Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/540/16-ц
Провадження № 2/674/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

за участю:

секретаря судового засідання Мудрицької Л.В.

справа №674/540/16

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 «Антас 1» до ОСОБА_3 про витребування рухомого майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2016 року представник позивача ОСОБА_2 "Антас" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування рухомого майна з чужого незаконного володіння.

На підтвердження заявлених вимог зазначив, що на підставі свідоцтва про реєстрацію машини, серії АБ № 661742 ОСОБА_2 «Антас 1» являється власником колісного трактора марки К-700А, 1995 року випуску, реєстраційний № 09862 ВХ.

У серпні-вересні 2015 року вищезазначений трактор, під час осінніх польових робіт використовувався відповідачем для обробітку земель, що перебувають у користуванні позивача на території Калачковецької сільської ради Камянець Подільського району.

По завершенню польових робіт, а саме осінньої оранки землі, відповідач відмовився повернути належний позивачу трактор з причіпним обладнанням восьмикорпусним плугом, мотивуючи свою відмову збитками,які відповідач ніби то поніс за час обробітку земель товариства.

З даного приводу директор товариства зверталася до поліції і перевіркою поліції було встановлено, що трактор знаходиться на території домогосподарства відповідача за місцем його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що повідомлено листом від 23.11.2015 р..

Оскільки відповідач без відповідної правової підстави заволодів майном, а тому звернулася з позовом до суду.

21 листопада 2016 року ухвалою суду витребувано матеріали перевірки Камянець - Подільського РВ Камянець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області за заявою директора ОСОБА_2 "Антас 1" ОСОБА_4 (висновки № 2962 від 02.11.2015р. та № 117 від 21.11.2015 р.), які надійшли на адресу суду 09.12.2016 року.

09 листопада 2017 року ухвалою суду призначено судовопочеркознавчу експертизу, на дослідження якої мала направлятися розписка від 24 квітня 2015 року від імені ОСОБА_4 про одержання нею коштів в рахунок оплати за трактор і на вирішення експертизи ставилися питання,чи виконаний підпис на розписці від імені ОСОБА_4 особисто ОСОБА_4, чи відповідає розписка дійсному часу виконання документа та інші.

07 травня 2018 року ухвалою суду скасовано ухвалу суду від 09 листопада 2017 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач та його представник відмовилися надати для проведення експертизи оригінал розписки від 24 квітня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлений позов підтримав і просив його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач без всяких правових підстав не повертає трактор. Трактор відповідачу товариство не продавало і розписки директор про отримання коштів не писала. Також зазначив,що в розписці від 24 квітня 2015 року проставлена печатка товариства, яка на той час уже була знищена. Ці факти відповідач та його представник не спростували і не надали розписку для проведення експертизи. У відповідача ніхто не забирав трактор і пояснення відповідача та його свідка є непослідовними і нічим більше не підтверджуються.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні 09 листопада 2017 року позов підтримала і пояснила суду, що вона директор товариства і познайомилася з відповідачем в 2011 році через його сина, який повідомив, що його батько має досвід в сільському господарстві, а тому вирішила з ним співпрацювати і передала йому в користування трактор К-700 з плугом влітку 2015 року, щоб обробити поля. Потім ОСОБА_3 повідомив, що потрібно відремонтувати трактор. Поїхала до нього вияснити ситуацію,вони поставили її перед фактом,що трактор їм проданий згідно розписки. Розписка не відповідає дійсності,оскільки така нею не писалася і печатка на ній існувала до 2011 року, тоді змінилася юридична адреса,внесені зміни до статуту і печатка знищена, а в 2012 році була печатка з відміткою с. Патринці, а не с.Смотрич.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав,пояснивши суду, що ОСОБА_3 не заперечує, що брав трактор у директора товариства, але він його в товаристві купив і заплатив кошти,про що є розписка, а на даний час трактор у відповідача забрали невідомі люди, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, яке відбулося 05 травня 2017 року та 06 червня 2017 року позов не визнав і пояснив суду, що трактор він купив у директора ОСОБА_4,про що є розписка і передав їй 100 000 грн., а на початку листопада 2016 року трактор забрали невідомі люди, після чого звернувся в поліцію.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України.

Статтею1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод,гарантовано захист права на мирне володіння майном особи.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію машини, серії АБ №661742, ОСОБА_2 «Антас 1» являється власником колісного трактора марки К-700А, 1995 року випуску, реєстраційний № 09862 ВХ.

Влітку 2015 року відповідач ОСОБА_3 отримав даний трактор з причіпним обладнанням восьмикорпусним плугом у користування за згодою директора ОСОБА_2 «Антас 1» ОСОБА_4, однак, на час розгляду справи бажає повернути свою річ у своє володіння та користування.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК України. Пунктом 19 вказаної постанови передбачено, що застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідач ОСОБА_3 , утримуючи у себе трактор марки К-700А, 1995 року випуску, з причіпним обладнанням восьмикорпусним плугом, на думку суду, діє незаконно, а тому порушує права власності представника позивача.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що даний трактор він купив у позивача за 100 000 грн., що ніби - то підтверджується розпискою від 24 квітня 2015 року є ним не доведеними.

Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не надав суду оригінал розписки від 24 квітня 2015 року про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_3 коштів у розмірі 100000 грн. в рахунок оплати за колісний трактор марки К-700А державний № 09862,1995 року випуску та за навісні обладнання , без якої провести судово почеркознавчу експертизу неможливо, за таких обставин суд визнає зазначений письмовий доказ відповідача неналежним та недопустимим доказом, а тому не бере його до уваги.

Не знайшли свого підтвердження і доводи відповідача ОСОБА_3,що в листопаді 2016 року у нього забрали невідомі особи трактор разом з плугом.

Свідчення свідка ОСОБА_6, який працював у відповідача і допомагав йому зорати поле, про те, що він був свідком, як приїхали двоє людей десь на початку листопада 2016 року і сіли в трактор з плугом та поїхали з подвіря відповідача,суд розцінює критично і не надає їм доказового значення, оскільки свідок ОСОБА_6 є добрим знайомим відповідача і може свідчити на користь нього. Інших доказів на підтвердження цих доводів відповідач суду не надав.

Крім того, в судовому засіданні від представника позивача ОСОБА_1 стало відомо, що відповідач не бажає надавати розписку для проведення експертизи, оскільки бажає повернути позивачу трактор добровільно ,однак хоче компенсацію за його ремонт.

За таких обставин, суд уважає, що право ОСОБА_2 «Антас 1» на володіння,користування та розпорядження своїм майном за своєю волею, порушується і відповідно підлягає захисту в судовому порядку шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння ОСОБА_3

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд уважає, що відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378 грн..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 133, 141, 263, 265 ЦПК України ,суд-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_2 «Антас 1» (місцезнаходження с.Патринці вул.Лісова,12а КамянецьПодільського району Хмельницької області, ) до ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) про витребування рухомого майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 «Антас 1» колісний трактор марки К-700А, 1995 року випуску (заводський № 23-02756,обєм двигуна14858 куб.см, маса 11000 кг.) реєстраційний №09862 і восьмикорпусний плуг та передати власнику ОСОБА_2 «Антас 1».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 «Антас 1» 1378 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 травня 2018 р.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук