Справа № 466/670/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 квітня 2018року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Пірко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Органу опіки та піклування - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

установив:

30.01.2018року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, з участю третьої особи органу опіки та піклування ШРА ЛМР про позбавлення батьківських прав.

В позовній заяві зазначила, що вона та ОСОБА_2 прожили у шлюбі всього 2 роки. Проживали вони весь цей час у квартирі чоловіка. Від цього шлюбу у 2006 році у них народилась донька: ОСОБА_3. Коли їх дитині виповнився 1рік, їх сімейні стосунки почали погіршуватись, а згодом взагалі розпались. Причиною розірвання їх шлюбу була неадекватна поведінка чоловіка щодо них із донькою. Зокрема, чоловік грубо поводився зі нею, майже щодня зявлявся у нетверезому стані, повністю відмовився забезпечувати нас із донькою. Більше того, останній постійно створював конфліктні ситуації та нестерпні умови проживання для дитини. З метою збереження здоровя донечки та забезпечення нормальних умов її проживання вона змушена була забрати їх речі та переїхати проживати до своїх батьків. В березні 2008 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова їх шлюб було розірвано. Відтак, з часу припинення наших стосунків чоловік перестав зявлятися в житті їх доньки, тобто вона для нього просто перестала існувати.

Слід зазначити, що ОСОБА_2 живе на сусідній вулиці, але ніякої участі в житті та вихованні їх доньки ОСОБА_3 не бере. Він їх із дитиною постійно зустрічає на вулиці, але завжди робить вигляд, що нас не помічає, просто проходить повз них, при цьому свідомо відвертаючи голову, так начебто вони і не були ніколи знайомі.

В 2012році вона подала позов до суду про нарахування аліментів. Рішенням Шевченківського районного суду від 14.11.2012року ОСОБА_2 зобовязано виплачувати їй аліменти на утримання їх доньки в сумі 800 гривень щомісяця. Проте з часу ухвалення вказаного рішення відповідач його взагалі не виконує. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, виданого Пустомитівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, станом на 1 листопада 2017року така заборгованість становить 46245,16 грн.

Як їй відомо, ОСОБА_2 одружився вдруге і від цього шлюбу у нього є син, якого він водить в ту ж школу, де вчиться також і їх із ним донька, ходить з ним по тих же вулицях, де вони із донькою буваємо. Тобто свого сина від другого шлюбу останній матеріально забезпечує та виховує. Натомість свою доньку він просто назавжди викреслив зі свого життя.

Більше того, за 10років відповідач жодного разу не подзвонив їх доньці по телефону, щоб поцікавитися її життям, жодного разу не відвідав її дома, не підійшов до неї на вулиці. Юлія свого тата не те, що не памятає, вона його взагалі не знає в обличчя.

Таким чином, фактично із самого народження ОСОБА_3, тобто з 2007 року ОСОБА_2 не проживав разом із ними, життям дитини ніколи не цікавився і взагалі виявляв лише повне ігнорування доньки, начебто батьківські обовязки щодо виховання дитини його не стосуються.

Так званий «батько» не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Отже, роль батька у вихованні дитини протягом всіх її років життя відсутня. Натомість доньку вона виховує одна, в тому числі і матеріальне забезпечення покладене теж лише на неї.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просила позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у їх відсутності, представник позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

В судовому засідання представник третьої особи позовні вимоги підтримав та просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прожили у шлюбі всього 2 роки. Проживали вони весь цей час у квартирі чоловіка. Від цього шлюбу у 2006 році у них народилась донька: ОСОБА_3. Коли їх дитині виповнився 1рік, їх сімейні стосунки почали погіршуватись, а згодом взагалі розпались. Причиною розірвання їх шлюбу була неадекватна поведінка чоловіка щодо них із донькою. Зокрема, чоловік грубо поводився зі нею, майже щодня зявлявся у нетверезому стані, повністю відмовився забезпечувати нас із донькою. Більше того, останній постійно створював конфліктні ситуації та нестерпні умови проживання для дитини. З метою збереження здоровя донечки та забезпечення нормальних умов її проживання вона змушена була забрати їх речі та переїхати проживати до своїх батьків. В березні 2008 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова їх шлюб було розірвано. Відтак, з часу припинення наших стосунків чоловік перестав зявлятися в житті їх доньки, тобто вона для нього просто перестала існувати.

В 2012році ОСОБА_1 подала позов до суду про нарахування аліментів. Рішенням Шевченківського районного суду від 14.11.2012року ОСОБА_2 зобовязано виплачувати їй аліменти на утримання їх доньки в сумі 800 гривень щомісяця. Проте з часу ухвалення вказаного рішення відповідач його взагалі не виконує. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, виданого Пустомитівським РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, станом на 1 листопада 2017року така заборгованість становить 46245,16 грн.

За 10років відповідач жодного разу не подзвонив їх доньці по телефону, щоб поцікавитися її життям, жодного разу не відвідав її дома, не підійшов до неї на вулиці. Юлія свого тата не те, що не памятає, вона його взагалі не знає в обличчя.

Таким чином, фактично із самого народження ОСОБА_3, тобто з 2007 року ОСОБА_2 не проживав разом із ними, життям дитини ніколи не цікавився і взагалі виявляв лише повне ігнорування доньки, начебто батьківські обовязки щодо виховання дитини його не стосуються.

ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Згідно долученого до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №36-6 від 02.01.2018року з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3,05.06.2006року народження.

На підставі вищенаведеного, оскільки встановлено, що відповідач не виконує без поважних причин обовязків по вихованню дитини, ухиляється від виконання цих обовязків, оцінюючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення,

Керуючись ст.ст. 10, 12, 89, 223, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.150, 152, 155, 164, 165 СК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3,05.06.2006року народження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцять днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_4