ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2367/18
Провадження №2/477/997/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Сірюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що разом зі своєю матір'ю з дитинства проживав із ОСОБА_3, якого вважав своїм рідним батьком. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 вони з матір'ю звернулись до нотаріуса за оформленням спадщини, вважаючи себе обоє спадкоємцями першої черги, при цьому мати відмовилась від прийняття спадщини на його користь. Лише після спливу 6-ти місяців коли він звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, то з документів дізнався, що не є рідним сином померлого ОСОБА_3 У зв'язку з відсутністю права на закликання до спадкування, про яке він вказував при зверненні до нотаріуса, та необхідності встановлення факту проживання однією сім'єю із померлим на час смерті, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3, що складається із вище вказаної земельної ділянки.

Окрім того нотаріальному оформленню спадкових прав нині перешкоджає також втрата ним оригіналу правовстановлюючого документу щодо вище вказаної земельної ділянки, та змушує його звернутися до суду саме із вимоги про визнання права власності на вказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області свого представника в судове засідання не направила, однак звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутністю представника сільської ради, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, просила про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 211, ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та вимог ч. 3 ст. 200, 206, 207 ЦПК - у зв'язку із визнанням позову відповідачем, можливим прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, та на підставі наданих доказів, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11). Батьками останнього зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, 24 листопада 1979 року ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 у зв'язку з укладенням шлюбу із ОСОБА_3 (а.с. 39).

В травні 1981 року ОСОБА_3 із сім'єю, а саме: дружиною та сином останньої - ОСОБА_1 переїхали на постійне місце проживання до АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями Шевченківської сільської ради від 19.11.2018 року, та з 1992 року позивач офіційно зареєстрований у вказаному будинку.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 41-42), 18 липня 1998 року було змінено прізвище та по-батькові ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Як вказує позивач, ОСОБА_3 він завжди вважав своїм батьком адже з 5-ти років виховувався ним.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 10 від 23 січня 2017 року (а.с. 22).

За заявою ОСОБА_1 відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3 (а.с. 28-48).

Дружина померлого - відповідач ОСОБА_2 подала до нотаріуса заяву про відмову від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_3 на користь сина ОСОБА_1 (а.с. 31).

Однак, після звернення за минуванням 6-ти місяців із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 в останньому відмовлено через недоведення родинних відносин зі спадкодавцем.

Підстави, з яких ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду із вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем підтверджуються постановою нотаріуса від 19 вересня 2018 року №871/02-14 (а.с. 47) та вище вказаними письмовими доказами.

Окрім того, ОСОБА_1 вказує про втрату оригіналу правовстановлюючого документу - Державного акту щодо спірної земельної ділянки.

Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За такого, захист прав позивача, у разі встановлення його прав як спадкоємця після смерті ОСОБА_3, можливий лише в судовому порядку з вирішенням питання щодо права власності відносно спадкового майна.

Оскільки зі змісту позовної заяви та поданих документів вбачається спір про право, то вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності, розглянуті судом в одному провадженні.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.

Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 3 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як встановлено судом позивач проживав і виховувався ОСОБА_3 з 1979 року як син дружини - ОСОБА_2 З вказаного часу і до смерті ОСОБА_3 вони вели спільне господарство, проживали однією сім'єю в АДРЕСА_1. На підтвердження проживання однією сім'єю та близькість стосунків позивача та спадкодавця ОСОБА_3 також свідчать зміна позивачем прізвища та по-батькові з ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Враховуючи, що інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3, які б прийняли спадщину відсутні, із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач ОСОБА_1, то встановлення факту про який просить позивач, має для останнього юридичні наслідки, а саме: право на спадкування як спадкоємця четвертої черги.

За вище вказаного, з досліджених в ході судового розгляду обставин, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 не менш як 5 років на день відкриття спадщини.

Щодо вимог про визнання права власності на вищевказане спадкове майно, то встановивши права позивача як спадкоємця четвертої черги, а також те, що позивач був зареєстрований та проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 на день відкриття спадщини, то відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивач є таким, що спадщину прийняв.

Згідно копії Державного акту серії НОМЕР_2, виданого 25 серпня 2004 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 3,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області (а.с. 13-14).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, приписи ст. 1218 ЦК України, та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст.1264, 1268 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, та відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України його право на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв'язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу, а тому, на підставі до ст. 16 ЦК України, суд вважає що цивільне право ОСОБА_1 підлягає захисту судом, шляхом визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 244, 259, 261, 263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 не менш як п'ять років на день відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 3,56 га, кадастровий номер НОМЕР_3, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області (посвідчена Державним актом НОМЕР_2 від 25.08.2004 року, номер запису у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян Жовтневої ради №463), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова