Справа № 136/422/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини в період догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що 02.08.2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 (далі-відповідач). У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), який проживає разом з позивачем. Відповідач у добровільному порядку утримання позивачу не надає. Оскільки позивач не в змозі самостійно утримувати себе, вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання як дружини, в розмірі ? частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення сином трирічного віку.

02.04.2018 року ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області у справі відкрито провадження та призначено її розгляд на 14.05.2018 року.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 18.04.2018 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 про виклик свідків відмовлено.

10.05.2018 року ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області задоволено клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 про розгляд справи з повідомленням сторін.

Представник відповідача подала до суду відзив в якому вказала на необґрунтованість заявлених вимог, у звязку з чим просила суд в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи відзив представник зазначила, що ОСОБА_2 не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, оскільки не працює, живе за рахунок заощаджень, при цьому утримує безробітну матір. Представник також вважає, що працездатна особа має право на аліменти лише за умови розірвання шлюбу, а оскільки шлюб між сторонами не розірвано, позивач не набула право на отримання аліментів від іншого з подружжя. На думку представника, позивач не має право на утримання, оскільки негідно поводилася у шлюбних відносинах (зловживає спритними напоями, веде аморальний спосіб життя).

Відповідь на відзив позивач до суду не подала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що з 02.08.2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, підтвердженням чого є Свідоцтво про шлюб серії І-АМ №164334 від 02.08.2015 року.

У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, а.с. 4), який проживає разом з позивачем (а.с. 6).

Відповідно до статті 84 ч.2, 4 Сімейного кодексу України (далі СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З зазначеного слідує, що право дружини на отримання аліментів від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, закон не повязує з розірванням шлюбу, що вказує на невмотивованість доводів представника відповідача щодо відсутності підстав для надання утримання позивачу.

Обставини на які покликається представник відповідача щодо відсутності в позивача права на утримання з підстав її негідної поведінки у шлюбних відносинах, суд вважає неістотними при вирішенні вказаної справи, оскільки предметом її розгляду є вирішення питання про надання дружині утримання в період догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, а не права на утримання одного з подружжя, що передбачене статтею 75 СК України.

Право дружини на утримання, передбачене статтею 84 СК України, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, у разі смерті дитини, а також якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини (ч.1, 2 ст. 85 ЦПК України).

Представник відповідача не надала суду доказів наявності обставин, що визначені ч.1, 2 ст. 85 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивач набула право на отримання аліментів від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно положень статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 11.04.2018 року (а.с. 37), інформація про доходи ОСОБА_2 за період з І-ІV квартал 2017 року відсутня.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування ОСОБА_2 Як повідомила представник відповідача, її довіритель проживає за рахунок заощаджень, на даний час виїхав до Чехії для працевлаштування.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо надання утримання безробітній матері, оскільки вказані обставини не підтверджуються належними і допустимими доказами.

Інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом питання щодо розміру аліментів, учасники справи суду не повідомили.

З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що відповідач, будучи особою працездатного віку, який до того ж має заощадження, спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) на її утримання в розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову, тобто з 20.03.2018 року і до досягнення сином ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) трьохрічного віку, тобто до 25.04.2019 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя С.І. Стадник