Справа №442/6782/18
Провадження №2/442/2188/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Чолавін Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

На підтвердження позовних вимог посилаються на те, що вони проживають за зареєстрованою адресою АДРЕСА_1. В даній квартирі, окрім них, зареєстрований відповідач ОСОБА_4, який фактично впродовж трьох років не проживає в даній квартирі та відповідно не бере ніякої участі в її утриманні. Відтак, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи шляхом оголошення на сайті Судової влади, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутність не надав. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивачі зареєстровані за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім»ї № 163 від 21.02.2018 р., виданої КП «ЖЕО Дрогобицької міської ради» та виписками реєстрації місця проживання.

З оглянутих актів від 12.02.2018 р., 04.05.2018 р. та 03.08.2018 р., виданих КП «Управитель «ЖЕО» Дрогобицької міської ради вбачається, що відповідач - ОСОБА_4, 1966 р.н. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак не проживає в будинку протягом тривалого часу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Враховуючи, що гл. 2 розділу ІІІ ЖК України не містить норм, які б регулювали правовідносини між наймачем квартири та піднаймачем, який добровільно вибув із квартири на інше місце проживання, тому у даному випадку суд застосовує аналогію закону, які регулюють подібні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача або членів його сім"ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що єдиним способом захисту права власності позивачів є усунення перешкод у здійсненні права користування шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає в будинку АДРЕСА_1 тривалий час без поважних причин.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 102, 113, 43, 81, 264, 265 ЦПК України , суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, (1967 року народження, АДРЕСА_1) ОСОБА_2 (1993 року народження, АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (1997 року народження, АДРЕСА_1) задоволити.

Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_7, АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.