№566/945/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року смт.Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді Феськова П.В.

при секретарі: Мельничук Т.Ю.

за участю : позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Млинів Рівненської області справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради Рівненської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори про визнання факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради Рівненської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.08.2013 року померла ОСОБА_7, внаслідок чого відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок. На момент смерті ОСОБА_7, з нею проживав її внук ОСОБА_1. Оскільки дочка ОСОБА_7 - ОСОБА_8 померла 26.11.1995 р., а її син ОСОБА_9, який постійно проживає в м. Рівне, не звертався в ОСОБА_6 районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, то відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, єдиним спадкоємцем хто прийняв спадщину був ОСОБА_1. 28.03.2017 р. ОСОБА_1 помер у віці 40 років, спадщину після смерті якого прийняв його брат позивач по справі. Звернувшись у ОСОБА_6 районну державну нотаріальну контору дізнався, що в свідоцтві про народження ОСОБА_10 вказано мати ОСОБА_11. Виявлена помилка перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_1, яке він успадкував після смерті баби ОСОБА_7. Просить встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 є матірю ОСОБА_8, а також визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_1 на земельні ділянки та будинок.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, подав суду заяву від 11.11.2017 р. (а.с. 57), де зазначив, що позовні вимоги його племінника ОСОБА_4 визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить слухання справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 селищної ради Рівненської області ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала, просила його задоволити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_1, що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії I-ГЮ № 379403, виданого 30.04.1976 р. (а.с. 53) та ОСОБА_4 серії I-ГЮ № 283449, виданого 23.11.1973 р. (а.с. 54), де зазначено батьками в обох ОСОБА_8 матірю та ОСОБА_12 батьком.

Мати обох братів - ОСОБА_8 померла 26.11.1995 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ГЮ № 275873, виданого 26.11.1995 р. (а.с. 42). Мати ОСОБА_8 та баба братів ОСОБА_8 ОСОБА_7 померла 25.08.2013 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ГЮ № 208347, виданого 24.05.2017 р. (а.с. 45).

Разом із бабою на день її смерті проживав ОСОБА_1, що підтверджується копією довідки ОСОБА_6 селищної ради Рівненської області від 24.05.2017 р. № 348 (а.с. 51). Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняв ОСОБА_1.

28.03.2017 р. помер ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва серії I-ГЮ №204321, виданого 29.03.2017 р. (а.с. 52). Після смерті брата позивач звернувся до нотаріуса про оформлення спадщини, однак 16.04.2018 р. йому постановою від 16.04.2018 р. № 315/02-31 (а.с. 86) було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. При цьому зазначено, що неможливо встановити родинні відносини між померлим ОСОБА_1 і ОСОБА_7, у звязку із невідповідністю запису матері ОСОБА_8 в свідоцтві про смерть, де вона вказана як ОСОБА_13, а в свідоцтві про народження, де вона вказана як ОСОБА_14.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердити, що ОСОБА_7, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 є матірю ОСОБА_8, яка померла 26 листопада 1995 року.

Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_1 залишилося спадкове майно, а саме: земельні ділянки, які розташовані на території Довгошиївської сільської ради та належали ОСОБА_7 на підставі: державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 004126, площею 0,93 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 46); державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 233041, площею 0,68 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 47); державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 283650, площею 0,23 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 48), а також будинок по вул. Польова,30 в с. Довгошиї Млинівського району Рівненської області, відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого на підставі рішення виконкому ОСОБА_6 районної Ради депутатів трудящих від 18 березня 1966 року № 68 (а.с. 49-50).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Таким чином, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.16, 316-321, 1216, 1218, 1258, 1264, 1276, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 18, 76, 81, 82, 133, 141, 206, 247, 263-265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 селищної ради Рівненської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори про визнання факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_7, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 і померла 25 серпня 2013 року є матір»ю ОСОБА_8, яка померла 26 листопада 1995 року.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_1 на земельні ділянки, які розташовані на території Довгошиївської сільської ради та належали ОСОБА_7 на підставі:

- державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 004126, площею 0,93 га для ведення особистого селянського господарства;

- державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 233041, площею 0,68 га для ведення особистого селянського господарства;

- державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 283650, площею 0,23 га для ведення особистого селянського господарства.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на спадкове майно за законом, а саме на будинок по вул..Польова,30 в с.Довгошиї Млинівського району Рівненської області, відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, виданого на підставі рішення виконкому ОСОБА_6 районної Ради депутатів трудящих від 18 березня 1966 року № 68.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 травня 2018 року.

СУДДЯ: П.В.Феськов