справа № 274/5081/14-ц
провадження № 2/0274/431/18
18.05.18 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., за участю секретаря судового засідання Павлюк - Жук А.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,-
У січні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 2, яка складає 55/100 частин житлового будинку № 15 по вул. Річній у м. Бердичеві Житомирської області, та зобов'язати останнього знятися з реєстраційного обліку.
Вимоги позову обґрунтовувала тим, що вона є власником вказаної частини житлового будинку, в якому з її дозволу 02.07.2005 р. був зареєстрований ОСОБА_2, з яким вона на той час підтримувала близькі стосунки, але не проживала однією сім'єю. З 2006 р. ОСОБА_2 перестав підтримувати з нею будь-які відносини, не проживає у вказаному будинку та в 2008 р. забрав решту своїх особистих речей. Реєстрація ОСОБА_2 перешкоджає їй належним чином користуватися своїм майном, тому звернулась до суду з вказаним позовом.
Заявою від 16.03.2018 р. ОСОБА_1 уточнила зустрічні позовні вимоги та просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власним майном шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням у належній їй на праві власності частині (55/100) житлового АДРЕСА_1, по вул. Річній у м. Бердичеві Житомирської області та зняття з його реєстрації місця проживання за зазначеною адресою(т. 2, а. с. 57 58).
У судове засідання учасники справи та їхні представники не з'явились.
Зважаючи на заяви позивача за зустрічним позовом та його представника щодо заочного розгляду справи, приймаючи до уваги те, що відповідач за зустрічним позовом повідомлявся про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив на уточнену позовну заяву не подав, суд вважає за можливе на підставі статті 280 Цивільного процесуального кодексу України ухвалити заочне рішення за зустрічним позовом.
У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.
Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 є власником 55/100 частин житлового будинку по № 15 по вул. Річній у м. Бердичеві Житомирської області на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2004 р., 02.07.2005 р. у вказаному будинку за її згоди було зареєстровано ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами справи (т. 1, а. с. 8, 9, 39) та про що зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2017 р.
Як вбачається зі змісту заяви від 16.03.2018 р. про уточнення позовних вимог, реєстрація ОСОБА_2 у належній ОСОБА_1 частині житлового АДРЕСА_1, по вул. Річній у м. Бердичеві Житомирської області, порушує її права як власника майна, обмежує права розпорядження та користування цим майном.
Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України(далі ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Зазначена позиція наведена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.03.2017 р., а відтак є обов'язковою для суду.
Зважаючи на наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме кв. № 2 у житловому будинку по № 15 по вул. Річній у м. Бердичеві Житомирської області, яка становить 55/100 цього будинку, шляхом пред'явлення позову про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою та позбавлення його права користування цим приміщенням.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
З урахуванням положень статей 133, 137 та 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню у якості відшкодування судових витрат 3 243,60 грн., з них: судовий збір 243.60 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень, понесення яких підтверджено документально(а.с. 36, т. 1, 67 т. 2).
Керуючись статтями 7 10, 13, 133, 137, 141, 263 265, 268, 280 283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) права користування та розпорядження власним майном шляхом позбавлення ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) права користування житловим приміщенням у належній їй на праві власності частині (55/100) житлового АДРЕСА_1, по вул. Річній у м. Бердичеві Житомирської області та зняття з його реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) у якості відшкодування судових витрат 3 243,60 грн..
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, вказаних нижче, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий О.В.Замега