Справа № 729/505/18
2/729/252/18 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2018 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 с/ ради - ОСОБА_4,

представника відповідача ГУ Держгеокадастру - ОСОБА_5

представників третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ТОВ " Агро- Картель "- ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Бобровицького району, ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ТОВ " Агро Картель " про скасування державного акту на землі колективної власності та передачі їх до земель комунальної власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач у позовній заяві до суду просить скасувати державний акт серії І-ЧН № 000042 виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» 11 грудня 1995 року та передати всі землі до земель комунальної власності ОСОБА_3 сільської ради Бобровицького району. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 грудня 1995 року головою ОСОБА_3 сільської ради Бобровицького району Чернігівської області видано колективному сільськогосподарському підприємству "Україна" державний акт на право колективної власності на землю серії І-ЧН № 000042, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. КСП «Україна» та його правонаступники на даний час не здійснює господарської діяльності з 2010 року.

У 2018 нею було подано заяву до ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Чернігівській області із проханням надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9,60 та 7,70 га для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_3 сільської ради, а саме на території господарського двору колишнього КСП «Україна» для обслуговування належного їй як засновниці майна колишнього ТОВ «Україна-М», котре було правонаступником КСП «Україна».

ОСОБА_8 управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області їй було відмовлено у наданні дозволу на на розробку документації із землеустрою, аргументуючи це тим, що у Держгеокадастрі немає правових підстав для вчинення таких дій, так як, дані земельні ділянки площею 9,60 та 7,70 га включені до Державного акту на право колективної власності колишнього КСП «Україна» серії І-ЧН № 000042, на 1352,28 га, який на теперішній час не скасовано, тобто право власності не припинено. КСП «Україна» у добровільному порядку не має можливості скасувати даний державний акт.

В 2000 році розроблена Схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Україна" Бобровицького району Чернігівської області. Згідно Книги записів реєстрації сертифікатів 242 осіб отримали сертифікати на право на земельну частку (пай).

У зв'язку з тим, що при ліквідації колишнього КСП «Україна» відповідна державна реєстрація державного акту на право колективної власності на землю не скасована та відсутній правовий механізм передачі земель колективної форми власності до державної при ліквідації (реорганізації) колективного птахівничого сільськогосподарського підприємства, вирішення питання щодо припинення права колективної власності колишнього КСП «Україна» можливо лише у судовому порядку. Проте, доцільно було б визнати державний акт на право колективної власності на землю серії 1-ЧН № 000042 від 11.12.95, таким, що втратив чинність в частині земель, які продовжують залишатися в колективній власності колишнього колишнього КСП «Україна» Бобровицького району Чернігівської області.

З моменту отримання власником земельної частки (паю) сертифікату на право на земельну частку (пай), державний акт на право колективної власності втрачає свою актуальність. Припинення права колективної власності не впливає на можливість власників сертифікатів отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку та виділення в натурі на місцевості своїх часток (паїв) та не порушує їх прав.

У процесі реформування аграрного сектору економіки, відповідно до Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" від 03.12.99 N 1529/99 колишнього КСП «Україна» змінило організаційно-правову форму на ТОВ «Україна-М", а в наступному ТОВ припинило свою діяльність

При цьому, суб'єктами права колективної власності на землю визначались, зокрема, колективні сільськогосподарські підприємства, а розпорядження земельними ділянками, що перебували у колективній власності громадян, здійснювалось за рішенням загальних зборів колективу співвласників.

До сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-М" не перейшли права та обов'язки колишнього КСП «Україна» в частині користування земельною ділянкою на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії 1-ЧН № 000042. Таким чином, перебування земельної ділянки у колективній власності та відсутність правового механізму повернення земельної ділянки до державної форми власності, порушує її права та охоронювані законом інтереси.

Представник відповідача ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Чернігівській області надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову з таких підтав. Починаючи з 01.01.2013 до ОСОБА_8 управління Держземагентства/Держгеокадастру у Чернігівській області перейшли права щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення для всіх потреб. Передача у власність, користування, оренду чи зміна розміру орендної плати це одна із складових поняття щодо розпорядження землею. На території Чернігівської області на даний час органом, який розпоряджається землями сільськогосподарського призначення виключно державної власності є Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області. Тобто, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не наділено жодними повноваженнями щодо розпорядження чи вчинення будь-яких інших дій щодо земель сільськогосподарського призначення, які не відносяться до земель державної форми власності. Крім того, позивач просить не тільки скасувати державний акт на право колективної власності, але і передати всі землі до земель комунальної власності. Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не має жодного відношення до земель комунальної власності, тому не зрозуміла мотивація позивача щодо визначення в даному позові ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Чернігівській області в якості відповідача. Чим Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області порушило чи може в майбутньому порушити інтереси та права позивача у позові не обгрунтовано.

Оскільки землі площею 1608,0 га передані у колективну власність членів КСП «Україна» відповідно до вимог чинного на той час законодавства, Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Україна» від 11.12.1995 також видано відповідно до вимог законодавства на час його видачі, а отже відсутні правові підстави для його скасування та скасування запису про його реєстрацію в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю.

Після того, як землі, що перебували в користуванні колгоспів, радгоспів та інших державних сільгосппідприємств, було роздержавлено та передано у колективну власність новоствореним недержавним колективним сільгосппідприємствам, вони (землі) втратили статус земель державної власності. У свою чергу, паюванню підлягали тільки сільськогосподарські угіддя (рілля, пасовища, сіножаті, перелоги, багаторічні насадження)/ Для підготовки до такого поділу проводилось уточнення загальної площі переданих у колективну власність господарству земель, уточнювались межі землекористування, поновлювались планово-картографічні матеріали, виконувались роботи по грошовій оцінці земель, які підлягали паюванню. Слід зазначити, що передача земель у колективну власність відбувалась за рішенням сільської, селищної, міської ради, на території якої розташовані землі. Не передавались у колективну власність, відповідно не підлягали паюванню землі лісового та водного фонду, землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, землі створюваного резервного фонду тощо.

Слід звернути увагу, що з земель, які було передано в колективну власність КСП «Україна» на сьогоднішній день передано у власність громадянам-власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) майже 100 % площі розпайованих сільськогосподарських угідь. Тобто, більшість земель, що передавались у колективну власність вже давно перебувають у приватній власності громадян. Отже, навіть з огляду на це позовні вимоги вже не підлягають задоволенню. Несільськогосподарські угіддя колективних сільськогосподарських підприємств можуть бути розподілені за згодою власників земельних часток (паїв) лише у випадку, якщо землі сільськогосподарського підприємства були передані у колективну власність, а ліквідація підприємства здійснюється після набрання чинності діючим ЗКУ. Землі, які не підлягали паюванню продовжують залишатись у спільній власності членів колишнього КСП (не дивлячись існує це КСП та його правонаступники чи ні). Правом розпоряджатись цими землями наділені виключно їх власники, тому задоволення позовних вимог безпосередньо порушить їх право вільно володіть, користуватись та розпоряджатись своєю власність.

Також позивачем не надано жодних доказів, що власники земельних часток (паїв) відповідно до установчих документів неіснуючого КСП приймали будь-які рішення щодо земельних ділянок, які напаювались, а не майна (майно окремо паювалось і регламентувалось окремими порядками). Позивачем не обгрунтовано площу земельної ділянки, право колективної власності на яку хоче припинити. З позову не вбачається, яке пряме та безпосереднє відношення саме до права колективної власності на землю, а отже до відповідного державного акта і запису, які є предметом позовних вимог, має Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, визначене позивачем саме в якості відповідача, тобто особою, яка порушила права та охоронювані законом інтереси позивача.

Основною аргументацією позивача для задоволення його позовних вимог є те, що КСП «Україна» вже не існує як юридична особа, відповідно припинено має бути право і колективної власності. Іншою підставою позову є те, що із-за існування не припиненого права колективної власності Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області чи якийсь інший орган державної влади чи органу місцевого самоврядування не може в порядку визначеному чинним законодавством розпорядитись цією землею. Існування права колективної власності, в тому числі і права колективної власності, яке набули члени колишнього КСП «Україна» жодним чином не впливає на реалізацію ОСОБА_8 управлінням власних повноважень виключно в межах визначених законодавством.

Способу захисту, який би охоплював визнання недійсним чи скасування державного акту, закон не передбачає. Державний акт - це лише документ, що посвідчує право на земельну ділянку. «Спір» щодо державного акта - це в будь-якому випадку не спір про право. Закон не повязує із визнанням недійсним державного акту жодних правових наслідків. У разі задоволення позову про визнання недійсним державного акту насправді спір не вирішується, а поновлення прав позивача не відбувається. Адже у державному реєстрі земель продовжує існувати запис про те, що відповідна земельна ділянка належить відповідачу. А саме з цією обставиною закон повязує існування права.

Належним способом захисту саме в судочинстві є визнання недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, що регулюють господарсько-земельні правовідносини, а не їх скасування, як просить позивач. У суду відсутні підстави скасовувати чи визнати його таким, що втратив чинність Державний акт на право колективної власності на землю серії ЧН 000042 виданий 11.12.1995 КСП «Україна». Позовна вимога про визнання недійсним такого рішення ОСОБА_3 сільської ради Бобровицького району Чернігівської області позивачем не заявлена. Враховуючи, що позовна вимога про скасування державного акту на право колективної власності на землю та передачі всіх земель, що передавались в колективну власність КСП «Україна» до земель комунальної власності є похідними від визнання недійсним такого розпорядження, вони також не підлягають задоволенню. Позивачем не наведено, яка редакція норми якого Кодексу чи Закону передбачає вищевказані способи захисту їх порушених прав чи охоронюваних законом інтересів. Отже, Позивач вибрав неналежний спосіб захисту ймовірно порушених їх прав та інтересів. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права колективної власності КСП «Україна» чи його правонаступників. Незважаючи на те, що існує КСП «Україна» чи ні, державний акт на право колективної власності на землю, виданий господарству та зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 11, а отже і право колективної власності на землю, на даний час не скасовано. Відповідно і державної реєстрації припинення права колективної власності на спірні землі не проведено. У випадку припинення юридичної особи (КСП), право колективної власності на землю автоматично не припиняється. Якщо право колективної власності на землю не було припинено, то такі землі жодним чином не можна вважати землями державної чи комунальної власності, відповідно ні органи Держгеокадастру ні місцева рада не наділені повноваженнями розпоряджатись такими землями.

Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю виданого КСП «Україна» рішенням ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів Бобровицького району Чернігівської області від 28 листопада 1995 року в колективну власність передано 1608,0 га земель в межах згідно плану. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 11.12.1995 року за № 11.

Також позивачем пропущено трирічний строк, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Порушення стоків для подачі позову є підставою для відмови в задоволенні позову.

У прохальній частині позову позивач просить скасувати повністю державний акт на право колективної власності. Проте, з позову не вбачається, яка частина землі по спірному акту була розпайована членами КСП, а яка не підлягала розпаюванню, у тому числі, під зазначеними в позові об'єктами нерухомості.

Також, позов не містить чіткого нормативно-правового обґрунтування якими нормативними актами (кодексами, законами тощо), які регулюють земельні правовідносини, чітко визначено можливість та компетенцію господарських судів саме скасовувати державні акти на право власності на землю і саме не з підстав їх незаконності в момент видачі, а з підстав, які виникли вже після видачі даних актів. Позивачем не надано жодних відомостей про майно, яке перебуває у його власності чи користуванні на земельних ділянках, право колективної власності на які він просить припинити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ТОВ «АГРО-КАРТЕЛЬ» у письмових поясненнях до суду просив задовольнити позовні вимоги. Щодо позову зазначають, що ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО-КАРТЕЛЬ» є власниками нежитлових будівель, що знаходяться на території ОСОБА_3 сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, та перебувають на земельних ділянках, що були включені до Державного акту на право колективної власності на землю серії 1-ЧН № 000042. Вказані земельні ділянки під будівлями ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО-КАРТЕ формально можна віднести до земель колективної власності членів колишнього КСП «УКРАЇНА», якому було видано оспорюваний державний акт. На теперішній час ані Земельним кодексом України, ані будь-якими іншим нормативно-правовим актом не передбачено таку форму власності на землю як колективна власність. Разом з тим, існування оспорюваного Державного акту на право колективної власності на землю серії 1-ЧН№ 000042 негативно впливає на права та законні інтереси як ОСОБА_1 так і ТОВ «АГРО-КАРТЕЛЬ», оскільки, як вбачається з матеріалів справи, існування такого державного акту перешкоджає ОСОБА_1, а в майбутньому і ТОВ «АГРО-КАРТЕЛЬ» оформити належні права (власності або оренди) на земельні ділянки під нерухомим майно ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО-КАРТЕЛЬ». Механізм усунення вищезазначених перешкод у оформленні прав на землю, яка була включена до Державного акту на право колективної власності на землю відсутній. Єдиним можливим варіантом захисту порушених прав ОСОБА_1 та ТОВ «АГРО-КАРТЕЛЬ» є скасування та визнання таким, що втратив чинність Державного акту на право колективної власності на зе серії 1 -ЧН№ 000042. Щодо відзиву ТУ Держгеокадастру у Чернігівській області, то їх те, що відсутні правові підстави для скасування оспорюваного державного акту в звязку з тим, що він був виданий 11.12.1995 з дотриманням норм чинного станом на момент видачі законодавства, спростовується наступним. ОСОБА_1 не оспорює законність видачі Державного акту на право колею власності на землю, а своїм позовом хоче усунути перешкоди в оформленні прав на земельні ділянки, які знаходяться під її будівлями. Вказані перешкоди виникли в звязку зі зміною законодавства, а саме зникненням форми власності на землю як колективна. Існування такого документа як оспорюваний державний акт на право колективної власності на землю не породжує для будь-яких осіб прав власності/користування, а лише створює колізію у процесі оформлення прав на земельні ділянки, які були включені до вказаного державного акту при розпаюванні земель. Скасування оспорюваного державного акту на право колективної власності як такого, що порушує права позивача та третьої особи, припиняє його дію з моменту набрання рішенням законної сили. Крім того, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області зазначає, що більшість земель, що перебували в колективній власності вже передана до приватної власності. Вказаною позицією ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області не враховує інтереси державного/місцевого бюджетів, оскільки немалі земельні ділянки під господарськими дворами, які не були передані до приватної власності, формально залишаються включеними до оспорюваного державного акту, що призводить до неможливості оформлення прав на ці земельні ділянки, а відтак, і сплати значних коштів за оренду земельних ділянок та земельного податку. Тобто, така позиція (бездіяльність) ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області призводить до фактичного недоотримання державою/територіальними громадами грошових коштів.

Позивач та його представник у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради позовні вимоги визнав і не заперечувв проти їх задоволення.

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у судовому засіданні просив відмовити з підстав вказаних у відзиві.

Представники третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача ТОВ " Агро- Картель " у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і обєктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що причиною виникнення даного спору є наявність Державного акту на право колективної власності на землю, невизначеність статусу земельних ділянок, що перешкоджає забезпеченню охорони земель, позбавляє можливості реалізувати право на отримання вказаних ділянок у власність чи користування фізичними та юридичними особами.

11 грудня 1995 року головою ОСОБА_3 сільської ради Бобровицького району Чернігівської області видано колективному сільськогосподарському підприємству "Україна" державний акт на право колективної власності на землю серії І-ЧН № 000042, згідно з яким КСП передано у колективну власність 1608,0 гектарів землі для сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 11 (а.с. 6-10).

Відповідно до статуту ТОВ «Україна-М», учасником у статутному капіталі ТОВ є ОСОБА_1 (а.с. 30-50).

З матеріалів справи вбачається, що позивач у 2018 році звернувся із заявою до ОСОБА_8 управління Держгеокадастру в Чернігівській області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9,60 та 7,70 га для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_3 сільської ради.

Листом від 02.04.2018 Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області повідомило, що земельні ділянки включені до Державного акту на право колективної власності, який на сьогоднішній день не скасований і право колективної власності не припинено. Оскільки законодавством не врегульовано питання щодо повноважень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині розпорядження землями колективної власності, надання земельних ділянок із земель колективної власності не входить до компетенції ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Чернігівській області, тому управління не має законних підстав щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (а.с. 4).

Довідкою відділу статистики у Бобровицькому районі №05-28/104 від 14.05.2018, підтверджується, що ТОВ «Україна-М» с. Бірки Бобровицького району Чернігівської області в Єдиному державному реєстрі підприємств, організацій України значиться, але підприємство призупинило діяльність (а.с. 5).

Згідно з частиною першоюстатті 23 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Тобто, співвласниками не розпайованих земель являлись і є на даний час всі члени КСП та їх правонаступники (спадкоємці), що також закріпленостаттею 86 Земельного кодексу.

У Конституції Українита в Земельному кодексі України колективна власність на землю відсутня.

Проте, положеннями ст. 30 ЗК України передбачено, що при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв).

Отже, право колективної власності здійснюють загальні збори співвласників земельних часток (паїв), членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Жодного рішення загальних зборів членів колишнього ТОВ «України», членом якого є і позивач щодо розпорядження землями колективної власності на час розгляду даної справи не прийнято. Скасування Державного акту на право колективної власності на землі буде порушувати права інших співвласників земельних часток (паїв).

Згідно зістаттею 108 Цивільного кодексу Україниу випадку реорганізації юридичної особи шляхом перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Правовідносини з припинення права колективної власності на землю регулюються нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у редакції 1990 року (втратив чинність з 01.01.2002 року і ЗК України у редакції 2001 року, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям від 08.08.1995 року.

Згідно зі ст.ст. 3, 5 ЗК України у редакції 1990 року, власність на землю в Україні має такі форми державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Субєктами права колективної власності на землю сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективну співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Земля передається у колективну власність безплатно.

На час проведення паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарських підприємств, установ, організацій, зокрема і в КСП «Україна», ЗК України у редакції 1990 року (ст. З ЗК України у редакції 1990 року, втратив чинність з 01.01.2002 року), ЦК України у редакції 1963 року (ст. 86 ЦК України у редакції 1963 року, втратив чинність з 01.01.2004 року) і Закон України «Про власність» (ст. 2 Закону України «Про власність», втратив чинність з 20.06.2007 року) визначали такі форми власності, як: приватна, колективна та державна.

Відповідно до ст. 23 ЗК України у редакції 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчувались державними актами, які видавались і реєструвались, у тому числі, сільськими Радами народних депутатів.

Державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства і у колективній власності громадян, до державного акта додавався список цих громадян.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права колективної власності КСП «Україна» чи його правонаступників.

Отже, доцільно звернути увагу, що у випадку припинення юридичної особи (КСП), право колективної власності на землю автоматично не припиняється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 ст. З Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Виходячи з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно виникає з моменту їх державної реєстрації шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, незважаючи на те, що існує недержавне колективне сільськогосподарське підприємство чи ні, державний акт на право колективної власності на землю, виданий господарству та зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю, а отже і право колективної власності на землю, на даний час не скасовано. Відповідно і державної реєстрації припинення права колективної власності на спірні землі не проведено. Таким чином, спірні земельні ділянки продовжують перебувати у колективній власності.

Згідно із ст. 7 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. В свою чергу, суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Слід зазначити, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Якщо право колективної власності на землю не було припинено, то такі землі жодним чином не можна вважати землями державної чи комунальної власності, відповідно ні органи Держгеокадастру ні місцева рада не наділені повноваженнями розпоряджатись такими землями.

Зясувавши повністю і всебічно всі обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наведених вище підстав.

Щодо посилання представника відповідача на необхідність застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Таким чином, позовна давність застосовується у разі, коли цивільне право чи інтерес підлягає захисту. Однак, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не мають правового значення.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,258-259, 263,264,265,352,354,355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ТОВ " Агро Картель " про скасування державного акту 1-ЧН № 000042 виданого колективному сільськогосподарському підприємству " Україна " 11 грудня 1995 року та передачі всіх земель до земель комунальної власності ОСОБА_3 сільської ради Бобровицького району відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бобровицького райсуду В.І. Бойко