Справа № 456/84/18
Провадження № 2/456/605/2018
РІШЕННЯ

іменем України

08 травня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житлом, розташованим в м. Стрий по вул. Виговського, 13/4 Львівської області. В обґрунтування позову позивач покликається на те, що їй на праві власності належить квартира, що складається з житлової кімнати площею 18, 0 кв. м. і кухні, загальної площі 33, 6 кв. м., розташована в м. Стрий по вул. Виговського, 13/4 Львівської області на підставі договору купівлі-продажу від 10.10.1999 року. В даній квартирі відповідачка зареєстрована з 30.07.2014 року, оскільки погодилась допомагати по господарству, так як вона є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду. Однак з грудня 2016 року відповідачка не проживає в квартирі та по господарству їй не допомагає. Добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеним, просить позов задоволити. Зазначила, що позивач ОСОБА_4 є її рідною сестрою, її чоловік помер близько 20 років тому, доньки матірю не опікуються. В 2012 р. позивач познайомилася з відповідачем та домовилися між собою про те, що остання буде за нею доглядати, однак в грудні 2016 року відповідач покинула позивача, в квартирі не проживає, по господарству позивачу не допомагає. Позивач 11.09.2012 р. склала заповіт на імя відповідача і прописала її в квартирі. На даний час вона змушена доглядати за сестрою, остання склала на неї заповіт.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що 27.06.2012 року вона перейшла проживати до позивача в квартиру №АДРЕСА_1. Позивач є інвалідом І групи, яка потребує догляду і вдень, і вночі. Вона встановила газові лічильники на воду та балкон. Їй за догляд допомогу ніхто не платив, вона за особисті кошти допомагала позивачу, витрачала кошти на харчування та лікування. 11.09.2012 р. позивач склала на її імя заповіт. В 2016 році позивач захворіла і родичі не допомагали їй в лікуванні, у звязку з чим виникли конфліктні відносини і вона змушена була покинути позивача.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.ї

Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 10.12.1999 року, ОСОБА_1 купила квартиру № АДРЕСА_2 /а.с. 5/.

Згідно копії будинкової книги на квартиру АДРЕСА_3, 30.07.2014 року в квартирі прописано ОСОБА_2 /а.с. 7-8/.

Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної контори № 4 від 06.12.2017 року за вих. № 4109, ОСОБА_1 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Дана квартира площею 18, 0 кв. м. приватизована та належить на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 На цій житловій площі проживають та прописані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 9/.

Відповідно до акту фактичного проживання ЖЕК № 4 від 06.11.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 з грудня місяця 2016 року у квартирі №АДРЕСА_4 проживає одна /а.с. 10/.

Відповідно до відповіді ЖЕК № 4 від 26.03.2018 року за вих. № 136 на запит Стрийського міськрайонного суду Львівської області встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.07.2014 року в якості квартиранта так, як вона не могла доказати родинні відносини з власником кв. № 4 по вул. Виговського, 13 ОСОБА_1 і не укладала з власником квартири угоду на оренду житла. /а.с. 58/.

Відповідно до відповіді Стрийського міського відділу ДМС у Львівській області від 21.04.2018 року за вих. № 705 на запит Стрийського міськрайонного суду Львівської області встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована 30.07.2014 року за адресою: АДРЕСА_5 згідно поданої заяви, нотаріально засвідченої згоди власниці житла № 1630 від 17.07.2014 року та права власності на житло № 6883 від 29.12.1999 року /а.с. 65/

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

На підставі пояснень сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 встановлено, що відповідач з грудня 2016 року в квартирі №АДРЕСА_1 не проживає, а відтак, втратила право на користування жилим приміщенням.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення шляхом визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням, є законним та обґрунтованим, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 16, 319, 326, 381, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 6, 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_6.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Оригінал рішення.

Повний текст судового рішення

виготовлено 14 травня 2018 року.

Головуючий-суддя ОСОБА_11