П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі :

Головуючого: Прокопчук Л.М.

Суддів Самчишиної Н.В., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Гавор В.Б.

За участю представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2015 року, постановлену в приміщенні того ж суду у складі судді Гажі О.П., у цивільній справі (єдиний унікальний номер 482/968/15, номер провадження 22-ц/4812/111/18) за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Кайряк Кариною Артурівною щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А :

08 червня 2015 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області Кайряк К.А. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Посилався на те, що на виконанні в ВДВС Новоодеського РУЮ знаходиться виконавче провадження, відкрите за виконавчим листом № № 482/197/15-ц, виданим 14.04.2015 року Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_5 в розмірі 170534,70 грн. Рішення суду не виконано, на вимоги державного виконавця боржник не реагує, що свідчить про його ухилення від виконання боргових зобов'язань. Тому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до повного виконання зобов'язань за вищевказаним рішенням суду (а.с. 61-63).

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2015 року подання задоволено. ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до повного погашення своїх боргових зобов'язань за виконавчим листом № 482/197/13-ц, виданим 14.04.2015 року Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_5 в розмірі 170534,70 грн. (а.с. 79).

В апеляційній скарзі на вказане судове рішення представник боржника посилається на те, що головним державним виконавцем не було подано доказів, які б підтверджували ту обставину, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань. Апелянт зазначає, що відсутні докази про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо встановлення відомостей про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження, наявність рішення суду про стягнення коштів з боржника та строками його добровільного виконання. Крім того, державним виконавцем долучено копію акту від 28.05.2016 року, з якого вбачається, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Зазначене також жодним чином не може свідчити про ухилення боржника від виконання рішення суду (а.с. 83-85).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Представник боржника, а також представник відділу ДВС, належно повідомлені про розгляд справи апеляційним судом, що вбачається з наданих письмових пояснень по справі, в судове засідання не з'явились (а.с. 112, 118).

Представник стягувача просив судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати та постановити нову з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не виконує рішення суду, не реагує на вимоги державного виконавця про необхідність добровільної сплати заборгованості, ухиляється від добровільного виконання боргових зобов'язань.

Але з таким висновком суду погодитись не можна, оскілки він не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, обставинам справи.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі -Закон).

Положенням п.5 ч.1 ст. 6 вказаного Закону, в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення, встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням,

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України та пункту 18 частини 3 статті 11 Закону «Про виконавче провадження» в попередній редакції (пункт 19 частини 3 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» в редакції від 5 жовтня 2016 року) такі питання вирішуються судом за поданням державного виконавця.

За змістом зазначених норм підставою встановлення обмеження є доведеність факту ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Оскільки поняття «ухилення» законодавчо не визначено та має оціночний характер, судова практика вважає ухиленням з об'єктивної сторони діяння або бездіяльність боржника, які полягають в навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов'язку (Верховний Суд України. Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України).

На підставі наведеного вище, можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань», варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Форма та зміст подання державного виконавця має відповідати вимогам розділу ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюста, від 02.04.2012 року № 512/5, в редакції яка діяла на час ухвалення судового рішення, зокрема подання має містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду виконавець повідомляє боржника.

Отже, відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК України в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення, аналогічно ч.3 ст. 12 діючого ЦПК, подання доказів про наявність обставин, за яких може бути встановлено обмеження, в тому числі і наявність умислу боржника на ухилення від виконання зобов'язань, покладається на суб'єкта подання - державного виконавця. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Сам факт наявності невиконаних зобов'язань не може бути достатньою підставою для встановлення обмеження у виїзді за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Новоодеського районного управління юстиції перебуває виконавчий лист № 482/197/15-ц, виданий 14.04.2015 року Новоодеським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 10500 дол. США, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на 03.02.2015 року складає 170534,70 грн. на користь ОСОБА_5 (а.с. 64).

Постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованості в сумі 170534,70 винесена державним виконавцем 16.04.2015 року (а.с.65).

Згідно довідки з Новоодеського РС УДМСУ в Миколаївській області боржник значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1. Згідно Витягу з державного реєстру іпотек - вищезазначене нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2, перебуває в іпотеці у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.67-72).

Згідно відповіді з Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Новоодеського та Єланецького районів УДАІ УМВС України в Миколаївській області згідно бази НАІС «Автомобіль» ДАІ УМВС України в Миколаївській області за гр. ОСОБА_2 в приватній власності значиться один транспортний засіб, а саме -автомобіль легковий -універсал -В, марки RENAULT модель SCENIK, 2011 року випуску, чорного кольору номер державної реєстрації НОМЕР_1, який згідно даних Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна перебуває у заставі у ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 66).

Відповідно до даних Пенсійного фонду України про осіб - боржників, боржник перебуває на обліку в УПФУ у Новоодеському районі та отримує пенсію, а також працює в Новоодеській районній організації всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України та отримує заробітну плату (а.с.74 зв.).

Згідно акту від 28.05.2015 року, майно на яке можливо накласти стягнення, у боржника відсутнє (а.с. 77 зв.).

У поданні про встановлення обмежень державним виконавцем зазначено про відсутність зареєстрованої за боржником земельної ділянки, рахунків у банках та інших фінансових установах, відкритих на його ім'я.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчого провадження, державний виконавець після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії, встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу та боржникові (ч.5 ст. 25 Закону).

В зазначеній постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику запропоновано в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження добровільно виконати рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 27 вказаного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Зі змісту ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України в редакції, який діяв на час винесення судового рішення, вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 441 ЦПК України, що діє з 15.12.2017 року, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження громадянина України у виїзді за межі України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України, який діяв до 15.12.2017 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Проте, при зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження тільки на те, що ОСОБА_2 має боргові зобов'язання, які добровільно не виконує.

Крім того, як убачається з матеріалів справи виконавче провадження було відкрито 16 квітня 2015 року, а вже 08 червня 2015 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту.

Належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_2 за вказаний проміжок часу мав намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з'являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків, суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про задоволення подання.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення подання відсутні.

Доводи апелянта щодо необізнаності боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_2 про ознайомлення з виконавчим провадженням 07.05.2015 року (а.с. 75 звор.) та не заслуговують на увагу.

З огляду на наведене, виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду визнає, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального і матеріального права, тому її слід скасувати та в задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2015 року скасувати.

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Кайряк Карини Артурівни щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Н.В. Самчишина

Л.М. Царюк.

Повний текст постанови виготовлено 16.11.2018 року