Справа № 202/3195/18
Провадження № 2/202/1685/2018
08 листопада 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Некрасової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Позивач у червні 2018 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 12 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 185 152,80 грн., що підтверджується розпискою. Позика підлягає поверненню у строк до 12 червня 2015 року. Однак зазначений обов'язок відповідачем не було виконано. Просив суд: стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 185 152 грн. 80 коп., а також збитки в розмірі 270 468 грн. 28 коп., а разом 455 621 грн. 08 коп.; стягнути на його користь з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 4 557 грн.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12 травня 2015 року відповідач ОСОБА_2 надала розписку про те, що вона взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 185 152,80 грн., які зобов'язується повернути до 12 червня2015 року. Написано власноручно та підписано 12 травня2015 року.
Як вбачається з розрахунку, наведеного позивачем у позовній заяві заборгованість за договором позики від 12.05.2015 року, станом на 11.05.2018 року склала 455 621 грн. 08 коп., та складається з наступного: сума основного боргу відповідача за розпискою у розмірі 185 152 грн. 80 коп.; загальна сума 3% процентів у розмірі 16 177 грн.; пеня у розмірі 189 063 грн. 84 коп.; інфляційні збитки 65 277 грн. 44 коп.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.
Як вбачається з положень ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України).
Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.
Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.
З наявної в матеріалах справи оригіналу розписки від 12.05.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язалася повернути борг позивачу ОСОБА_1 до 12.06.2015 року.
Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплені підписом відповідача ОСОБА_2.
Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов'язання щодо повернення боргу у визначений строк.
Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов'язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.
Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.
На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 12.05.2015 року.
Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання ОСОБА_2, боргового зобов'язання перед ОСОБА_1.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Перевіривши розрахунок трьох процентів річних та інфляційних збитків судом встановлено правомірність нарахування останніх відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України.
Крім того, позивачем правомірно нараховано пеню, оскільки відповідач своєчасно не виконав грошове зобовязання.
Встановивши наявність складеної відповідачем розписки про отримання у борг у позивача коштів, факт не повернення цих коштів у визначений в розписці строк, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики, трьох процентів річних,пені та інфляційні збитки відповідно до наданого позивачем розрахунку за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.
Враховуючи вищевикладене, сума основного боргу відповідача за розпискою складає 185 152 грн. 80 коп.; розмір загальної суми 3% процентів складає 16 177 грн.; пеня складає 189 063 грн. 84 коп.; інфляційні збитки 65 277 грн. 44 коп. Загальна сума боргу станом на 11 травня 2018 року складає 455 621 грн. 08 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 207, 545, 549, 625, 640, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 12.05.2015 року, яка станом на 11.05.2018 року склала 455 621 (чотириста пятдесят пять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 08 коп., та складається з наступного: сума основного боргу відповідача за розпискою у розмірі 185 152 грн. 80 коп.; загальна сума 3% процентів у розмірі16 177 грн.; пеня у розмірі189 063 грн. 84 коп.; інфляційні збитки 65 277 грн. 44 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_2)сплачений судовий збір в розмірі 4 557 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.П. Слюсар