Справа № 495/4747/17
З а о ч н е р і ш е н н я
29 жовтня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
справа №495/4747/17
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Білгород Дністровського цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_3 оборони України, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, -
представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5;
представник ОСОБА_2 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» - за довіреністю ОСОБА_6;
представник ОСОБА_3 оборони України - за довіреністю ОСОБА_7; ОСОБА_8, ОСОБА_9
ВСТАНОВИВ:
В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 04.03.2009 між ОСОБА_3 оборони України, від імені якого діяло державне підприємство ОСОБА_3 оборони України "Південь" (Сторона 1), та ОСОБА_1 (Сторона 2) було укладено договір №15/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, відповідно до положень п. п. 2.1, 2.2 якого Сторона 1, зокрема, зобов'язується надати Стороні 2 торгове місце № 3757 на території "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, а Сторона 2 зобов'язується, зокрема, своєчасно, в терміни, встановлені п. 3.2 договору, здійснювати оплату за договором. Відповідно до п. 6.1 договору №15/2009 від 04.03.2009 р. договір набуває чинності з 04.03.2009 р. та діє до 04.03.2019 року.
З моменту укладання договору № 15/2009 від 04.03.2009 р., позивач своєчасно сплачувала грошові кошти за користування торговим місцем.
Однак, у червні 2017 року за місцезнаходженням торгового місця зявився відповідач ОСОБА_4, який повідомив, що вказане торгове місце передано йому в користування, на підтвердження чого надав договір № ВКС-1544 гро надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, укладений з ОСОБА_3 оборони України, від імені якого діяв ОСОБА_2 "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" та заявив вимогу про звільнення спірного торгового місця.
Позивач стверджує, що укладанням договору № ВКС-1544 від 19.04.2017 р. були порушені її права, оскільки право користування торговим місцем № 3757 належить позивачу на підставі договору № 15/2009 від 04.03.2009 р., який є діючим, в установленому законом порядку розірваний або визнаний недійсним не був. Наведене, за переконанням позивача тягне за собою недійсність договору № ВКС-1544 від 19.04.2017 р., укладеного між ОСОБА_3 оборони України, від імені якого діє концерн "Військторгсервіс" та ОСОБА_4
Представник відповідача ОСОБА_2 "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" надав до суду письмові заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1, обгрунтовуючи їх наступним.
Відповідно до п. 6.3. Договору №15/2009 від 04.03.2009 року укладеного між ОСОБА_3 оборони України від імені якого діяло Державне підприємство ОСОБА_3 оборони України «Південь» та ОСОБА_1 Договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше, ніж 2 місяці. Крім цього, п. 6.4. Договору №15/2009 від 04.03.2009 року, передбачено, що дія Договору припиняється, зокрема, за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.
У звязку з укладенням 14.06.2016 року Договору доручення №1 між МОУ та ОСОБА_2 «Військторгсервіс», ОСОБА_2 діючи від імені та в інтересах МОУ, повідомив ОСОБА_1 листом №813 від 29.08.2016 р. про, те що змінилася повірена сторона, яка діє від імені МОУ, та про необхідність звернутися до філії «ОУВТ» Концерну «Військторгсервіс» задля переукладення Договору у разі наявності бажання перебувати у договірних відносинах з МОУ та законно користуватися торговим місцем №3757 по вул. Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок», натомість, позивач так і не зверталася задля оформлення договірних відносин у відповідності до умов Договору доручення.
Крім цього, п.1.1 Договору доручення, повноваження на отримання і здійснення обліку коштів, які надходять в якості оплати за користування торговими місцями, розташованими по вул. Рожевій, покладено саме на ОСОБА_2, який в подальшому зобовязаний здійснювати їх перерахування на рахунок МОУ.
Варто зауважити, що позивачка жодного разу не зверталася а ні до ОСОБА_2 а ні до Філії задля оформлення договірних відносин у відповідності до умов Договору доручення №1 від 14.06.2016 р., а також не перераховувала кошти до філії «ОУВТ» Концерну «Військторгсервіс» за користування торговим місцем.
У звязку з цим, на виконання пункту 6.3 Договору №15/2009 від 04.03.2009 року ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення від 16.01.2017 року, яким повідомлено останню про розірвання Договору №15/2009 від 04.03.2009 року, у звязку з наявною заборгованістю по оплаті. Цим же листом позивачку було повідомлено про припинення дії Договору №15/2009 від 04.03.2009 року на підставі п.п. 6.3 та 6.4 Договору, а саме з 16.03.2017 року.
Відповідачі у встановлений законом строк відзиву до суду не подали, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.06.2017 року провадження по справі було відкрите (а.с. 22).
26.06.2017 року було задоволено клопотання позивача про забезпечення позову по справі (а.с. 23-25).
24.07.2017 року відповідач ОСОБА_2 «Військторгсервіс» в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерн «Військторгсервіс» надало до суду заяву про відкладення розгляду справи та письмові заперечення проти позовних вимог (а.с. 31, 41-45).
23.10.2017 року ОСОБА_2 «Військторгсервіс» в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерн «Військторгсервіс» надав до суду клопотання про передачу справи за підсудністю та письмові пояснення по справі (а.с. 64).
23.10.2017 року постановлена ухвала, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 «Військторгсервіс» в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерн «Військторгсервіс» про передачу справи за підсудністю (а.с. 94-95).
07.11.2017 року ОСОБА_2 «Військторгсервіс» в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерн «Військторгсервіс» подало апеляційну скаргу на зазначену ухвалу (а.с. 96-99).
03.05.2018 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.05.2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 було закрито, цивільну справу передано до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених п. 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України (а.с. 156-158).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2018 року повернуто ОСОБА_2 апеляційну скаргу (а.с. 163) та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження по справі (а.с. 164-165).
Ухвалою від 13.08.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 191).
Позивач 29.10.2018 року надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. У разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 215).
Представник відповідача ОСОБА_2 "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (214). Представник відповідача надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи відкласти, у зв'язку із тим, що представник ОСОБА_2 зайнятий в іншому судовому процесі в провадженні Господарського суду Одеської області (216).
Суд бере до уваги вказану заяву, однак вважає за необхідне зазначити, що заява не містить доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, а отже не містить доказів поважності неявки відповідача до суду. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що заяви представника відповідача ОСОБА_2 "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" про відкладення розгляду справи є систематичними, так матеріали справи містять шість заяв представника відповідача про перенесення судового засідання у зв'язку з неможливістю з'явитися до суду (а.с. 31, 170, 177, 187, 205, 216).
Представник відповідача ОСОБА_3 оборони України у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується підписом представника у довідковому листі (а.с. 209). Надав до суду письмову заяву про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю представника у розгляді справи в Господарському суді Одеської області. З позовними вимогами позивача не погоджується у повному обсязі (а.с. 217).
Суд бере до уваги вказану заяву, однак вважає за необхідне зазначити, що заява не містить доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, а отже не містить доказів поважності неявки відповідача до суду. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що заяви представника відповідача ОСОБА_3 оборони України про відкладення розгляду справи носять систематичний характер, так матеріали справи містять чотири заяви представника відповідача про перенесення судового засідання у зв'язку з неможливістю з'явитися до суду (а.с. 33, 161,186, 217).
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобовязані:
1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;
2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Позовна заява у дійсній справі була подана 26.06.2017 року. Розгляд справи неодноразово відкладався.
Поряд з цим, суд при визначенні дат та часу проведення судових засідань погоджував їх проведення з усіма учасниками справи, виходячи з необхідності надання сторонам достатнього часу для надання доказів, відзивів, відповідей на відзив, клопотань та заяв.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи необхідність дотримання процесуальних строків розгляду визначеної категорії справи, суд вважає за необхідне здійснити розгляд справи за відсутності сторін, їх представників, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України справа підлягає розгляду в заочному порядку.
У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.03.2009 р. між ОСОБА_3 оборони України, від імені якого діяло державне підприємство ОСОБА_3 оборони України "Південь" (Сторона 1), та ОСОБА_1 було укладено договір № 15/2009 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій (а.с. 5-6).
Відповідно до положень п. п. 2.1, 2.2 якого Сторона 1, зокрема, зобов'язується надати Стороні 2 торгове місце № 3757 на території "Промтоварний ринок" по вул. Рожевій, а Сторона 2 зобов'язується, зокрема, своєчасно, в терміни, встановлені п. 3.2 договору, здійснювати оплату за договором. Відповідно до п. 6.1 договору № 15/2009 від 04.03.2009 р. договір набуває чинності з 04.03.2009 р. та діє до 04.03.2019 р.
