Справа № 703/3796/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 листопада 2018 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Борєйко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля особистою власністю та усунення перешкод в користуванні,

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання автомобіля її особистою власністю та усунення перешкод в користуванні, в якому просить: визнати автомобіль «Rapid Ambition 1.2 TSA 77 KW CA0487», який зареєстрований за нею, особистою її власністю та повернути в її володіння та користування.

23 жовтня 2018 року після визначення системою автоматизованого розподілу справ головуючого судді у вказаній справі та передачі її судді, направлено запит до відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області для з'ясування місця реєстрації відповідача.

19 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь з відділу державної реєстрації Смілянської міської ради Черкаської області щодо місця реєстрації відповідача, відповідно до якої, відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі за вищевказаним позовом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчених копіях, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документу, подається засвідчений витяг з нього.

До позовної заяви ОСОБА_1 додані копії письмових доказів, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги.

Разом з тим, жодний з письмових доказів, приєднаних до позовної заяви ОСОБА_1, належним чином не засвідчений.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, не засвідчені або неправильно засвідчені копії документів є належними, проте, недопустими доказами.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

При цьому, жодного доказу, який свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 отримала кошти на придбання автомобіля «Rapid Ambition 1.2 TSA 77 KW» від своєї матері, матеріали справи не містять.

Сам по собі факт зняття коштів матірю позивача ОСОБА_1 з її депозитного рахунку не може свідчити про те, що зняті кошти були передані позивачу та витрачені ним саме на придбання транспортного засобу, на який остання просить визнати право власності.

Крім того, відповідно до позовної заяви ОСОБА_1, остання зазначає, що кошти на придбання транспортного засобу, які передала їй матір, зняті останньою з депозитного рахунку.

Однак, до позовної заяви ОСОБА_1В не додано жодних доказів наявності у матері позивача депозитного рахунку, з якого були зняті кошти, які в подальшому, на думку позивача, були передані їй для придбання транспортного засобу.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1, остання просить визнати автомобіль, який зареєстрований за нею, її особистою власністю.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Відповідно до договору купівлі продажу №2511 від 25 листопада 2013 року, ОСОБА_1 придбала у Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-авто» автомобіль «Rapid Ambition 1.2 TSA 77 KW».

Згідно акту прийому передачі від 25 листопада 2013 року, ОСОБА_1 передано автомобіль «Rapid Ambition 1.2 TSA 77 KW».

Таким чином, позивач ОСОБА_1 набула права власності на вищевказаний автомобіль 25 листопада 2013 року.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б свідчили, що право власності ОСОБА_1 на автомобіль «Rapid Ambition 1.2 TSA 77 KW» оспорюється відповідачем ОСОБА_2, позовна заява ОСОБА_1 не містить.

При цьому, чинним законодавством України не передбачене повторне визнання права власності особи на майно, яка відповідно до законодавства України являється власником такого майна, та право власності на яке ніким не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим, з позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається, що її право власності на автомобіль «Rapid Ambition 1.2 TSA 77 KW» є порушеним, невизнаним або оспорюваним.

Крім того, як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1, право власності на вищевказаний автомобіль у останньої виникло під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовною заявою до ОСОБА_2 на розгляд суду питання про поділ набутого подружжям за час шлюбу майна не ставить.

Крім того, як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1, вона звернулася до суду з окремим позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Разом з тим, до позовної заяви ОСОБА_1 доказів прийняття рішення судом про розірвання шлюбу чи відмову у задоволенні позовних вимог, не додано, так само як і не додано доказів, що вона не звернулася з позовом про поділ спільного з відповідачем майна, набутого під час шлюбу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху до усунення вищевказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання автомобіля особистою власністю та усунення перешкод в користуванні - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Борєйко