П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 815/11353/2012

Провадження №22-ц/807/7/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2018 року в складі судді Ковальової Ю.В. в справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про визнання виконавчих листів № 815/11353/2012, виданих 05.02.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області по цивільній справі № 815/11353/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування поданої заяви зазначали наступне.

На виконанні у Мелітопольському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходяться виконавчі листи № 815/11353/2012, видані 05.02.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» боргу в сумі 441823,98 гривень.

Вважають, що зазначені виконавчі листи мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню, оскільки заборгованість за вказаним договором погашена у повному обсязі. Це підтверджується квитанціями від 06.09.2016 в сумі 49052,87 грн. + 400950 грн. + 333557,30 грн. = 783560,17 грн.

Оскільки сума боргу за кредитом згідно рішення суду встановлена у розмірі 441823,98 грн., вважають, що претензії банку необґрунтовані, оскільки борг відсутній.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2018 року заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено.

Визнано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2, видані 05.02.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області по цивільній справі № 815/11353/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, такими, що не підлягають виконанню.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило ухвалу суду скасувати та прийняти судове рішення, яким відмовити в задоволені заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне. Судом безпідставно та необґрунтовано враховано неналежні та недопустимі докази, а саме, здійснення платежів за іншим кредитним договором в якості доказу погашення заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року. Судом необґрунтовано зроблено висновок про самостійне та помилкове формування Банком призначення платежів за відсутності згоди платника про погашення заборгованості за кредитними договорами № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року та № 012/02-2/233 від 23.04.2007 року. Судом помилково зроблено висновок про припинення зобов'язання за кредитними договорами № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року та № 012/02-2/233 від 23.04.2007 року в зв'язку з наявністю судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 10.07.2018 року справу призначено судді-доповідачу Кримській О.М.( доповідач) та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 13 липня 2018 року та від 19 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 09.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 листопада 2018 року заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про залучення правонаступника задоволено: залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» як правонаступника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у даній цивільній справі.

Представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» подали заяву , в якій міститься клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника ( т.2 а.с.237-238).

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, представник відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області до суду апеляційної інстанції не з'явились, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст..ст. 128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомили ( т.2 а.с.218-221).

ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції не з'явився, причини неявки не повідомив.

Судові повістки направлялись за адресою, яка міститься в матеріалах справи , проте рекомендовані листи повертались до апеляційного суду із відміткою пошти причини невручення - «за запитом» ( т.2 а.с. 230-231 ).

До того ж, ОСОБА_3 обізнаний про те, що апеляційним судом переглядається ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2018 року за апеляційною скаргою АТ «РайффайзенБанк Аваль» про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_3 на судове засідання , призначене на 14.08.2018 року ( т.2 а.с.157), а також розписка про отримання ним апеляційної скарги ( т.2 а.с.156).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Враховуючи вищеназване, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «ФК «Форінт», який є правонаступником АТ «РайффайзенБанк Аваль»,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву, виходив з того, що обов'язок боржника за виконавчими листами по цивільній справі № 815/11353/2012 відсутній повністю у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03.10.2012 в цивільній справі № 815/11353/2012, позов ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 в розмірі 438604,98 грн. та судовий збір у сумі 3219,00 грн., а всього 441823,98 грн.. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року в розмірі 438604,98 грн. та судовий збір у сумі 3219,00 грн., а всього 441823,98 грн.. солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року в розмірі 438604,98 грн. та судовий збір у сумі 3219,00 грн., а всього 441823,98 грн. /а.с. 68-70/.

Згідно вказаного рішення суду заборгованість з відповідачів стягнуто станом на 16.07.2011 за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року і така заборгованість складається з: заборгованості по кредиту - 392205 грн. 01 коп., пені за заборгованістю за кредитом -1704 грн. 44 коп., відсотків за період з 03.10.2011 року по 10.05.2012 - 42526 грн. 95 коп., пені по заборгованості по відсоткам - 2168 грн. 58 коп.

Виконавчий лист Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 815/11353/2012 від 05.02.2013 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» боргу в сумі 441823,98 гривень, виданий відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" однією з підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, про що виконавцем виноситься постанова.

Згідно ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково по рішенню, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дублікату; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Таким чином, виконавчий лист Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 815/11353/2012 від 05.02.2013 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» боргу в сумі 441823,98 гривень можна визнати таким, що не підлягає виконанню, у разі добровільного погашення заборгованості поза межами виконавчого провадження за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року.

Із копій квитанцій, наданих заявником вбачається, що ОСОБА_4 як позичальником та ОСОБА_5 як поручителем здійснено погашення заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року, а саме: 06.09.2016 - 5383, 83 грн., 49052, 87 грн., 5563, 30 грн.; 26.10.2016 - 60 000, 00 грн.; 26.12.2016 - 30 000, 00 грн., 30 000, 00 грн.; 30.11.2016 - 60 000, 00 грн., 31.01.2017 - 20 000, 00 грн.; 27.02.2017 - 10 000, 00 грн., 10 000, 00 грн., 30.03.2017 - 10 000, 00 грн., 10 000, 00 грн., а всього 300 000, 00 грн.

Отже, за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року погашена заборгованість в розмірі 300 000, 00 грн.

Врахування судом першої інстанції квитанцій щодо погашення заборгованості за кредитним договором 012/02-2/233 від 23.04.2007 року в якості погашення заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року є помилковим, оскільки предметом спору в цивільній справі № 815/11353/2012 є стягнення заборгованості саме за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року.

Відповідно до п. 1.4 Загальних вимог до оформлення касових документів розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про проведення касових операцій банками України, затвердженою постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ). Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм власноручним підписом.

Відповідно до п. 14 Загальних вимог до оформлення касових документів розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про проведення касових операцій банками України, затвердженою постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 банку (філії, відділенню) забороняється під час здійснення касових операцій виправляти в касових документах такі реквізити: номери рахунків (за винятком зміни номера рахунку на грошових чеках у зв'язку з реорганізацією банку), найменування клієнта, суми, призначення платежу, прізвища, імені, по батькові отримувача (платника).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи зазначене, заявниками не надано належних та допустимих доказів погашення заборгованостів повному обсязі за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для визнання виконавчих листів, виданих 05.02.2013 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області по цивільній справі № 815/11353/2012 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, такими, що не підлягають виконанню.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

З огляду на зазначене ухвала суду про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною в завершенні судового провадження, оскільки така ухвала унеможливлює виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, які є не погашеними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, відповідають вимогам закону та обставинам справи, тому ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» - задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2018 року скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

В задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів № 815/11353/2012, виданих 05.02.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області по цивільній справі № 815/11353/2012 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка