АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №760/20072/16-ц

провадження № 22-ц/796/3778/2018

17 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Украгазбанк» про стягнення суми, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року у складі судді Українця В.В.,

встановив:

23.11.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» ( далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») на його користь 22 249,37 грн. пені, відповідно до ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», інфляційні втрати в сумі 21 163,08 грн. та 3 % річних в сумі 1 854,11 грн. Також просив відшкодувати судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ним та ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір на підставі заяви-анкети від 27.10.2014 року №АУТ-8051-14-РR0 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, за умовами якого відповідач відкриває позивачу поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки, емітованої банком, у національній валюті, за тарифом "Pro-запас+", здійснює видачу позивачу платіжної картки та здійснює розрахунки за операціями з використанням платіжної картки.

На підставі одностороннього правочину від 20.01.2015 р. відповідачем було введено комісію за операціями безготівкової оплати товарів чи послуг (30% від суми операції) та незаконно списано з його карткового рахунку комісію на загальну суму 51503,17 грн., що слугувало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року у справі №755/6194/15-ц задоволено його позов до ПАТ АБ "Укргазбанк" про визнання незаконною зміну умов договору та зобов'язання повернути кошти.

Визнано недійсними, як такі, що є несправедливими і незаконними, та такі, що порушують права ОСОБА_1, як споживача, наступні правочини: односторонню зміну ПАТ АБ «Укргазбанк» умов договору № AYT-8051-14-PRO комплексного банківського обслуговування від 27.10.2014 року щодо встановлення 20.01.2015 року у односторонньому порядку додаткової комісії, за операціями безготівкової оплати товарів та послуг; односторонній правочин від 20.01.2015 року щодо введення комісії у розмірі 30% за операціями безготівкової оплати товарів чи послуг та операціями видачі готівкових грошових коштів в банківських установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної картки, відкритої в національній валюті України, - незаконне стягнення ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_1 в односторонньому порядку без правових підстав та наявності відповідних умов договору вказаної комісії в загальному розмірі 51 503,17 грн. (банківська виписка №04/03/2015); відмову ПАТ АБ «Укргазбанк» № 16412/1853/2015 від 27.02.2015 року у виконанні приписів чинного законодавства стосовно повернення або зарахування на рахунок ОСОБА_1 незаконно стягнених коштів у загальному розмірі 51 503,17 грн. Зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 51 503,17 грн., які стягнуті у вигляді комісії за здійснення операцій купівлі-продажу.

Зазначив, що в добровільному порядку ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовився виконувати судове рішення, яке набрало законної сили.

В примусовому порядку грошові кошти в сумі 51 503,17 грн. він отримав лише 04.04.2016 року.

Оскільки відповідач з моменту списання коштів з його карткового рахунку до фактичного виконання судового рішення безпідставно користувався його коштами, у відповідності до п. 32.3.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у останнього виник обов'язок не лише повернути незаконно списані грошові кошти, а й сплатити пеню у розмірі 22 249,37 грн. за період з 23.01.2015 р. по 04.04.2016 р.

Враховуючи, що правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням та на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, просив стягнути за період з 23.01.2015 р. по 04.04.2016 р. 3 % річних в сумі 1854,11 грн. та інфляційні втрати - 21 163,08 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 05 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 22 236,18 грн., інфляційні втрати в розмірі 1493,99 грн., 3% річних у розмірі 828,60 грн. та 551, 20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року в частині стягнення на його користь з ПАТ АБ «Укргазбанк» інфляційних втрат в розмірі 1 493,99 грн., 3% річних у розмірі 828,60 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 21 163,08 грн. інфляційних витрат та 1 828,72 грн. 3 % річних. В іншій частині просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Свої доводи мотивує тим, що ПАТ АБ «Укргазбанк» з моменту списання коштів 23.01.2015 року з його карткового рахунку та до 04 квітня 2016 року безпідставно користувався його коштами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом необґрунтовано зазначено, що обов'язок сплати коштів у банка виник лише з 22.09.2015 року,- з дати набрання рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року законної сили, а не з 23 січня 2015 року, що є датою фактичного списання коштів.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції встановлено, що банк в повному обсязі і належним чином виконав рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, на користь позивача була стягнута сума, яка раніше була списана банком в якості комісії за здійснення платіжних операцій.

При цьому судом не надано належної правової оцінки та не відображено у рішенні суду твердження представника банку про сплив позовної давності по вимогам щодо стягнення пені.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Мартинюк Є.В. просить відхилити аргументи ОСОБА_1, що викладені в апеляційній скарзі, посилаючись на доводи, які викладені в апеляційній скарзі відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_1 просить відмовити відповідачу в задоволенні його апеляційної скарги та задовольнити його апеляційну скаргу.

Зазначив, що рішення суду було виконано в примусовому порядку органами державної виконавчої служби в рамках виконавчого провадження. Оскільки відповідач списав кошти з рахунка платника без законних підстав, останній має сплатити пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. У зв'язку з цим твердження банку про те, що суд не надав належної правової оцінки заяві відповідача про сплив позовної давності по вимогам про стягнення пені не відповідає дійсним обставинам справи та суперечить нормам спеціального закону, який регулює спірні правовідносини.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Ковальов В.М. підтримав апеляційну скаргу позивача та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Представник ПАТ АБ "Укргазбанк" - Мартинюк Є.В. підтримав подану апеляційну скаргу відповідача та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ "Про судоустрій і статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ АБ "Укргазбанк" та залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ПАТ АБ «Украгзбанк" та ОСОБА_1 на підставі заяви-анкети від 27 жовтня 2014 року №AYT-8051-14-PRO на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб власників «Ощадних» рахунків укладено договір комплексного банківського обслуговування, відповідно до якого ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок «Pro-запас +» № НОМЕР_1 та видано дві банківських картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.

17 січня 2015 року та 19 січня 2015 р. позивач з використанням зазначених банківських карток здійснив оплату товарів на загальну суму 10 386 доларів США.

За вказані операції ПАТ АБ "Укргазбанк" у період з 21 січня 2015 року по 23 січня 2015 року списало комісію у розмірі 30% від суми оплати, що становить 51 503,17 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ АБ "Укргазбанк" про визнання незаконною змін умов договору та зобов'язання повернути кошти.

Вказаним судовим рішенням визнано недійсними, як такі, що є несправедливими і незаконними, та такі, що порушують права ОСОБА_1, як споживача, наступні правочини: односторонню зміну ПАТ АБ «Укргазбанк» умов договору № AYT-8051-14-PRO комплексного банківського обслуговування від 27.10.2014 року щодо встановлення 20.01.2015 року у односторонньому порядку додаткової комісії, за операціями безготівкової оплати товарів та послуг; односторонній правочин від 20.01.2015 року щодо введення комісії у розмірі 30% за операціями безготівкової оплати товарів чи послуг та операціями видачі готівкових грошових коштів в банківських установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної картки, відкритої в національній валюті України, - незаконне стягнення ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_1 в односторонньому порядку без правових підстав та наявності відповідних умов договору вказаної комісії в загальному розмірі 51 503,17 грн. (банківська виписка №04/03/2015); відмову ПАТ АБ «Укргазбанк» № 16412/1853/2015 від 27.02.2015 року у виконанні приписів чинного законодавства стосовно повернення або зарахування на рахунок ОСОБА_1 незаконно стягнених коштів у загальному розмірі 51 503,17 грн. Зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» повернути ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі 51 503,17 грн., які стягнуті у вигляді комісії за здійснення операцій купівлі-продажу.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.1 ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 п.32.3.2 ст.32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що у разі переказу з рахунка платника без законних підстав,за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення

платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим

банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від

дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника,

якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що процентна ставка по короткострокових кредитах в ПАТ АБ "Укргазбанк" становила 36%.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року у справі №755/6194/15-ц встановлено факт незаконного списання ПАТ АБ "Укргазбанк" коштів з рахунку позивача з 21.01.2015 р. по 23.01.2015 р. на загальну суму 51 503,17 грн.

На виконання вказаного судового рішення ПАТ АБ "Укргазбанк" в примусовому порядку з кореспондентського рахунку АБ "Укргазбанк", відкритого у ПАТ "Сітібанк", 04.04.2016 р. було списано на користь позивача грошові кошти в сумі 51 503,17 грн., що підтверджується випискою порахунку (а.с.59).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підставі для задоволення позову в частині стягнення пені.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ПАТ АБ "Укргазбанк" щодо відсутності належної правової оцінки твердженням відповідача про сплив позовної давності по вимогам про стягнення пені.

Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v. THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, ЄСПЛ, від 22 липня 2014 року).

З огляду на викладене, ухвалене судове рішення у вказаній частині не може вважатись законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач виклав заяву про сплив позовної давності у письмовому запереченні на позов (а.с.76-78), що відповідало вимогам процесуального законодавства, що діяло на час його подання.

Суд першої інстанції вказану заяву не розглянув та жодної оцінки такій заяві не надав.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позивач до суду звернувся 23.11.2016 р., вимога про стягнення пені підлягає задоволенню частково за період з 23.11.2015р. по 04.04.2016 р. в сумі 6793,70 грн., в межах річного строку позовної давності.

У зв'язку з цим ухвалене по справі судове рішення в частині стягнення пені підлягає зміні, шляхом зменшення суми пені, що підлягає стягненню, з 22 236,18 грн. до 6 793,70 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд першої інстанції виходив з того, що обов'язок ПАТ АБ "Укргазбанк" повернути позивачу грошові кошти в сумі 51 503,17 грн. виник з рішення суду, яке набуло законної сили 22 вересня 2015 року.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції правильним.

Доводи апеляційної скарги позивача про помилковість вказаного висновку з огляду на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання з повернення коштів, яке виникло у відповідача з моменту списання коштів з рахунку позивача до фактичного їх повернення, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було зазначено вище, за змістом п.32.3.2 ст.32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення

платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.

Таким чином, строк виконання грошового зобов'язання щодо повернення платнику списаних без законних підстав грошових коштів у сумі 51503,17 грн. наступив з моменту набрання рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року у справі №755/6194/15-ц законної сили, тобто з 22.09.2015 року.

При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що інфляційній втрати за період з 22.09.2015 р. по 04.04.2016 р. складають 1493,99 грн., а 3% річних за 196 днів прострочення - 828,60 грн.

Правові висновки, які викладені в постановах Верховного Суду України від 06 червня 2012 р. у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі №6-38цс11, від 21.09.2016 р. у справі №6-2631 цс15, від 19.10.2016 р. у справі №6-2129цс16, постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 р. у справі №910/8132/17 щодо застосування норми ч.2 ст.625 ЦК України, не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки фактичні обставини справи, в яких вони зроблені, є іншими.

Отже, оскаржуване судове рішення у вказаній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.367, 374- 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року змінити в частині стягнення пені.

Зменшити суму пені, що підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1, з 22 236,18 грн. до 6 793,70 грн. ( шість тисяч сімсот дев'яносто три гривні сімдесят копійок).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 травня 2018 року.

Головуючий

Судді