АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/2006/16-ц 22-ц/774/1228/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 171/2006/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач за первісним позовом: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк»

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2

розглянув у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року, яке постановлено суддею Хоруженко Н.В. у м. Апостолове Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16.06.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KRР0АU30160039, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 66366,94 грн. на термін до 15.06.2014 року, та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядку, встановлених кредитним договором.

Однак відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 16.09.2016 року має заборгованість за цим договором у розмірі 409555,17 грн., яка складається з наступного: 43541,37 грн. заборгованість за кредитом, 89880,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4037,88 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 272095,51 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. На підставі ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача частину суми заборгованості за кредитом у сумі 90000,00 грн., яка складається з наступного: 43541,37 грн. заборгованість за кредитом, 46458,63 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

07.11.2017 року відповідач звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання неправомірним нарахування заборгованості, визнання договору припиненим, визнання зобовязань припиненими, в обґрунтування якого зазначено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KRР0АU30160039, на підставі якого позивач за основним позовом надав а відповідач за основним позовом отримав кредит у розмірі 66366,94 грн. на термін до 15.06.2014 року, крім того було укладено договір застави транспортного засобу ОСОБА_3, 2007 року випуску. У звязку із скрутним матеріальним становищем він 07.12.10 року передав цей автомобіль позивачу для звернення стягнення на майно та задоволення вимог за рахунок реалізації заставленого майна, однак позивач за основним позовом безпричинно не здійснив будь-яких дій щодо реалізації заставленого майна, а тому має місце прострочення кредитора та на підставі ст. 613,616 ЦПК України у позивача за основним позовом були відсутні підстави для нарахування процентів. Вважає, що отримавши від нього частину коштів в рахунок погашення кредиту, отримавши 07.12.2010 року предмет застави позивач за основним позовом задовольнив свої вимоги за рахунок заставленого майна, тому зобовязання між ним та банком з цього часу є припиненими, а нарахування банком відсотків, комісій, штрафів є неправомірним.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, тому, відповідно до вимог 367 ЦПК України, правильність висновків суду першої інстанції в цій частини колегією суддів не перевіряються.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» з тих підстав, що судом першої інстанції не враховано, що заборгованість за кредитним договором не погашена, автомобіль ОСОБА_2, який перебував у заставі, не реалізовано та між сторонами виник спір саме з вини відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_4.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року відкрито апеляційне провадження по апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», та визначено, що, відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року, пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між позивачем, який є правонаступником ЗАТ КБ ПриватБанк, та відповідачем ОСОБА_2 16.06.2007 року було укладено кредитний договір № KRР0АU30160039 та позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти на строк з 16.06.2007 року по 15.06.2014 року у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 66 366,94 грн. на наступні цілі: 47 835,00 грн. на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № KRPOAU30160039 від 16.06.07 року, договором особистого страхування № KRPOLK30160039 від 16.06.2007 року на строк до 15.06.08 року у сумі 2252,45 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 478,35 грн. та в розмірі 15767,15 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 даного договору.

Відповідач, в свою чергу, зобовязався щомісячно у період з 16 по 20 число кожного місяця, починаючи з наступного місяця періоду погашати заборгованість щомісячними платежами у сумі 1084,62 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Забезпеченням виконання зобовязань по даному договору є автомобіль DAEUWOO LANOS TF69Y, SUPTF69YD7W337399 (а.с. 9-10). Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не виконував умови договору в повному обсязі, у звязку із чим за кредитним договором № KRР0АU30160039 від 16.06.2007 року утворилась заборгованість, яка станом на 16.09.2016 року становить 409555,17 грн., натомість ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 з пропуском строку позовної давності, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Суд першої інстанції встановив, що позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість.

Факт неналежного виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором від 16.06.07 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», порушення тим самим прав позивача, яким позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовував свої вимоги за первісним позовом знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Натомість, позивач звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як видно з розрахунку заборгованості, відповідач здійснив останній платіж з метою погашення заборгованості за кредитом 20.10.2009 року, тому з цього часу почала спливати позовна давність щодо несплаченого чергового платежу.

Разом з тим, 07.12.2010 року відповідач ОСОБА_2 вчинив дії щодо передачі автомобіля в заклад банку, що свідчить про визнання боргу, а отже перебіг позовної давності перервався і з цього часу перебіг позовної давності почав спливати спочатку.

Кінцевий строк погашення зобовязання був визначений кредитним договором 15.06.2014 року.

Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати, тому строк позовної давності в даному випадку обчислюється з 15 березня 2013 року, з моменту зміни строку виконання основного зобов'язання, та закінчується 15 березня 2016 року, в той час як з позовом до суду позивач звернувся 22 листопада 2016 року, тобто із пропуском процесуального строку, встановленого чинним законодавством.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у вязку з попуском останнім строку позовної давності для звернення до суду, про застосування якої ОСОБА_2 було подано заяву (а.с.34).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що заборгованість за кредитним договором не погашена, автомобіль ОСОБА_2, який перебував у заставі, не реалізовано та між сторонами виник спір саме з вини відповідача, оскільки вказані доводи не спростовують висновків суду першої інстанції стосовно того, що позивачем по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» було пропущено строк звернення з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: