ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/276/18 Справа № 2-403/11 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони справи:

позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Літвінова І.І., ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2018 року про зміну заходу забезпечення позову, постановлену суддею Ваврушак Н.М. у м.Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватного нотаріуса Криворізького нотаріального округу Літвінової І.І. про встановлення факту проживання однією сім»єю, про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, визнання заповіту частково недійсним;

- ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_10, Приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Літвінова І.І. про виділення частки з спільного майна подружжя, про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, визнання заповіту частково недійсним, визнання договору купівлі-продажу, дарування квартири недійсним, -

- ОСОБА_3 до ОСОБА_1 треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, Приватний нотаріус Криворізького нотаріального округу Літвінова І.І., про встановлення факту придбання нерухомого майна для спільної діяльності, визнання права власності та визнання заповіту недійсним, -

07 серпня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3- адвокат ОСОБА_8 звернулася до суду із клопотанням про зміну одного заходу забезпечення позову на інший.

В мотивування заяви зазначила, що ухвалою суду від 21 березня 2011 року забезпечено позов, але для збереження спадкового майна просить суд встановлення обов'язку ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам передати ОСОБА_3 (в тому числі уповноваженим ним особам) на зберігання майно, яке є предметом спору, а саме: приміщення: за адресами АДРЕСА_2, по АДРЕСА_6, а також квартира за адресою АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо розпорядження та користування майном в тому числі оренди приміщень за адресою АДРЕСА_2, та по АДРЕСА_6.

15 серпня 2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_11 про зустрічне забезпечення позову, в обґрунтування якого зазначено, що ухвалою суду від 21 березня 2011 року забезпечено позов, та судом розглядається клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову на інший та для реального його виконання просить суд застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом зобов'язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 750000,00 гривень за кожний обєкт нерухомого майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2018 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_8 про зміну заходу забезпечення позову та в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_11 про зустрічне забезпечення позову, відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання про зміну заходу забезпечення позову, в частині відмови у застосуванні зустрічного забезпечення позову, ухвалу залишити без змін.

В мотивування апеляційної скарги посилається на те, що цивільна справа в суді першої інстанції розглядається понад 9 років, спадкова маса щодо якої вирішується спір після смерті заповідача ОСОБА_12 належить на праві власності особі, яка померла, тому застосування арешту майна є недостатнім заходом забезпечення позову, так, як він не забезпечує гарантію збереження спадкового майна від знищення та пошкодження, оскільки є докази використання цього майна третіми особами які не входять до кола спадкоємців, тому все спадкове майно підлягає збереженню з метою запобігання порушення прав спадкоємців, шляхом застосування іншого заходу забезпечення в межах цієї справи.

Апелянт не погоджується із посиланням суду на ту обставину, що позов уже забезпечено ухвалою суду від 21.03.2011 шляхом накладення арешту, а зміна одного заходу забезпечення позову на інший можлива лише щодо одного забезпечення позову у межах даної справи, вважає такий висновок суду незаконним і необґрунтованим. Окрім того, вважає неприпустимим посилання суду на ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 червня 2017 року у справі №212/3477/17; 1-кс/212/837/17 та №212/3477/17; 1-кс/212/838/17, якими накладено арешт в межах кримінальної справи, оскільки ці справи не мають ніякого відношення до цивільної справи в межах якої ОСОБА_3 просив здійснити заміну забезпечення позову. Вважає, що невжиття судом належних заходів забезпечення позову є порушенням прав особи на справедливий розгляд справи, оскільки знищення спадкового майна може унеможливити виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8, яка підтримала апеляційну скаргу і наполягала на її задоволенні, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_11, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, вимог заяви про зміну забезпечення позову, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 про зміну забезпечення позову та у клопотанні представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_11 про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заміна одного заходу забезпечення позову на інший можлива лише щодо забезпеченого позову у межах даної цивільної справи, оскільки судом забезпечено позов шляхом накладання арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Суд не встановив підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов'язкового застосування зустрічного забезпечення позову, тому відмовив у задоволенні клопотання про застосування зустрічного забезпечення позову.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції у повній мірі з'ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2011 року заява ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволена та накладено арешт на нежитлове приміщення, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_2, заборонивши відносно цього обєкта, в тому числі: продаж, передачу в заставу, міну, та відчуження (а.с.200-201 т.1).

На нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, та за адресою: АДРЕСА_6, та за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2017 справа №212/3477/17; 1-кс/212/837/17 та ухвали Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2017 справа №212/3477/17; 1-кс/212/838/17 з метою забезпечення збереження речових доказів, недопущення пошкодження, псування, знищення, перетворення, із забороною права відчуження, розпорядження (а.с.26,27, 215 т.10).

Статтею 156 ЦПК України передбачено, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. За наслідками розгляду клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим постановляється ухвала.

Стаття 154 ЦПК України регламентує порядок зустрічного забезпечення позову. Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз'яснено в п.1, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно з матеріалів справи, у межах даної цивільної справи, шляхом накладання за ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2011 року, арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, було забезпечено позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 просить змінити заходи забезпечення позову, зокрема і на майно, на яке у цій справі не були застосовані заходи забезпечення позову, а саме: на приміщення по АДРЕСА_6, а також квартиру за адресою АДРЕСА_1, і у клопотанні не порушується питання про забезпечення позову на зазначене майно, а відтак, вимоги ОСОБА_8 не можуть бути задоволенні, оскільки вони не відповідають нормам закону.

Доводи адвоката ОСОБА_8 про те, що арешт майна є недостатнім заходом забезпечення позову, так, як він не забезпечує гарантію збереження спадкового майна від знищення та пошкодження, оскільки є докази використання цього майна третіми особами які не входять до кола спадкоємців, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Як було встановлено судом на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, та за адресою: АДРЕСА_6, та за адресою: АДРЕСА_1, яке є предметом спору, з метою забезпечення збереження речових доказів, недопущення пошкодження, псування, знищення, перетворення, із забороною права відчуження, розпорядження, на підставі ухвал Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2017 у справах №212/3477/17; 1-кс/212/837/17, №212/3477/17; 1-кс/212/838/17 в межах кримінального провадження накладено арешт, що на думку колегії суддів є безумовною гарантією виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Слід звернути увагу на те, що розгляд цієї справи, триває вже більше 09 років, що неможливо вважати розумним строком розгляду справи і є неприпустимим у сенсі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, і яка є частиною національного законодавства України) щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. (див. Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2004 року Справа "Науменко проти України", заява N 41984/98).

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними, у зв'язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: