П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 757/13251/18-ц

Номер провадження № 22-ц/824/765/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О.В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Литвинової І.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього аліментів на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Позовні вимоги мотивувала тим, що спільний з відповідачем син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на її утриманні та навчається на денному відділенні у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за контрактом, вартість навчання у якому складає 1 220 грн. щомісяця. Однак, незважаючи на свій батьківський обов'язок, відповідач матеріально не допомагає синові, маючи можливість.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року (а.с. 45 - 47) позов ОСОБА_3 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4, у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 березня 2018 року і до припинення навчання, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 13 липня 2018 року направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року в частині визначення аліментів у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та ухвалити нове судове рішення, яким визначити розмір аліментів у сумі 530 грн. 50 коп. щомісячно до моменту закінчення навчання, але не пізніше, ніж до ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційну скаргу, мотивував, зокрема, тим, що судом не в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Скаржник зазначає, що після розлучення у 2002 році він самостійно сплачував аліменти, дарував подарунки на день народження і новорічні свята, брав фінансову участь в оздоровленні сина, про що свідчить відсутність звернень позивача до суду в минулому.

Враховуючи, що син став дорослим після вступу до вищого навчального закладу, скаржник передавав гроші безпосередньо останньому. На думку скаржника, цей факт і став підставою звернення до суду.

Крім того, скаржник не має постійної роботи, а відповідно і доходу, на частковому утриманні останнього знаходяться непрацездатні батьки. До того ж, він має сплачувати комунальні послуги за квартиру, що знаходиться у його приватній власності, та у якій проживають батьки-пенсіонери.

Також, у 2005 році скаржник одружився вдруге і має неповнолітнього сина - ОСОБА_6, який також знаходиться на його утриманні.

Крім того, позивачем не доведено незадовільне матеріальне становище сина, на користь якого вона просить стягнути аліменти.

На думку скаржника, враховуючи, що загальна вартість навчання становить 48 800, а термін - 46 місяців, то позивач в середньому витрачає на навчання сина 1 061 грн. щомісячно. А тому, з урахуванням майнового стану скаржника та рівні обов'язки матері та батька щодо утримання дитини, розмір аліментів, встановлений в рішенні суду є явно завищеним.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 серпня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання на 27 вересня 2018 року о 15 год. 50 хв.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року №452/2017 постановлено, зокрема, ліквідувати Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області. На виконання вимог Закону, Апеляційним судом міста Києва передано дану справу до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: Вербова І.М. - головуючийсуддя, судді: Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року справу прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 07 листопада 2018 року об 11 год. 10 хв. 07 листопада 2018 року розгляд справи відкладено на 28 листопада 2018 року 09 год. 30 хв.

28 листопада 2018 року розгляд справи відкладено на 19 грудня 2018 року 09 год. 30 хв.

У судовому засіданні ОСОБА_3 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Крім того, 20 серпня 2018 року до Апеляційного суду міста Києва надійшов відзив ОСОБА_3, з відповідним підтвердженням направлення його копії ОСОБА_2, згідно якого позивач просила відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Зазначає, крім іншого, що доводи скаржника про те, що він не має постійної та офіційної роботи не є перешкодою для сплати аліментів, оскільки останній має у власності квартиру, яку здає в оренду за допомогою своєї дружини. Відповідач не надав доказів, що у квартирі проживають батьки та що він надає їм допомогу. В той же час, позивачем надано усі докази того, що син потребує матеріальної допомоги та фізично працювати не може, так як навчається на денній формі навчання.

Також, у власності відповідача знаходиться земельна ділянка, на який розташований трьохповерховий будинок, а також відповідачу належить рухоме майно - два мікроавтобуси, на яких останній працює та заробляє гроші, та один дорогий мотоцикл. Щодо погіршення стану здоров'я, відповідачем не надано таких доказів, як і не надано доказів, що він є непрацездатним, в той час як повнолітній син ОСОБА_4 має діагноз «Діскенізія жовчовивідних шляхів».

Що стосується суми 530 грн. 50 коп., то вона є недостатньою для виховання сина та не відповідає вимогам статті 182 СК України.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи не було допущено порушень норм процесуального права, оскільки відповідачу надавався час для вивчення справи та підготовки до судового засідання, шляхом його перенесення на іншу дату та час.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явися, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином за адресою, вказаною останнім у апеляційній скарзі, крім того, оголошення про виклик скаржника до суду в судове засідання, призначене на 19 грудня 2018 року об 09 год. 30 хв., було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, у зв'язку з чим на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення позивача ОСОБА_3, яка з'явилась у судове засідання, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів даної справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 (а.с.9).

Шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 08 серпня 2002 року зроблено запис за №273 (а.с.10).

Позивач у грудні 2004 року вийшла заміж та змінила прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (а.с.12).

Син сторін, ОСОБА_4, досягнувши шістнадцятирічного віку, змінив прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4» (а.с.11).

Як вбачається з довідки від 12 березня 2018 року № 2275, ОСОБА_4 є студентом І курсу групи МВ-71 Механіко-машинобудівного інституту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені ІгоряСікорського», IV рівня акредитації, навчається на денній формі за контрактом і закінчує навчання у червні 2022 року, згідно з договором про надання освітніх послуг від 17 серпня 2017 року, на підставі наказу про зарахування № 2514-с від 17 серпня 2017 року (а.с.13, 14-15).

Також, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою, де проживає разом з матір'ю - позивачем, що підтверджується відомостями з Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, та знаходиться на її утриманні (а.с.16).

ОСОБА_3 офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату за місцем роботи у розмірі 3 500 грн., що становило загальну суму за 2017 рік у розмірі 42 000 грн. (а.с.17).

Крім того, в суді апеляційної інстанції задоволено клопотання про приєднання до матеріалів даної справи двох довідок від 26 листопада та 17 грудня 2018 року в підтвердження тих обставини, що ОСОБА_8 дійсно навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на денній формі навчання, стипендію не отримує.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 є повнолітнім, проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, продовжує навчання на денній формі навчання закладу вищої освіти за контрактом, не отримуючи стипендії, при цьому відповідач - батько ОСОБА_4, який є працездатного віку, доказів того, що він не має можливості чи не здатен допомагати сину, не надав. Також, відповідач, розуміючи необхідність утримувати дитину, вважав, що розмір аліментів, який просить присудити позивач, є завищеним.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний позивачем спосіб.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши встановлені в ході розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскільки ОСОБА_4 є повнолітнім, проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, продовжує навчання на денному відділенні закладу вищої освіти, не отримуючи стипендії, враховуючи матеріальне становище позивача, при цьому відповідач (батько ОСОБА_4) є особою працездатного віку, доказів того, що він не має можливості чи не здатен допомагати сину, ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій не надано, наявні підстави для задоволення вимог позивача.

Доводи скаржника жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому доводи ОСОБА_2 відхиляються колегією суддів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року - залишити без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В. Шахова