ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 398/607/18

провадження № 22-ц/4809/67/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник АТ КБ «ПриватБанк» - Науменко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.04.2018 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 вересня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 161,14 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначив, що відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов'язання, в результаті чого станом на 23 січня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 54 637,51 грн., яка складається з: 6 216,26 грн. - заборгованість за кредитом; 45 343,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 577,98 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість у розмірі 54637,51 грн. за кредитним договором № б/н від 24.09.2010 року, яка складається: 6 216,26 грн. - заборгованість за кредитом; 45 343,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 577,98 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.04.2018 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні суми в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що позивачем надані належні докази, а також наданий розрахунок заборгованості, у якому вказано суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Крім того, зазначив, що підписуючи заяву, клієнт-відповідач запевнив, що він ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та згоден з ними. Клієнт ніяким чином не оскаржував ані збільшення кредитного ліміту, ані зміну (як збільшення так і зменшення) відсоткової ставки.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.04.2018 року.

Ухвалою від 04.07.2018 р. справу призначено до розгляду на 20.07.2018 року.

20.07.2018 року розгляд справи відкладено на 12.09.2018 року на 12 год. у зв'язку із тим, що сторони в судове засідання не з'явились, оскільки не отримали судових повісток.

12.09.2018 року розгляд справи відкладено на 27.09.2018 року на 12 год.30 хв. у зв'язку із неповідомленням відповідача про судове засідання.

27.09.2018 року розгляд справи відкладено на 11.10.2018 року на 14 год.30 хв. у зв'язку із тим, що відповідач не повідомлений належним чином про судове засідання.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд Кіровоградської області та утворити Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, у разі ліквідації суду, який розглядав справу, суд передає справу на розгляд іншому суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» рішенням зборів Кропивницького апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року №6 днем початку роботи Кропивницького апеляційного суду визначено 05 жовтня 2018 року.

05 жовтня 2018 року Кропивницький апеляційний суд розпочав свою роботу.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області, справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду та 08 жовтня 2018 року розподілено колегії суддів для розгляду справи.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10.10.2018 року справу призначено на 15.11.2018 року на 11 год. 00 хв.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не отримує судових повісток про розгляд справи, що підтверджується повернутими до суду конвертами з відмітками «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки, щодо пересилання поштового відправлення».

В зв'язку з цим, Кропивницьким апеляційним судом було опубліковано на офіційному сайті суду оголошення про виклик у судове засідання ОСОБА_2, відповідно вважається, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходили .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що 24 вересня 2010 року відповідач подав банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та оформлення на його ім'я платіжної картки. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а. с. 8, 9, 10 - 33). Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

За цим договором про надання банківських послуг відповідач отримав кредит у розмірі 8 161, 14 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач припинив виконувати, здійснивши останній платіж 24 травня 2016 року в сумі 505,95 грн., у зв'язку з чим станом на 23 січня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 54 637,51 грн., яка складається з: 6 216,26 грн. - заборгованість за кредитом; 45 343,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 577,98 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 6 - 7).

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд першої інстанції зазначив, що в період з 24 вересня 2010 року по 31 серпня 2014 року за користування кредитом позивач нараховував відсотки в розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, в період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2016 року - 32,40% річних, в період з 01 квітня 2015 року по 23 січня 2018 року - 42% річних.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано докази на підтвердження того, що відповідач повідомлений про збільшення розміру відсоткової ставки до 42% річних, та його письмову згоду на таке збільшення в односторонньому порядку.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною в односторонньому порядку відсотковою ставкою, суперечить вимогам ЦК України та не може бути прийнятий судом як належний, допустимий та достовірний доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, за період з 24 вересня 2010 року по 31 серпня 2014 року та за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року заборгованість за відсотками за відсотковою ставкою 27,60% та 32,40% річних відповідно складає 976,36 грн. (а. с. 6 - 7).

Відповідно до того ж розрахунку заборгованість за кредитом (тіло кредиту) за період з 01 квітня 2015 року по 23 січня 2018 року становить 6 216,26 грн. (6 170,33 грн.+45,93 грн. = 6 216,26 грн.).

Кількість днів прострочки за період з 01 квітня 2015 року по 23 січня 2018 року (кількість днів за які здійснюється нарахування) становить 1 028 днів.

В цей період відповідач сплатив в рахунок погашення заборгованості 1 655,95 грн., які були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитом (платежі від 07 квітня 2015 року, від 14 серпня 2015 року, від 20 жовтня 2015 року, від 30 жовтня 2015 року, від 31 березня 2016 року, від 18 травня 2016 року, від 24 травня 2015 року).

За період з 01 квітня 2015 року по 23 січня 2018 року заборгованість за відсотками по відсотковій ставці 32,40% річних, з урахуванням сплачених відсотків за цей період, складає 4 095,34 грн. (6 216,26 грн./100х32,40%=2 014,07 грн. відсотків в рік, 2 014,07 грн./360х1 028 дні - 1 655,95 грн. = 4 095,34 грн.).

Всього заборгованість за відсотками за період з 01 квітня 2015 року по 23 січня 2018 року складає 5 071,70 грн. (976,36 грн. + 4 095,34 грн. = 5 071,70 грн.).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання він зобов'язаний сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 6 216,26 грн., по процентам за користування кредитом в розмірі 5 071,70 грн. та штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова).

Оскільки, умовами кредитного договору передбачено обов'язок відповідача сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, то при задоволенні позову частково з відповідача підлягає стягненню 5% від стягненої суми, що становить 564,40 грн. (6 216,26 грн. (тіло кредиту) + 5 071,70 грн. (відсотки за користування кредитом) = 11 287,96 грн.).

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження доводів викладених в апеляційній скарзі, що відповідач належним чином був повідомлений про зміну процентної ставки.

Не знайшли свого підтвердження доводи викладені в апеляційній скарзі що відповідач не спростував розрахунок заборгованості наданий позивачем на підтвердження позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не приймав участь у суді першої інстанції, по справі постановлене заочне рішення, відповідно відповідач ніяким чином не міг надати заперечення на позов.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції відповідно до діючого законодавства перевірив заборгованість по кредиту визначену позивачем і дав належну і обґрунтовану оцінку розрахунку заборгованості по кредиту , наданого на підтвердження позову з якими суд апеляційної інстанції погодився.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.04.2018 року - залишити без змін.

Текст постанови складено 16.11.2018року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: