АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 761/40544/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4195/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

17 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Стрижеуса А.М.,

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 3 серпня 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків в порядку регресу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 14 червня 2014 року між сторонами укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АІ/2208658, за умовами якого ПрАТ «СК «Провідна» взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.

Зазначив, що 17 квітня 2015 року, стався страховий випадок: дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Фольксваген», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Також зазначив, що відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, потерпіла від дорожньо-транспортної пригоди особа ОСОБА_4, автомобіль якої зазнав механічних пошкоджень у результаті дорожньо-транспортної пригоди, звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання обов'язків, передбачених Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 червня 2014 року, позивач сплатив особі, яка звернулася, страхове відшкодування в розмірі 4 121 грн. 29 коп., що підтверджується платіжним дорученням.

Вважає, що оскільки відповідача визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді і вона протягом трьох робочих днів не повідомила про настання страхового випадку, остання зобов'язана відшкодувати виплачене страхове відшкодування в порядку регресу.

У зв'язку із викладеним, просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «СК «Провідна» страхове відшкодування у розмірі 4 121 грн. 29 коп. в порядку регресу та судові витрати.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 3 серпня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 5 499 грн. 29 копійок.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 3 серпня 2017 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АІ/2208658, забезпеченим транспортним засобом, за яким є автомобіль марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

17 квітня 2015 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по бульвару Лесі Українки в м. Києві, всупереч вимогам пункту 10.3. Правил дорожнього руху України, під час перестроювання не надала дорогу автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, яка рухалася в попутному напрямку, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_2, належному ОСОБА_4, завдані механічні пошкодження.

Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року по справі № 757/14772/15-п, щодо даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

22 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату їй страхового відшкодування.

Заявою № 15850 від 21 травня 2015 року на виплату страхового відшкодування до позивача звернулося ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» з проханням виплатити страхове відшкодування у розмірі 4 621 грн. 29 коп., оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» була виплачена на користь ОСОБА_4 зазначена сума страхового відшкодування на підставі Договору добровільного комплексного страхування на транспорті № 011114/4002/0001078 від 05 березня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з платіжним дорученням № 015941 від 12 травня 2015 року, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» у розмірі 4 121 грн. 29 коп.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом ч. 1 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. ґ) п.п.38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

За змістом п.п. 33.1.4. пункту 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази повідомлення відповідачем позивача про настання страхового випадку на підставі п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 33.1.4. п. 33.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції відповідач, вона 17 квітня 2015 року після ДТП негайно у телефонному режимі повідомила ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про страховий випадок, проте дійсно, письмово про ДТП позивача не повідомила.

Крім того, у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; ОСОБА_3, як особа, винна в скоєнні ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності; сам позивач добровільно сплатив страхове відшкодування в сумі 4121 грн. 29 коп.

Тому сам факт того, що відповідач не повідомила страховика про настання страхового випадку, не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке мусить ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, до яких відносяться й регресні зобов'язання, отже, спори щодо таких зобов'язань мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Доказів того, що внаслідок неповідомлення відповідачем у встановлені строки страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди у ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» виникли необґрунтовані виплати, у розпорядженні суду немає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в порядку регресу суми виплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 4121 грн. 29 коп.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позову, не відповідають встановленим обставинам, а тому рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 3 серпня 2017 року скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 2067 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 травня 2018 року.

Головуючий

Судді