233 № 233/4850/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Ліман С.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстровано 05 вересня 1992 року, актовий запис № 554 від 05 вересня 1992 року складений відділом ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому. В обґрунтування позову зазначила, що подружжя від шлюбу має двох синів: неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя припинили з липня 2017 року в зв'язку зі зрадою чоловіка. Вважає, що сім'ю зберегти неможливо. Між ними є спір про поділ спільного майна. Спору щодо місця проживання дітей не має. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище ОСОБА_4, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

На виконання вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом була перевірена наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у зв'язку з визнанням відповідачем позову.

Так судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, 05 вересня 1992 року зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 554 від 05 вересня 1992 року, дошлюбне прізвище дружини «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3, виданим 05 вересня 1992 року відділом ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, копія якого наявна в матеріалах справи.

Від спільного проживання подружжя має неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_4, виданого 31 травня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Донецької області, та повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_5, виданого 01 жовтня 1996 року Адміністрацією сел. Усть-Куйга Усть-Янського району Республіка Саха.

В позовній заяві позивачем вказано, що між сторонами є спір про поділ спільного майна подружжя, проте вимога про поділ майна в межах даного позову не заявлена.

Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість пред'явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сім'ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача та їх неповнолітньої дитини.

Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне.

Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, та враховуючи те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права інших осіб, строк на примирення не є необхідним.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім'ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення.

При подачі позову до суду позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджено відповідною квитанцією в матеріалах справи.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що позивачем при подані позову сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд дійшов до висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 352 грн. 40 коп.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 інші 50 відсотків судового збору, що дорівнює 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 200, 206, 259, 264-265, 273, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 05 вересня 1992 року у відділі ЗАГС Костянтинівського міськвиконкому, актовий запис № 554 від 05 вересня 1992 року - розірвати.

Прізвище дружини після розірвання шлюбу - «ОСОБА_1».

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України в м. Костянтинівці Донецької області повернути позивачу - ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 (трьохсот п'ятдесяти двох) гривень 40 копійок, сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 18 вересня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», отримувач платежу - Костянтинівське УК /м.Костянтинівка/, 22030101, код одержувача (ЄДРПОУ) - 37890775, банк отримувача (ГУДКСУ) - Казначейство України (ел.адм.податків), код банку (МФО ГУДКСУ) - 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), розрахунковий рахунок 5058.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що включають судовий збір в розмірі 352 (трьохсот п'ятдесяти двох) гривень 40 копійок.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя