Номер провадження: 22-ц/785/888/18
Номер справи місцевого суду: 493/896/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄНА ОСОБА_4» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (а.с. 1-5, т.1).

17 жовтня 2016 року позивач уточнив позов, шляхом виключення відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна ОСОБА_4 груп», залишивши вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з нього на його користь матеріальної шкоди у виді різниці фактичного розміру шкоди і страхової виплати в розмірі 167125,76 грн. та моральної шкоди на суму 60000 грн (т. 1, а.с. 199-201).

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 167 125,76 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної (т.2, а.с. 120-124).

11 грудня 2017 року не погоджуючись з цим рішенням суду ОСОБА_2М подав до суду апеляційну скаргу. Апелянт вважає оскаржуване рішення суду незаконним, оскільки судом не було прийнято до уваги посилання відповідача, а саме: невідповідності механічних пошкоджень наданих автомобілю «Mercedes- Bens Sprinter 515 CDI» до звіту оцінювача, на який посилається позивач для підтвердження понесених ним матеріальних збитків у вказаному ДТП. Крім того, апелянт посилається на відсутність доказів заподіянню позивачу моральної шкоди (т.2, а.с. 129-132).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення представників позивача, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, Апеляційний суд Одеської області приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивача не позбавлений права отримати відшкодування завданої шкоди саме від відповідача як заподіювача даної шкоди, не зважаючи на те, що він звертався до страхової компанії. Суд першої інстанції, обґрунтовуючи своє рішення, тим, що відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄНА ОСОБА_4» відшкодувала шкоду у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 49 000 грн., а різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) згідно з ст. 1194 ЦК України судом покладено на ОСОБА_2 Суд не прийняв до уваги посилання відповідача щодо невідповідності зазначених механічних пошкоджень автомобіля «Mercedes-Bens Sprinter 515 CDI», пошкодженням, зазначеному у звіті оцінювача та неправильності встановленого розмірі заподіяних збитків, так як відповідачем не надано, в порушення ст. 60 ЦПК України, будь-яких належних доказів щодо встановлення іншого розміру збитків.

Апеляційний суд Одеської області погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, відхиляючи доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне вказати на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2014 року о 11 год. 00 хв., ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем марки Ford Mondeo д/з ВН 4901 ВТ в м. Балта по вул. Котовського рухаючись по дорозі, що має асфальтобетонне покриття, зі сторони т-образного перехрестя вул. Гагаріна вул. Котовського, в напрямку центру м. Балта зі швидкістю біля 60 км. на годину, належним чином не оцінив дорожньою обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, проявив неуважність та скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Bens Sprinter 515 CDI», д/з ВН 0900 ЕА, під керуванням ОСОБА_3 У результаті зіткнення обидва автомобіля отримали значні механічні пошкодження. Отже, відповідач, керуючи належним йому автомобілем Ford Mondeo д/з ВН 4901 ВТ порушив Правила дорожнього руху та згідно з постановою Балтського районного суду Одеської області від 14 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 7 діб (т. 1, а.с. 114). Власником пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Bens Sprinter 515 CDI», д/з ВН 0900 ЕА є позивач, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії СAE 995157 (т.1, а.с.15). Цивільно-правова відповідальність відповідача - водія автомобіля марки Ford Mondeo д/з ВН 4901 ВТ на момент ДТП (21.10.2014 року) була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄНА ОСОБА_4» за полісом № АС/8186364 (т.1, а.с.7).

28 квітня 2015 року позивачка звернулась із письмовим повідомлення про настання ДТП до ПАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄНА ОСОБА_4 » з заявою про виплату страхового відшкодування, в подальшому страхова компанія здійснила страхове відшкодування за заподіяну шкоду на суму 49 000 грн., тобто у розмірі відповідно до лімітів відповідальності страховика.

Позивачем до суду першої інстанції було надано рахунок №НОМЕР_1 від 11 листопада 2014 року, наданого філією «Автомобільний дім Одеса» ПАТ «Одеса-Авто», квитанцій від 11 листопада 2014 року, від 27 листопада 2014 року та 31 січня 2015 року та актів виконаних робіт - вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Mercedes-Bens Sprinter 515 CDI», д/з ВН 0900 ЕА, внаслідок ДТП, складає 216 125 грн. 76 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України вказують на те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Вказані положення також підтверджуються розясненнями в п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено законом або договором.

Отже, враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вина відповідача підтверджена у судовому порядку, постановою Балтського районного суду Одеської області від 14 листопада 2014 року, та оскільки страхова компанія відповідно до ліміту відповідальності страховика здійснила страхове відшкодування за заявою позивача, то різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою необхідно сплатити ОСОБА_2 Оскільки страхова компанія здійснила виплату у розмірі 49 000 грн., то різниця матеріального збитку, спричинена власнику транспортного засобу Mercedes-Bens Sprinter 515 CDI», д/з ВН 0900 ЕА, складає у розмірі 166 125, 76 грн., тобто суму вказаного матеріального збитку без вже виплаченого страхового відшкодування за полісом № АС/8186364.

Водночас, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового відшкодування моральної шкоди, оскільки, дійсно, внаслідок ДТП, позивачеві було спричинено моральну шкоду, що виразилось у душевних стражданнях позивача у звязку із пошкодженням транспортного засобу, вимушених змінах в житті позивача та неможливості використання транспортного засобу внаслідок пошкодження. Крім того, враховуючи розумність і справедливість відшкодування обставинам справи сума моральної шкоди складає 10 000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності механічних пошкоджень наданих автомобілю «Mercedes- Bens Sprinter 515 CDI» до звіту оцінювача, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки виходячи з презумпції змагальності сторін кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тобто відповідачу, підтверджуючи свої доводи необхідно було надати докази невідповідності між спричинених матеріальних та моральних збитків позивачу та стягненими судом першої інстанції у своєму рішенні. Такі докази відповідачем не були надані ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції. Навпаки, вся процесуальна позиція відповідача побудована на обовязку позивача довести всі обставини в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України. Разом з тим, така позиція є помилковою. Так, позивач повинен довести факт ДТП (при цьому вказаний факт не оспорюється відповідачем), та обсяг завданої йому шкоди та розмір її компенсації. Остання в суді першої інстанції оспорювалась відповідачем. Звертаючись до суду позивач, на обґрунтування своїх позовних вимог, надав рахунок №НОМЕР_1 від 11 листопада 2014 року, квитанції від 11 листопада 2014 року, від 27 листопада 2014 року та 31 січня 2015 року та акти виконаних робіт (т.1, а.с. 27-54), що підтверджували вартість відновлювального ремонту та суму матеріального збитку. Водночас, відповідачем було двічі подано клопотання про призначення авто товарознавчої експертизи, однак забезпечення та сприянню її проведення заявником не відбувалось, оскільки при задоволенні клопотання про проведення судової експертизи відповідач не здійснив оплату за її проведення. Між тим, доведення невідповідності обсягу проведеного ремонту фактичним пошкодженням та/або обсяг реальних пошкодженню та обсягу проведеного ремонту потребує спеціальних знань, може доводитись допустимими доказами, та не може ґрунтуватись лише на критиці позиції позивача без доведення власної позиції.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції, то Апеляційний суду Одеської області залишає без задоволення апеляційну скаргу та залишає рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови виготовлено 18 травня 2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7