Ст. 759, ч. 1 ст. 760 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
З огляду на правову природу договору № 15/2009 від 04.03.2009 р., укладеного між ОСОБА_3 оборони України, від імені якого діяло державне підприємство ОСОБА_3 оборони України «Південь» та позивачем, вказаний договір є договором найму, що має наслідком необхідність застосування до такого договору відповідних положень законодавства, якими врегульовані правовідносини найму (оренди).
Відповідно до ст. ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до п. 6.4 договору 15/2009 від 04.03.2009 р. визначено, що дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї зі сторін. При цьому, сторона, яка виступає з ініціативною про припинення дії договору повинна тасьмово повідомити про це іншу сторону за два місяці.
Позивач вказує, що у червні 2017 року за місцезнаходженням торгового місця зявився відповідач ОСОБА_4, який повідомив, що вказане торгове місце передано йому в користування на підставі укладеного 19.04.2017 р. між ОСОБА_3 оборони України в особі концерну "Військторгсервіс", (Сторона 1) та фізичною особою ОСОБА_4 (Сторона 3) договору № ВКС-1544 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, відповідно до положень п. 1.7.1 якого, Сторона 1 надає Стороні 2 право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на спеціально визначеній для цієї мети території, а Сторона 2 зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цього договору. Для встановлення майна Сторона 1 виділяє відкриту територію, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ "Промтоварний ринок", вул. Рожева, торгове місце № 3757, згідно з планом розташування, який є невід'ємною частиною цього договору. Договір набуває чинності з 19.04.2017 р. і діє до 31.05.2019 р. включно.
Суд, приходить до висновку, що укладанням договору № ВКС-1544 від 19.04.2017 р. було порушено права позивача, оскільки право користування торговим місцем № 3757 належить позивачу на підставі договору №15/2009 від 04.03.2009 р., який є діючим, в установленому законом порядку розірваний або визнаний недійсним не був.
Суд критично ставиться до доводів відповідача ОСОБА_2 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» про те, що договір 15/2009 від 04.03.2009 р. є припиненим на підставі п.п. 6.3 та 6.4 Договору з 16.03.2017 року.
Так, доводи відповідача про те, що листом-повідомленням від 16.01.2016 року ОСОБА_1 було повідомлено про припинення договору № 15/2009 від 04.03.2009 року "Про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" спростовуються матеріалами справи.
При цьому відповідач посилається на пункт 6.4. Договору № 15/2009 від 04.03.2009 р., згідно якого дія договору припиняється за ініціативою однієї сторін. Сторона, яка виступає ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяця.
Крім того у договорі №15/2009 від 04.03.2009 року вказано наступну адресу ОСОБА_1 О: АДРЕСА_2. Однак із листа, наданого відповідачем вбачається, що останній надсилався за іншою адресою: АДРЕСА_3.
Доводи відповідача щодо наявності заборгованості ОСОБА_1 по оплаті за користування місцем також спростовуються матеріалами справи.
Договір №15/2009 від 04.03.2009 року про надання права платного користування місцем для встановлення 20 футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок" був укладений між ОСОБА_3 оборони України від імені якого діяло ДП ОСОБА_3 оборони України "Південь", та ОСОБА_1. Таким чином, власником предмету оренди, а відповідно і орендодавцем за договором є ОСОБА_3 оборони України. Саме на користь орендодавця протягом всього часу дії договору оренди спрямовуються орендні платежі. Копії відповідних банківських квитанцій додано позивачем (а.с. 7-8).
Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.
Із договору №15/2009 від 04.03.2009 року не випливає, що виконання договору щодо сплати орендних платежів повинно виконуватися лише шляхом перерахування коштів на рахунок ДП "Південь".
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним «оспорюваний правочин).
З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку,що укладанням оспорюваного договору відповідачами було допущено порушення прав позивача, яким об'єкт найму використовувався на законних підставах. Як зазначалося вище, договір №15/2009 від 04.03.2009 р. є діючим, в установленому законом порядку розірваний або визнаний недійсним судом не був, доказів протилежного стороною відповідача суду не надано.
Таким чином, орендодавець не міг двічі передавати майнове право користування спірним торговим місцем, що тягне за собою недійсність договору № ВКС-1544 від 19.04.2017 р., укладеного між ОСОБА_3 оборони України, від імені якого діє концерн "Військторгсервіс", та ОСОБА_4.
Проаналізувавши сукупність доказів, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн., а отже по 213,30 грн. з кожного відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, ч. 4 ст. 223, ст.ст. 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_3 оборони України, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О.О.Боярський