Справа № 500/6143/16-ц
Провадження № 4-с/500/15/18
УХВАЛА

18 травня 2018 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя Швець В.М.,

при секретарі Нікітіної Ю.П.,

за участю представника ДВС ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії заступника начальника Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ДВС). Свою скаргу ОСОБА_4 мотивувала тим, що 12 лютого 2018 року ДВС було винесено постанову ВП № 55750412 про накладання арешту на грошові кошти що містяться на рахунку № 2600 6054 3006 39, № 2605 5054 3024 06 у Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м.Одеса. МФО 328704, № 2600 5300 1703 33 , № 2600 0516 131 у Філії - ООУАТ «Ощадбанк» м.Одеса. МФО 328845. Постанова винесена на підставі виконавчого листа № 500/6143/16-ц, виданого Ізмаїльським міськрайонний судом 17 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 980048грн. 48коп. за рішенням від 14 грудня 2017 року. Однак, вказане рішення заявницею оскаржено, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року. Заявниця звернулася до ДВС із заявою про скасування постанови про арешт грошових коштів, але її не скасовано. Тому заявниця просить скасувати вищевказану постанову. В судовому засіданні 14 травня 2018 року представник заявниці вимоги підтримав, в судове засідання на 18 травня 2018 року не зявився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином, тому його неявка відповідно до ст.450 ЦПК України розгляду справи не перешкоджає.

Представник ДВС в судовому засіданні із скаргою не погодився, пояснив, що вважає всі дії ДВС законними.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні із скаргою не погодилися, пояснили, що вважають всі дії ДВС законними.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою,якщо вважають, що рішенням, діями та бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права та свободи. Згідно ст.448 ЦПК України скарга подається до суду ,який розглядав справу, як суд першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що 17 січня 2018 року Ізмаїльським міськрайонний судом видано виконавчий лист № 500/6143/16-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 980048грн. 48коп. за рішенням від 14 грудня 2017 року. 12 лютого 2018 року ДВС було винесено постанову ВП № 55750412 про накладання арешту на грошові кошти що містяться на рахунку № 2600 6054 3006 39, № 2605 5054 3024 06 у Южному ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м.Одеса. МФО 328704, № 2600 5300 1703 33 , № 2600 0516 131 у Філії - ООУАТ «Ощадбанк» м.Одеса. МФО 328845, на підставі виконавчого листа № 500/6143/16-ц. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження та зупинено дію рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року. Постановою ДВС від 6 квітня 2018 року зупинено вчинення виконавчих дій за виконавчим листом № 500/6143/16-ц.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

За таких обставин, суд доходить висновку, що у ДВС немає підстав для скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти заявниці, державний виконавець виніс постанову від 12 лютого 2018 року правомірно та на підставі закону, а тому вимоги скаржника ОСОБА_4 в частині скасування оскарженої постанови задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259-261,450,451, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повної судової ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 22 травня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_5