Справа № 305/581/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 травня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.

суддів - Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.,

з участю секретаря - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2017 року в справі (суддя Ємчук В.Е.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог Рахівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та їх скасування, припинення права власності, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3-х осіб без самостійних вимог Рахівської державної нотаріальної контори, Білинської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім»єю,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог Рахівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та їх скасування, припинення права власності, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, після смерті якого спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5, однак юридично її не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5. За життя спадкодавцю належав житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 2253 кв.м., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 від 11 червня 2010 року.

Підставою звернення із зазначеним позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 09.12.2014 року встановлено факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в період з травня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення, 15 січня 2015 року державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори відповідачу ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 2253 кв.м. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року зазначене рішення Рахівського районного суду від 09 грудня 2014 року скасовано, а заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю залишено без розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 посилаючись на те, що вона у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року), як спадкоємець п'ятої черги спадкоємців за законом, а відповідач ОСОБА_3 не є спадкоємцем жодної із черг за законом, у зв'язку з чим не мав права на отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, просила суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 15 січня 2015 року Рахівською державною нотаріальною конторою спадкодавцю ОСОБА_3 на спадкове майно : житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 2253 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства - шляхом припинення та скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3

Під час розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, 3-ї особи Рахівської державної нотаріальної контори, в якому просив встановити факт його проживання і ОСОБА_5 однією сім»єю з 05.05.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він з 05.05.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживав однією сім»єю зі своєю тіткою ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 Закарпатської області, з якою був пов'язаний спільним побутом, ніс матеріальні витрати на утримання будинку, здійснював догляд за худобою, щороку проводив весняно-польові роботи на земельній ділянці, належній до будинку, проводив різного роду ремонтні роботи будинку та господарських споруд, здійснював заготівлю дров на зиму тощо. ІНФОРМАЦІЯ_1 року його тітка ОСОБА_5 померла. Поховання покійної тітки він здійснював за свій рахунок, що стверджує довідкою Білинської сільської ради №862 від 15.05.2014 року. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно - житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами у АДРЕСА_1 Закарпатської області та землю. За життя спадкодавця заповіт складений не був.

Вказував на те, що він має право на спадкування за законом у четверту чергу, оскільки проживав з ОСОБА_5 однією сім»єю понад п'ять років до часу відкриття спадщини, а ОСОБА_1 є спадкоємицею п'ятої черги за законом. Він вважається таким, що спадщину прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем (ч.3 ст.1268 ЦК України), а також звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила йому в оформленні права на спадщину з підстав недостатності документів для її оформлення. Посилаючись на те, що встановлення юридичного факту його проживання однією сім»єю зі спадкодавцем не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину, просив суд встановити факт проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_5 однією сім»єю з 05.05.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою АДРЕСА_1 Закарпатської області.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2017 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-ї особи Рахівської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними та їх скасування, припинення права власності - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_3 із ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в період з 05 травня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким її первісний позов задовольнити, а у зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити. Вказує на те, що ОСОБА_3 не надано і судом не встановлено доказів на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 саме однією сім»єю, не встановлено обставин того, що вони були пов'язані спільним побутом, мали будь-які взаємні права та обов'язки. Також судом не враховано, що ОСОБА_5 знаходилася на обслуговуванні в Ясінському територіальному центрі у відділенні соціального обслуговування, починаючи з 14.12.2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і знята у зв'язку зі смертю. Окрім цього, суд залишив поза увагою, що ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 1996 року по 2014 рік, і проживав разом зі своєю дружиною за іншою адресою, а в будинку АДРЕСА_1 значиться зареєстрованим лише з 2015 року. Вважає, що місцем проживання особи є місце її державної реєстрації у встановленому законом порядку. А тому, на її думку, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 і безпідставно відмовив у задоволенні первісного позову ОСОБА_1, яка у встановлений законом шестимісячний строк спадщину після смерті ОСОБА_5, як спадкоємець п'ятої черги спадкоємців за законом, прийняла шляхом подачі заяви нотаріусу. Однак реалізувати своє право не може, оскільки ОСОБА_3 державним нотаріусом Рахівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі рішення Рахівського районного суду від 09.12.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року скасовано, а заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю залишено без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6, зазначається, що належними і допустимими доказами доведено, що ОСОБА_3 разом із своєю дружиною упродовж з травня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (день смерті спадкодавця) проживали з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 однією сім»єю і вели спільне господарство. Дану обставину стверджує показами свідків ОСОБА_7 (допитаного у суді за клопотанням ОСОБА_1 та її представника), ОСОБА_8, який є першим сусідом покійної, та ОСОБА_9, а також листом Білинської сільської ради за підписом сільського голови від 23.02.2017 року і довідкою Білинської сільської ради №863 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Оскільки ОСОБА_3 є спадкоємцем четвертої черги за законом, а ОСОБА_1 є спадкоємицею п'ятої черги за законом, і згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, тому суд першої інстанції правильно задовольнив зустрічний позов ОСОБА_3 і відмовив у позові ОСОБА_1

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6, яка апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнала, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, де ? частка їй належала на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серії НОМЕР_2 від 14.04.2008 року, виданого виконавчим комітетом Білинської сільської ради, а ? частку вона прийняла як спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, але юридично своїх прав на це майно не оформила. Також до спадкового майна належать земельні ділянки, зокрема, земельна ділянка площею 1043 кв.м., розташована за адресою : АДРЕСА_1, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3 від 11.06.2010 року, виданого ОСОБА_4; - земельна ділянка площею 0,2253 га., розташована за адресою : АДРЕСА_1, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯК НОМЕР_1 від 11.06.2010 року, виданого ОСОБА_4; - земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована за адресою : АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4 від 11.06.2010 року, виданого ОСОБА_4 (т.1 а.с.221, 231, 253, 262). Після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, його дружина ОСОБА_5 спадщину прийняла, але своїх спадкових прав на це майно у встановленому законом порядку не оформила.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за законом, та як за життя вона заповіту не складала.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців після смерті ОСОБА_5 першої, другої та третьої черг спадкування за законом немає.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім»єю до набрання чинності ЦК України (п.21 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року).

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім»єю із спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім»єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 постійно з 05.05.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживав з своєю тіткою ОСОБА_5 однією сім»єю за адресою АДРЕСА_1 Закарпатської області, з якою був пов'язаний спільним побутом, ніс матеріальні витрати на утримання будинку, здійснював догляд за худобою, щороку проводив весняно-польові роботи на земельній ділянці, належній до будинку, проводив різного роду ремонтні роботи будинку та господарських споруд, здійснював заготівлю дров на зиму тощо. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла і він здійснював її поховання за свій рахунок. Зазначені обставини стверджуються показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, допитаних у суді першої інстанції, а також листом сільського голови Білинської сільської ради від 09.02.2017 року №33 та довідкою Білинської сільської ради №863 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, які є належними і допустимими доказами в розумінні вимог статей 58 і 59 ЦПК України (2004 року в редакції чинній на час ухвалення судового рішення) на підтвердження наведених ОСОБА_3 обставин. У листі від 09.02.2017 року №33 сільський голова Білинської сільської ради одночасно повідомив, що визнає позовні вимоги ОСОБА_3 і просить їх задовольнити.

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк спадщину за ОСОБА_5 прийняв, що стверджується спадковою справою №119/2014, копія якої міститься у матеріалах справи.

За доведеності ОСОБА_3 вище наведених обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про встановлення факту проживання ОСОБА_3 однією сім»єю із ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в період з 05 травня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою АДРЕСА_1.

Та обставина, що ОСОБА_5 знаходилась на обслуговуванні в Ясінському територіальному центрі у відділенні соціального обслуговування, починаючи з 14.12.2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і знята у зв'язку із смертю, не спростовує факт постійного проживання ОСОБА_10 з 05.05.2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року з ОСОБА_5 однією сім»єю за адресою АДРЕСА_1 Закарпатської області.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 1996 року по 2014 рік, а тому не міг проживати однією сім»»єю з ОСОБА_5, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_3, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, проживав однією сім»єю із ОСОБА_5 на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. А тому він належить до спадкоємців четвертої черги.

Також не є підставою для відмови ОСОБА_3 у позові факт скасування рішення Рахівського районного суду від 09.12.2014 року ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2014 року, якою заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю із ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в період з травня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року за адресою АДРЕСА_1 - залишено без розгляду і роз'яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах, оскільки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що між сторонами виник спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження. А тому ОСОБА_3 правомірно звернувся до суду із зустрічною позовною заявою.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановивши відсутність порушених прав ОСОБА_1 спірними свідоцтвами про право на спадщину за законом від 15 січня 2015 року, виданих Рахівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову їй у позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_1 без задоволення, оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2018 року.

Головуюча : Судді :