВС міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що у ВДВС на виконанні перебував виконавчий лист № 2-1130/2008, виданий 05 травня 2008 року Центрально-міським районним судом м.Макіївки про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 березня 2008 року, та до досягнення дитиною повноліття.

23.04.2014 року у відношенні боржника на підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2010 року) відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду.

15.10.2014 року згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2010 року) державним виконавцем винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника, копії постанов направлено до відповідних установ до виконання.

Згідно ухвали №265/б50/15-ц, виданої 16.02.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, боржника ОСОБА_1 було оголошено у розшук.

18.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання у зв'язку з досягненням дитиною повноліття, заборгованість станом на 17 жовтня 2016 року складала 68958,87 грн.

12.01.2018 року до Лівобережного відділу ДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_2, в якій значилось, що вона по вищевказаному виконавчому документу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на її користь на момент повноліття дитини претензій не має, аліменти сплачені в повному обсязі.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту частини 2 цієї статті вбачається, що стягнення може бути звернено на майно боржника у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці.

Зважаючи на те, що на час розгляду справи відпали підстави для звернення стягнення на майно боржника, оскільки заборгованість зі сплати аліментів боржником погашена, також відпали і підстави для арешту майна боржника, який, відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», застосовується для забезпечення реального виконання рішення при зверненні стягнення на майно боржника.

Порядок та підстави зняття арешту визначений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Позовні вимоги про зняття арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки підстави, визначені законом, для звернення стягнення на майно боржника та накладення арешту на все майно боржника, у тому числі оголошення майна у розшук, на теперішній час відсутні.

Чинним законодавством, як зазначалось вище, встановлена можливість звернення стягнення на майно боржника, а відтак і можливість накладення арешту на його майно, лише у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці.

В розумінні ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладається держаним виконавцем і застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, арешт майна боржника може бути накладений лише у випадку наявності поточної заборгованості по сплаті аліментів, і не може бути направлена на забезпечення виконання зобов'язань, що виникають у майбутньому.

Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України).

Постанова державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 15.10.2014 року про арешт всього майна ОСОБА_1 за умови відсутності заборгованості по аліментам порушує права власності позивача на належне йому майно.

При цьому арешт майна та/або оголошення його у розшук є виключно мірою, що спрямоване на забезпечення інтересів громадян, на користь яких винесено рішення суду, зокрема погашення існуючої заборгованості за рахунок арештованого та реалізованого майна боржника.

На теперішній час вжиті державним виконавцем заходи для виконання рішення суду в майбутньому без наявності реальної заборгованості боржника є надмірними та не відповідають принципу співрозмірності накладеного обтяження на майно, його вартості та борговим зобов'язанням боржника.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, оскільки на даний час заборгованість по сплаті аліментів відсутня, а позивач як власник майна не має можливості належним чином реалізувати свої права, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Бєлової М.Є. № 430602285 від 15 жовтня 2014 року на все рухоме й нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, при примусовому виконанні виконавчого провадження № 430602285, з виконання виконавчого листа №2-1130/2008, виданого 05.05.2008 року Центрально-міським районним судом м.Макіївка Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 березня 2008 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст даного рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя О.О.Костромітіна