Справа: 164/2545/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що він є власником житлового будинку, який знаходить за адресою: смт. Маневичі Волинської області, вул. Лесі Українки, 22, в якому зареєстрована його колишня невістка ОСОБА_4, яка фактично там не проживає. Оскільки добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, просив суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: смт. Маневичі Волинської області, вул. Лесі Українки, 22 та зобовязати Маневицьку селищну раду Волинської області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

7 лютого 2018 року ОСОБА_2 до суду подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просив визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: смт. Маневичі Волинської області, вул. Лесі Українки, 22; стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 640 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 щодо задоволення позову заперечила.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові матеріали, суд приходить висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 вищевказаного Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 вищевказаного Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 цього ж Кодексу встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт. Маневичі Волинської області, вул. Лесі Українки, 22 є ОСОБА_2 (а.с. 8).

Актом обстеження умов проживання від 17 жовтня 2017 року року підтверджується те, що в житловому будинку по вул. Лесі Українки, 22, в смт. Маневичі Маневицького району Волинської області, ОСОБА_4В, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживають з 2007 року по даний час (а.с. 9).

Із довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6712 від 23 жовтня 2017 року вбачається, що в житловому будинку по вул. Лесі Українки, 22, в смт. Маневичі Маневицького району Волинської області, крім позивача зареєстровані: його дружина ОСОБА_7, син - ОСОБА_8, внуки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, колишня невістка - ОСОБА_4, зять ОСОБА_9, дочка ОСОБА_10 (а.с. 10).

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що її довірителька не проживає в будинку, належному ОСОБА_2 ще з 2017 року, тобто з часу розірвання шлюбу з сином позивача.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги вимоги ч.1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд приходить висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, ст. 29, 316, 319, 321, 391 ЦК України, на підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: смт. Маневичі Волинської області, вул. Лесі Українки, 22а.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складання рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня скаладання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення буде складено 18 травня 2018 року.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська