Дата документу 11.12.2018 Справа № 310/1184/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У. № 310/1184/18 Головуючий у І-й інстанції: Дністрян О.М.
Провадження № 22-ц/807/560/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» на рішення Бердянсьского міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Азовкабель», третя особа - ОСОБА_4, про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Азовкабель», третя особа - ОСОБА_4, про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03 квітня 2006 року він був прийнятий на посаду електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання по 4-му розряду у цех №1 у ЗАТ «ПП «Азовкабель», 12.03.2007 року його було переведено електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5-ого розряду у цех №1 дільниці №2, 01.04.2011 року ЗАТ «ПП «Азовкабель» перейменовано у ПАТ «Азовкабель».

Також позивач зазначив, що 01 лютого 2018 року його було звільнено згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників. Але він вважає своє звільнення незаконним, оскільки фактично скорочення штату на підприємстві не було. Так його звільнили 01.02.2018 року, а в газеті «Ринг-Експрес» №5(1741) від 31.01.2018 року на 25 сторінці є оголошення про вакансії на підприємстві «ПАТ «Азовкабель» у зв'язку з розширенням виробництва, у тому числі є вакансія електромонтера. Вказане оголошення розміщене у газеті до теперішнього часу. Аналогічне оголошення є у газеті «Ринг-Експрес» №6(1742) від 07.02.2018 року (25 сторінка) та №8(1744) від 21.02.2018 року (25 сторінка), на сайті Work.ua. аналогічне оголошення було розміщене з 19.01.2018 по 19.02.2018 року.

Крім того, при проведенні скорочення власник або уповноважений ним орган має право в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованих працівників, посади яких скорочуються за їх згодою на інші посади, звільнивши з них менш кваліфікованих працівників.

Тому вважає, що відповідач звільнив його без законної на те підстави, а тому зобов'язаний поновити його на попередній роботі. Крім того зазначив, що в результаті незаконного звільнення він втратив заробітну плату і відповідач при поновленні його на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, який за його розрахунком складає суму у розмірі 12149,98 грн..

Посилаючись на вказані обставини, просив суд скасувати наказ ПрАТ «Азовкабель» №12-п від 01.02.2018 року «Про звільнення ОСОБА_3», поновити його на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електрообладнання 5-го розряду у цех №1 дільниці №2 та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 12149,98 грн.

Рішенням Бердянсьского міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року позов задоволено.

Скасовано наказ ПрАТ «Азовкабель» від 01.02.2018 року № 12-п про звільнення ОСОБА_3 з посади електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду дільниці кабелів зв'язку (№ 2), цеху з виробництва кабелів (№ 1), 01 лютого 2018 року зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду дільниці кабелів зв'язку (№ 2), цеху з виробництва кабелів (№ 1) Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» з 02 лютого 2018 року.

Стягнуто з ПрАТ «Азовкабель» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 лютого по 30 квітня 2018 року у розмірі 11759 грн. 58 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць, що складає суму 1638,63 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Азовкабель» у особі генерального директора - ОСОБА_4 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 03.04.2006 року до 01.02.2018 року перебував у трудових відносинах із ЗАТ «ПП «Азовкабель», яке з 01.04.2011 року перейменовано в ПрАТ «Азовкабель», працював на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню електроустаткування по 4-му розряду цеху № 1 ділянки № 2. 12.03.2007 року його було переведено на посаду електромонтера по ремонту та обслуговуванню електроустаткування 5-го розряду цеху № 1 ділянки № 2. Ці обставини ніким не оспорюються та підтверджені в судовому засіданні записами в трудовій книжці позивача (а.с.7-8).

Згідно наказу генерального директора ПрАТ «Азовкабель» від 01 лютого 2018 року №12-п ОСОБА_3, електромонтера з ремонту та обслуговуванню електроустаткування по 5 розряду дільниці кабелів зв'язку (№ 2), цеху з виробництва кабелів (№ 1), звільнено 01 лютого 2018 року за скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.9,66). Як підстава зазначені наказ від 23.11.2017р. №199 «Про скорочення штату», попередження про скорочення штату працівників від 27.11.2017р..

З наказу від 23 листопада 2017 року № 199 вбачається, що генеральний директор ПрАТ «Азовкабель», керуючись правом самостійно визначати організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників та штатний розпис, у зв'язку зі зменшенням обсягу виробництва і потребою скорочення витрат на утримання допоміжних робітників дільниці кабелю зв'язку (№2), цеху з виробництва кабелів (№1), з 01 лютого 2018 року у цеху з виробництва кабелів (№1), дільниці кабелю (№2), скоротив штат допоміжних працівників, а саме, електромонтера з ремонту та обслуговуванню електроустаткування 5 розряду - 1 одиниця (а.с.62).

27 листопада 2017 року ОСОБА_3 було попереджено, що відповідно до наказу №200 від 23 листопада 2017 року «Про скорочення штату», 01 лютого 2018 року посада, яку він займає підлягає скороченню (а.с. 10, 64).

29 листопада 2017 року ПрАТ «Азовкабель» надав до Бердянського міського центру зайнятості інформацію (Форма № 4-ПН - план) про заплановане масове вивільнення працівників - електромонтера з ремонту та обслуговуванню електроустаткування по 5 розряду - 1 особу (а.с.65). При цьому в судовому засіданні представник відповідача пояснила, що після звільнення ОСОБА_3 звіт по Формі № 4-ПН-факт вони в центр зайнятості не подавали, оскільки вони не зобов'язані його подавати.

Згідно наказу генерального директора ПрАТ «Азовкабель» від 01.02.2018 року № 12-п ОСОБА_3, електромонтера з ремонту та обслуговуванню електроустаткування по 5 розряду дільниці кабелів зв'язку (№ 2), цеху з виробництва кабелів (№ 1), звільнено 01 лютого 2018 року за скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.9,66).

Як вбачається з наказу генерального директора ПрАТ «Азовкабель» № 199 від 23.11.2017 року, скорочення посади позивача пов'язане зі зменшенням обсягу виробництва (а.с.62).

Не заперечуючи право підприємства самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, суд разом з тим враховує, що при звільненні за скороченням чисельності працівників законом встановлені певні гарантії для працівників.

У висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, зазначено, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з'ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник, або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, тощо.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У висновку, викладеному в постанові Верховного суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, зазначено, що, оскільки обов'язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судом першої інстанції було враховано, ПрАТ «Азовкабель» у засобах масової інформації, у зв'язку з розширенням підприємства запрошував на роботу на вакансії спеціалістів, зокрема, електромонтера, різноробочого, вантажника та ін.. Ці обставини підтверджуються об'явами ПрАТ «Азовкабель» у газеті «Ринг-Экспресс» № 5 (1741) від 31 січня 2018 року, № 6 (1742) за 07 лютого 2018 року та № 8 (1744) за 21 лютого 2018 року (а.с. 12, 43, 11), а також в мережі Інтернет на сайті «WORK.ua»: остання дата розміщення вакансії із назвою «Електромонтер з ремонту та обслуговуванню електроустаткування» - 19.01.2018, останній період розміщення цієї вакансії - з 19.01.2018 до 19.02.2018 (відповідь директора ТВ «Ворк Україна» №13/03-1 від 13.02.2018р. - а.с.49).

Також судом першої інстанції встановлено, що у період з 27.11.2017 до 01.02.2018 року на підприємстві були інші вакансії, які не пропонувалися відповідачу, хоча відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, адміністрацію підприємства при звільненні позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України впродовж двох місяців після його попередження про наступне звільнення була зобов'язана запропонувати цьому працівнику іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю, а в разі їх відсутності - іншу роботу на тому самому підприємстві, і лише у разі відмови працівника від такого переведення без поважних причин - звільнити за скороченням штату.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді на те, що вакантні посади не пропонувалися позивачеві тому, що він не відповідав вимогам до цих посад не підтверджене жодними доказами.

Із штатного розпису, наданого відповідачем станом на 19.01.2018 року вбачається, що існували вакантні посади, жодна з яких не була запропонована позивачеві з дослідженням питання про те чи може він виконувати роботу на цій посаді з огляду на його фах та спеціальність.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на те, що відповідачем не доведено відсутність вільних посад на час вивільнення позивача, не обґрунтована відмова від запропонування йому будь-якої іншої роботи у сукупності з публічними оголошеннями підприємства про потребу у працівниках, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовкабель» залишити без задоволення.

Рішення Бердянсьского міськрайонного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2018 року

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков