Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 161/16800/15-ц

провадження № 61-33345св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі - Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ у Волинській області, ОСОБА_4, Приморський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_3, Управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ у Волинській області, приватне підприємство «ДЕ-НА ПЛЮС»,

треті особи - ОСОБА_5, Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ у Волинській області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року у складі судді Домусчі Л.В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2017 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М.М., Черевка П.М., Громіка Р.Д.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про встановлення факту та усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном. Просив встановити факт належності йому на праві власності автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 та усунути йому перешкоди в користуванні вказаним автомобілем шляхом зобов'язання ОСОБА_4 передати його ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у травні 2014 року ним було придбано автомобіль TOYOTA CAMRY. Купівля відбулася на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 266241 від 20 травня 2014 року, на підставі якої було зареєстровано спірний автомобіль на ім'я ОСОБА_3, видано йому тимчасове свідоцтво про реєстрацію на вказаний транспортний засіб та отримано державний номер НОМЕР_1.

10 липня 2014 року ОСОБА_3 отримав постійне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - серія НОМЕР_2 на автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1.

23 вересня 2014 року спірний автомобіль під керуванням ОСОБА_3 затримано працівниками ДАІ у м. Луцьку, як такий що перебуває в угоні. Заяву про угон ОСОБА_3 не подавав.

У Луцькому MB УМВС України ОСОБА_3 стало відомо, що 03 травня 2014 року за заявою попереднього власника ОСОБА_4 Київським РВ ОМУ ГУМВС в Одеській області зареєстровано кримінальне провадження. Відомості про розшук автомобілю було внесено в базу лише 30 серпня 2014 року.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про поновлення реєстрації, визнання договору недійсним, визнання довідки-рахунку недійсною, скасування реєстрації права власності, визнання права власності та поновлення реєстрації.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що спірний автомобіль придбаний ним та зареєстрований у ДАІ в Одеській області. Автомобілем також користувався ОСОБА_5 У травні 2014 року на ОСОБА_5 було здійснено розбійний напад і побиття, спірний автомобіль TOYOTA CAMRY було викрадено.

ОСОБА_5. тривалий час знаходився на лікуванні, після чого він звернувся до відповідних правоохоронних органів з відповідною заявою. Згодом з'ясувалось, що спірний автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_3 в Луцькому МРЕВ, цей факт було встановлено і під час оперативно - розшукових заходів. 23 вересня 2014 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси співробітниками міліції спірний автомобіль разом з оригіналами документів було вилучено у ОСОБА_3 та передано на зберігання під розписку ОСОБА_4, спірний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

На сьогодні триває кримінальне розслідування та справу до суду ще не передано.Працівники Управління ДАІ УМВС України у Волинській області не повинні були реєструвати транспортний засіб за ОСОБА_3, довідка - рахунок не підписана посадовими особами Приватного підприємства «ДЕ-НА-ПЛЮС» та взагалі невідомо, чи видавалась вона приватним підприємством.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2017 року у позові ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль TOYOTA CAMRY (2003 р.в., державні номерні знаки НОМЕР_3, якому наразі змінено номерні знаки на державні номери НОМЕР_1). Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_3 на автомобіль TOYOTA CAMRY (2003 р.в., державні номерні знаки НОМЕР_3, якому наразі змінено номерні знаки на державні номери НОМЕР_1). В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи частково зустрічний позов, виходив з того, що перереєстрація автомобіля TOYOTA CAMRY (кузов НОМЕР_4, сірого кольору, 2003 р.в., державні номерні знаки НОМЕР_3) проведена на незаконних підставах без відома власника ОСОБА_4, ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем спірного транспортного засобу. Довідка-рахунок ПП «ДЕ-HA ПЛЮС» була видана в порушення існуючих на той час нормативно-правових актів (пункт 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на пласі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388), а саме: за відсутності власника та документів щодо уповноваження особи на здійснення відчуження автотранспортного засобу, виписка довідки-рахунку №ВІА266241 від 20.05.2014 року та перереєстрація вказаного автомобіля на іншого власника є цілком незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, у цій довідці відсутні підписи посадових осіб Приватного підприємства «ДЕ-HA ПЛЮС», що також свідчить про її оформлення з порушенням вимог чинного законодавства України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 09 лютого 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, посилаючись на повний і всебічний розгляд справи, та надання належної оцінки наданим доказам та постановлення рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У поданій у серпні 2017 року касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній цивільній справі.

05 червня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права. Зокрема, судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали вказано, що «позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи без його участі». Однак він жодних заяв до Апеляційного суду Одеської області про розгляд справи без його участі не подавав. Про судове засідання, яке мало відбутись 13 липня 2017 року, він дізнався лише 26 липня 2017 року, коли одержав конверт на поштовому відділенні, тобто уже після судового засідання.

Судом першої інстанції до цього часу не надіслано йому копії зустрічного позову ОСОБА_4 і він не мав змоги обгрунтувати очевидну однаковість та повторюваність позову (справа №520/16215/14-ц). Існує два рішення суду, які набрали законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України, визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 74 ЦПК України в редакції, від 18 березня 2004 року № 1618-IV (далі - ЦПК України 2004 року), судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Частиною першою статті 76 ЦПК України 2004 року, визначено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до частини першої 305 ЦПК України, 2004 року, апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, якщо немає відомостей про вручення їй судової повістки.

В ухвалі Апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2017 року зазначено, що позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи без його участі. Натомість у матеріалах справи відсутня вказана заява. У матеріалах справи наявна заява третьої особи - Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області про розгляд справи без участі представника третьої особи (а.с. 168, т 3).

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 повідомлений про час та місце розгляду справи в апеляційному суді на 13 липня 2017 року.

Розгляд справи без участі ОСОБА_3 за відсутності відомостей про вручення йому повістки є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Складовою частиною визначеного цією статтею права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (Рішення ECHR у справі Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands (Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів) від 27 жовтня 1993 року, § 33).

Отже, розглянувши справу за відсутності позивача ОСОБА_3, щодо якого відсутні докази повідомлення належним чином про час та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції порушив його право на участь у судовому розгляді, не забезпечив можливості обґрунтувати апеляційну скаргу та заперечення щодо зустрічного позову і, таким чином, не взяв до уваги вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до пункту п'ятого частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд , якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтує свою касаційну скаргу такою підставою.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик