Єдиний унікальний номер 725/1132/18
Номер провадження 2/725/171/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сорокан М.М.,

позивача ОСОБА_1,

та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилось двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між ним та ОСОБА_2 27.10.2016 року було розірвано, а діти залишились проживати разом з матірю.

Вказував на те, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 25.10.2017 року стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, що на даний час в сукупності складає 1776 грн. при тому, що його місячна заробітна плата становить 3723 грн., а на його утриманні також перебувають ще двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання яких він також сплачує аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на кожного сина. Таким чином, за умови сплати аліментів на утримання усіх дітей із заробітної плати залишається 171 грн. на прожиття та особисті потреби. За таких обставин, вважає, що спосіб стягнення аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід змінити на частку від його доходу, зокрема 1/3 частину від всіх видів його заробітку щомісячно на обох дітей.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці у справі №725/2887/17 на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1/3 частину всіх видів його заробітку на двох дітей щомісячно, до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вказував на те, що у нього на утриманні перебувають четверо дітей на утримання яких він зобовязаний сплачувати аліменти, проте його заробітку недостатньо для виплати визначеної суми аліментів, у звязку з чим за ним рахується заборгованість та до нього державним виконавцем застосовано ряд обмежень. Вважає наведені обставини достатніми для зменшення розміру аліментів на 1/3 частину всіх видів його заробітку на обох дітей, що буде меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та вказала, що забезпечення належного утримання дітей потребує значних матеріальних витрат, які вона самостійно забезпечити не в змозі. Крім того рішенням суду з відповідача стягнуто лише половину прожиткового мінімуму на кожного з дітей, які він не сплачує, а тому більшість матеріальних витрат на утримання дітей покладається на неї.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 15.04.2009 року. Під час вказаного шлюбу у них народилось двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/с 7,8,9,10).

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що як позивач так і відповідач зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.10.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на корить ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.07.2017 року до повноліття дітей (а/с 13).

Судом встановлено, що 06.03.2018 року державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за вказаним рішенням суду та станом на 01.03.2018 року борг становить 10178,65 грн., у звязку з чим державним виконавцем в порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, праві полювання, користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Наведені обставини підтверджуються листом Першого ВДВС м.Чернівці від 06.03.2018 року №5330 та іншими долученими до матеріалів справи доказами.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином предметом доказування у даному спорі в частині зменшення розміру аліментів є матеріальне становище позивача, яке змінилось та станом здоровя, який погіршився, з часу прийняття рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.10.2017 року.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності обставин передбачених ст. 192 СК України, які дають підставу для зменшення розміру аліментів, зокрема погіршення матеріального становища чи стану здоровя, порівняно з тим, яке було у нього станом на 25.10.2017 року (довідка про заробітну плату ОСОБА_1 надана за період з січня 2017 по грудень 2017 року, щомісячний розмір якої незмінними, медичні документи які б свідчили про погіршення стану здоровя в матеріалах справи відсутні), а на підставу задоволення своїх позовних вимог позивач посилається на наявність на його утриманні інших двох дітей та не високу заробітку плату, у звязку з чим на сплату аліментів припадає більша частина його доходу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається зі змісту рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.10.2017 року, судом при визначені аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожного з дітей були враховані ті обставини, на які посилається позивач в даному спорі, зокрема наявність в нього на утриманні інших двох дітей та його офіційне працевлаштування з отриманням офіційного заробітку.

Крім того, нормами СК України, зокрема положеннями ст. 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та на теперішній час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.10.2017 року визначено мінімальний розмір аліментів на кожного з дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів визначених рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.10.2017 року у справі №725/2887/17 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 17.05.2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна