22-ц/775/197/2018(м)
Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/12657/17

Номер провадження 22-ц/775/197/2018(м)

15 травня 2018 року місто Маріуполь

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.

сторони: позивач- Публічне акціонернне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2017 року, у складі головуючого судді Папаценко П.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 45018,59 грн. відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 25 січня 2013 року, відповідно до якого, банк надав відповідачеві кредит у розмірі 7400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання за укладеним договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 45018,59 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 6171,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 36226,89 грн., штраф (фіксована частина 500,00 грн.), штраф (процентна складова) 2119,93 грн., та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом 6171,77 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 36226,89 грн., а всього 42398,66 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати на сплату судового збору у розмірі 1506,88 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 лютого 2018 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що встановлені судом факти, не підтверджуються доказами. Анкета-заява на отримання кредиту, яка була надана банком, датована 25 січня 2013 року, тоді як кредитну угоду було укладено у 2007 році, оригінал документу судом досліджений не був, з правилами кредитування відповідач ознайомлена не була. Зазначає, що прострочена заборгованість виникла з 31 липня 2013 року та з 29 вересня 2014 року по теперішній час відсутні сплати по тілу кредиту, а банк до суду з позовом звернувся лише 02 жовтня 2017 року,отже, у даному випадку повинна бути застосована позовна давність у три роки. З наданого позивачем розрахунку, заборгованість по процентам визначена з підвищенням процентної ставки в односторонньому порядку, без повідомлення відповідача, так до 01 вересня 2014 року процентна ставка становила 27,60%, з 01 вересня 2014 року - 32,40%, з 01 квітня 2015 року - 42%. Отже, вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки кредиту з урахуванням підвищеної процентної ставки.

Сторонами рішення суду в частині відмови у задоволені позову про стягнення штрафів не оскаржується, тому в цій частині апеляційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість рішення відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_4, яка просили апеляційну скаргу задовольнити, пояснення представника позивача ОСОБА_5,яка просила судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За вимогами п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що оскільки відповідач не виконувала належним чином умови договору про надання кредитного ліміту, у неї утворилась заборгованість за тілом кредиту та відсоткам за користування кредитом , яка відповідно до статей 526, 549, 610,651 1050, 1054 ЦК України має бути стягнена з відповідача.

Проте , повністю з висновком суду погодитись не можна.

Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Як встановлено судом, 25.01.2013 року ОСОБА_4 приєдналася до Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», ознайомившись з ними та підписавши відповідну заяву. Таким чином між сторонами було укладено кредитний договір № б/н від 25.01.2013 року на умовах, викладених у довідці про умови кредитування із використанням кредитки «Універсальна», згідно з якою відповідач отримала кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 7400 гривень з базовою процентною ставкою - 3% на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів на рік.

Згідно довідки ПАТ КБ « ПриватБанк» ,даних по особовому рахунку та скріншоту з програмного комплексу банку, відповідачу ОСОБА_4 протягом дії договору було надана кредитна картка : № НОМЕР_2 - терміном дії до 01/2017 року( а.с. 171).

Доводи апеляційної скарги, що відповідачка укладала кредитний договір лише у 2007 році, а не 25.01.2013 року, спростовується письмовими доказами, а саме Анкетою заявою від 25.01.2013 року, яку ОСОБА_4 особисто підписувала, що нею не заперечується, паспортними даними, які ОСОБА_4 особисто завіряла 25.01.2013 року при укладанні договору( а.с. 167,168), фото клієнта з картою Універсальна від 25.01.2013 року( а.с. 172), випискою по картковому рахунку( а.с. 174-180)

Крім того, згідно матеріалів справи, вбачається що відповідач є активним клієнтом ПАТ КБ « ПриватБанк» з 2008 року дотепер.

Із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг випливає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил користування платіжною картою строк дії карти зазначено на лицевій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

З Правил користування платіжною картою випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії картки, виданій ОСОБА_4, сплив 31.01.2017 року.

Сторони не погоджували графік платежів, отже повну заборгованість за умовами даного кредиту відповідач мала сплатити до 31.01.2017 року.

Останній платіж по картці був зроблений 03.02.2015 року у сумі 348 гривень ( а.с. 175), отже, враховуючи приписи статті 257 ЦК України , позивач не пропустив строки для пред'явлення вимог щодо стягнення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, у зв'язку з неналежним виконання відповідачем кредитного обов'язку, станом на 31.07.2017 року утворилась заборгованість за тілом кредиту 6171,77 грн. та відсотках за користування кредитом у розмірі 36226,89 гривень.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися: в період з 17.04.2013 року по 29.08.2014 року,виходячи з процентної ставки 27,6% річних (щомісячна 2,3%), з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року,виходячи з процентної ставки 32,4 % річних (щомісячна 2,7%), з 01.04.2015 року - 42% річних (щомісячна - 3.5%). При цьому нарахування процентів на прострочену заборгованість не змінювалось і є ідентичною загальним відсоткам за користування кредитом.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час внесення змін до Умов та правил надання банківських послуг щодо права банку в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із ч.3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У ч.4 зазначеної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (далі Правила), реєстроване поштове відправлення це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Дослідивши наданні позивачем Умови та правила надання банківських послуг, колегія суддів вважає, що зміна тарифного плану через SMS-повідомлення не може бути прийнята до уваги, як належне повідомлення споживача про зміну таких послуг, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Умовами (п.1.1.3.2.3, п.1.1.3.1.9) встановлено обов'язок банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по рахунку згідно договору, а даних щодо такого інформування матеріали справи не містять.

Долучені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу копії повідомлень про відправлення SMS-повідомлення та виписка по картковому рахунку щодо зміни розміру процентної ставки, не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України, оскільки не містять даних щодо отримання такої інформації відповідачем. Крім того, відповідачка пояснила суду, що не отримувала SMS-повідомлення, та з 2013 року користується телефонним номером, який не співпадає з номером, на який послався позивач.

Здійснення платежів за новими тарифним планом також не може свідчити про те, що відповідач була належним чином повідомлена про зміну умов обслуговування рахунку.

Отже, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставного прийняття в основу рішення розрахунку позивача заборгованості по процентам.

Враховуючи, що зміна умов договору по картковому рахунку в односторонньому порядку без згоди відповідача визнана судом порушенням Умов та правил надання банківських послуг, наданий позивачем апеляційному суду розрахунок заборгованості по процентам підлягає коригуванню за період з 26.05.2013 року( час нарахування відсотків) по 31.01.2017 року та становить, з урахуванням розміру відсотків за користування кредитом та відповідно за прострочену заборгованість за користування кредитом з розрахунку 27,6% річних, - 22308гривень 38 копійок.

Разом з цим, відсотки за користування кредитом, за період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року не можуть бути обчислені , виходячи з 27,6% ставки з оглядом на таке.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Кредитним договором не встановлено розмір процентів після спливу строку його дії, тому такий розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1412цс16 та від 08 серпня 2017 року у справі № 6-2322цс16.

Оскільки строк дії кредитного договору, який відповідає строку дії картки, сплив 31.01.2017 року, то з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року розмір відсотків обчислюється на рівні облікової ставки Національного банку України від суми тіла кредиту 6171,77 гривень, та складає за цей період 404,33 гривень ( розрахунок заборгованості а.с. 192)

Отже, загальний розмір відсотків складає (22308, 38 грн. + 404,33 грн.) = 22712 гривень 71 копійку.

З огляду на наведене, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до положень ст.376 ЦПК України підлягає зміні: стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредиту,яка складається із заборгованості за кредитом 6171,77 гривень , заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22712 гривень 71 копійку.

У зв'язку зі зміною загальної суми стягнення підлягає зміні і рішення суду в частині визначення розміру судових витрат. Виходячи із пропорційності розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1027 гривень 20 копійок, що становить 64,2 відсотка від сплаченої суми судового збору у розмірі 1600 гривень.

Згідно положень ч.1 ст.141 ЦПК України з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 859грн. 20 коп. (35.8% від суми 2400 гривень)

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України, шляхом визначення різниці у сумах судового збору, які покладені на кожну із сторін, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідача підлягає до стягнення остаточна сума судового збору у розмірі 168 гривень. (1027 грн. 20 коп - 859 грн. 20 коп.)

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2017 року в частині стягнення процентів та судового збору змінити та викласти абзац другий та третій резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 січня 2013 року станом на 31 липня 2017 року, та яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6171( шість тисяч сто сімдесят одну) гривню 77копійок, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 22712( двадцять дві тисячі сімсот дванадцять) гривень 71 копійку та витрати по сплаті судового збору в розмірі 168 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 18 травня 2018 року.

Судді Гаврилова Г.Л.

Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.