Справа № 316/1455/16-ц
Провадження № 2-п/316/7/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2018 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді Капустинського М.В.,

за участю секретаря судового засідання Демешко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Енергодарі Запорізької області заяву ОСОБА_1, про перегляд заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 березня 2018 року по цивільній справі №316/1455/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебувала цивільна справа №316/1455/16-ц (провадження №2/316/235/18) за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання та 05 березня 2018 року судом, в порядку заочного провадження, було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі та вирішено (абзац другий резулятивної частини тексту рішення): «Стягувати щомісячно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, працюючого: ДП «НАЕК «Енергоатом» Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 - на користь та утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 27.09.2016 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2019 року (включно)»

До Енергодарського міського суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 (відповідач по справі) з заявою в якій посилаючись на те, що суд не розглянув всебічно та об'єктивно цивільну справу №316/1455/16-ц оскільки він був відсутній в судовому засіданні, а отже був позбавлений можливості надати заперечення на позов та докази, у звязку з чим просить суд скасувати заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 березня 2018 року по цивільній справі №316/1455/16-ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на період навчання.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, який заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представника позивача по справі адвоката ОСОБА_3, яка діє на підставі письмового договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні зазначивши на те, що цивільна справа про стягнення аліментів перебувала у провадженні суду протягом двох років, ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи як в Енергодарському міському суді під час розгляду справи суддею Вільямовською Н.О. так і в К-Дніпровському районному суді під час розгляду справи суддею Камишнею Н.І., заявник ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи 05.03.2018 року належним чином, однак в судове засіданні не зявився без поважних причин, просить суд в задоволенні заяви відмовити.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали заяви про перегляд заочного рішення та наявні докази на підтвердження обґрунтувань заяви та заперечень проти заяви про скасування заочного рішення, суд дійшов наступного висновку:

Згідно п.2 ч.3 ст.287 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення, суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, лише за сукупності умов зазначених в ч.1 ст.288 ЦПК України, можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду. За відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Доводи заявника про неявку до суду через неналежне його повідомлення про час і місце розгляду справи суд вважає безпідставним, оскільки вони спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою про одержання судової повістки про явку до суду 05.03.2018 року ОСОБА_1 особисто в приміщенні суду (а.с.127). Крім того, згідно Журналів судового засідання від 21.12.2016 року (а.с.45-46) від 27.01.2017 р. (а.с.60-61), 06.03.2017 р. (а.с.70), 30.03.2017 (а.с.79-80) відповідач ОСОБА_1 (відповідач по справі) був присутній під час розгляду справи під головуванням судді Вільямовської Н.О. в Енергодарському міському суді Запорізької області та згідно Журналу судового засідання від 26.07.2017 року (а.с.93-94) ОСОБА_1 був присутній під час розгляду справи в К-Дніпровському районному суді Запорізької області, а отже, на думку суду, мав можливість надати до матеріалів справи усі наявні у нього докази в заперечення позовних вимог, оскільки позовна заява надійшла до суду від позивача 27.09.2016 року.

Згідно частин 2 та 3 ст.27 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року (зі змінами) (який діяв на час звернення позивача до суду та до 15.12.2017 року), особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно п.2, п.4, п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року, яка діяла на час ухвалення судом рішення по справі), учасники справи зобовязані сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, ОСОБА_1, як відповідач по справі повинен був сприяти всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи під час розгляду справи судом.

Крім того, ст.49 ЦПК України визначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускаться.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п.61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто за для нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

П.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, визначають принцип юридичної визначеності, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Також, ОСОБА_1 посилається на те що він не зміг зявитися у судове засідання у звязку з наявністю в нього захворювання, що не дало йому змоги пересуватися, згідно Виписного епікризу наданого ОСОБА_1, він знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 01.03.2018 року по 15.03.2018 рік, однак, про перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 суд не повідомляв, хоча був зобовязаний це зробити.

З зазначеного вище, суд робить висновок про те, що судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу, який би свідчив про те, що він, як відповідач по справі, не мав можливості повідомити суд про причини своєї неявки, а також під час розгляду справи, яка розглядалась протягом значного терміну, надати або зазначити усі наявні докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Заявником необґрунтована необхідність скасування судового рішення, ОСОБА_1 не надав та не зазначив жодного доказу який має істотне значення для правильного вирішення справи, при цьому, незгода із висновками суду не є підставою для перегляду заочного рішення.

Судом під час розгляду справи досліджені всі обставини та надана їм належна оцінка.

У звязку з вищенаведеним, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

Частиною 4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 13, 17, 43, 258-261, 284-288, 353-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, про перегляд заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 05 березня 2018 року по цивільній справі №316/1455/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання - залишити без задоволення.

У звязку з залишенням заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року).

Суддя М. В. Капустинський