Справа№592/8134/18
Провадження №2/592/2708/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (місце проживання: 40034, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (місце проживання: 40034, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (місце проживання: 40034, АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (місце проживання: 40034, АДРЕСА_1) до ОСОБА_6 (місце проживання: 40034, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та вимоги мотивують тим, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності є власниками житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої управлінням «ЦНАП у м. Суми» Сумської міської ради від 12.02.2018 року, у вказаній квартирі, крім інших осіб, зареєстрований відповідач колишній чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_6 27.09.2017 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.09.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано. З червня 2017 року відповідач припинив користуватися спірною квартирою, однак добровільно знятися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, через брак вільного часу, не бажає. Тому позивачі просять суд визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 11.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_6, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що з 1989 року вона є сусідкою позивачів, однак жодного разу не бачила в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_6, який був чоловіком ОСОБА_2

Суд, заслухавши думку представника позивача, пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради від 06.12.2000 року та Технічним паспортом на вказану квартиру (а.с.6-8).

06.06.2014 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, уклала шлюб з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що 06.06.2014 року складено відповідний актовий запис №389; після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Янченко» (а.с.19).

Від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 мають дитину сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія І-БП №175899 від 05.11.2014 року (а.с.20).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.09.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, зареєстрований Ковпаківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції 06.06.2014 року, актовий запис №389, було розірвано (а.с.21).

Згідно Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.02.2018 року вбачається, що в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, вказаний факт також підтверджується копіями паспортів громадянина України (а.с.9,10,12-13,15-16).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги пояснення свідка, а також те, що позивачі належними та допустимими доказами довели, що відповідач ОСОБА_6 більше одного року, без поважних причин, не проживає та не користується житловою квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, однак залишається бути зареєстрованим за вказаною адресою, не приймає участі в оплаті комунальних послуг та, за браком часу, не бажає добровільно знятися з реєстрації, тому суд вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування квартирою № 105 по вул. Котляревського, 3/1, в м. Суми.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, таким, що втратив право користування житловою квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми до апеляційного суду Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко