Справа № 212/2755/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2018 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Козлова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Мариненко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
-3 408,90 грн.- заборгованість за кредитом,
- 43 123,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,
а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг:
- 500 ,00 штраф (фіксована частина).
- 2 326, 36 штраф (процентна складова ).
Ухвалою від 17 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
Представник позивача до суду не зявився, направив письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, а у разі неявки до суду відповідача не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У запропонований судом строк відзив на позов суду не надав, причину неявки суду не повідомив.
Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 липня 2010 року ОСОБА_1 дійсно звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим особисто підписав анкету - заяву № б/н від 15 липня 2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 8 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, про що свідчить підпис анкеті - заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Під час укладення договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, в межах встановленого кредитного ліміту .
Відповідач ОСОБА_1зобовязання щодо повернення кредитних коштів для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, іншими витратами, відповідно до умов Договору належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 28 лютого 2018 року згідно наданого позивачем розрахунку становить : 49 359, 29 грн. з яких :
- 3 408,90 грн.- заборгованість за кредитом,
- 43 123,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,
а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг:
- 500 ,00 штраф (фіксована частина).
- 2 326,36 штраф (процентна складова).
Зазначені суми підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем до матеріалів справи.
Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, тобто умови, які є обовязковими, відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із п.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зазначені вимоги відповідачка на час розгляду справи у суді також не виконала. Зобовязання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексуУкраїни зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобовязання.
Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
В частині 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Отже вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.
На підставі зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише основну суму заборгованості за кредитом та відсотками за користування. В задоволенні вимоги про стягнення штрафів згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при звернені з позовом до суду в сумі 1762,00 грн.
Керуючись ст.ст.11,14-16, 610-612, 623, 625, 629, 1054-1055 Цивільного кодексу України, ст.ст.2, 4, 5, 17, 18, 77-81, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Суддя: Ю. В. Козлов