АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року м. Херсон

справа №2108/2082/2012

провадження №22-ц/791/212/2018

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Сіянка В.М. від 24 жовтня 2017 року в справі за позовом Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до ОСОБА_6, ОСОБА_5, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу Держгеокадастру у Голопристанському районі Херсонської області про витребування майна, визнання недійсним державного акту та договору,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, комісії з проведення реорганізації відділу Держкомзему у Голопристанському районі Херсонської області Головного управління Держкомзему у Херсонській області про витребування земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільній,2, кадастровий номер :02:065:0230 із незаконного володіння ОСОБА_7, скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки та зобов'язання комісію з проведення реорганізації відділу Держкомзему у Голопристанському районі Херсонської області Головного управління Держкомзему у Херсонській області зареєструвати вказану земельну ділянку за Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що зазначена земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, однак рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 вересня 2008 року за відповідачем ОСОБА_7 було визнано право власності на вказану земельну ділянку, зобов'язано відділ земельних ресурсів у Голопристанському районі зареєструвати за ОСОБА_7 та видати останньому державний акт на право власності на земельну ділянку. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2011 року зазначене вище рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 вересня 2008 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено. У звязку з тим, що підстави, за якими відповідач набув права власності, відпали, Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області просила задовольнити позов:

- визнати недійсним державний акт серії ЯЕ №949831на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній,2, кадастровий номер :02:065:0230, виданий 01.10.2008 року Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області на ім'я ОСОБА_7, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА72100330;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній,2, кадастровий номер :02:065:0230, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 01.10.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 за №2757 01.10.2010 року;

- витребувати земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній,2, кадастровий номер :02:065:0230, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд із незаконного володіння ОСОБА_5 на користь Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

26 липня 2012 року заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області позовні вимоги задоволено у повному обсязі (т.1 а.с.45).

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року заочне рішення суду від 26 липня 2012 року скасовано, справу призначено до нового розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.108).

28 лютого 2017 року до участі у розгляді справи на стороні позивача вступив прокурор Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області (т.1 а.с.124-125).

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2017 року замінено відповідачів: ОСОБА_7 - його правонаступником ОСОБА_6; комісію з проведення реорганізації відділу Держкомзему у Голопристанському районі Херсонської області Головного управління Держкомзему у Херсонській області - Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу Держгеокадастру у Голопристанському районі Херсонської області (т.1 а.с.127).

У квітні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_10 та Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в особі відділу Держгеокадастру у Голопристанському районі про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній,2, кадастровий номер :02:065:0230, в порядку спадкування за законом (т.1 а.с.171-176). В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 зазначав, що 01 жовтня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування спірної земельної ділянки, за яким право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_8 У грудні 2012 року ОСОБА_8 померла і він прийняв спадщину після її смерті. У звязку з тим, що на час розгляду справи договір дарування земельної ділянки є дійсним і право власності набуто правомірно, що унеможливлює позбавлення померлої особи та її спадкоємців земельної ділянки, ОСОБА_5 просив задовольнити його позов.

Ухвалами Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 травня 2017 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 та обєднано вимоги ОСОБА_5 за зустрічним позовом в одне провадження за первісним позовом (т.1 а.с.191,192).

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року позовні вимоги Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області задоволено частково. Вирішено:

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній,2, кадастровий номер :02:065:0230, серії ЯЕ №949831, виданий 01.10.2008 року Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області на ім'я ОСОБА_7, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА72100330;

- витребувати земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній,2, кадастровий номер :02:065:0230, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд із незаконного володіння ОСОБА_5 на користь Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

- стягнути з ОСОБА_5 на користь Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області 1 600,00 грн. судового збору;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі Територіального управління державної судової адміністрації України в Херсонській області 1 600,00 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлен з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та відмовити Новофедорівській сільській раді Голопристанського району Херсонської області у задоволені її позовних вимог, а його зустрічний позов задовольнити.

Відзивів на скаргу на адресу апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, учасників справи та процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням апеляційного суду, яке набрало законної сили та не скасоване, встановлено неправомірність набуття права власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_7 на підставі рішення суду, тобто не у передбачений законом спосіб, то позовні вимоги про визнання недійсним державного акту на ім'я ОСОБА_7 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній,2 підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо витребування земельної ділянки на користь позивача від ОСОБА_5 також підлягають задоволенню у відповідності до ч.1 ст.388 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 вересня 2008 року було визнано за ОСОБА_7 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній, 2, кадастровий номер :02:065:0230, з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд». Зобов'язано відділ земельних ресурсів у Голопристанському районі зареєструвати за ОСОБА_7 та видати останньому державний акт на право власності на земельну ділянку (а. с. 18-20).

На підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_7 01 жовтня 2008 року Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.Шкільній, 2, кадастровий номер :02:065:0230, серії ЯЕ №949831, який зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА72100330 (а.с.141).

01 жовтня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування спірної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованим у реєстрі за № 2757 і вчинено відповідний напис про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_8 на примірнику державного акта серії ЯЕ №949831 (а. с. 142, 178-179).

29 грудня 2010 року ОСОБА_8 померла (а. с. 180), спадщину після сметі якої прийняв її син ОСОБА_5 (а. с. 182,188).

Доказів щодо отримання ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку суду не надано. Зазначеної інформації не містить і витяг із відповідного державного реєстру. В даному витязі власником спірної земельної ділянки зазначено ОСОБА_7 (а.с.132-133).

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 13 квітня 2011 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 вересня 2008 року скасоване, у задоволенні позову ОСОБА_7 до Новофедорівської сільської ради про визнання права власності відмовлено (а. с. 9-10).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-БК №244998 05 серпня 2012 року ОСОБА_7 помер (а.с.102). Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв його син ОСОБА_6 (а. с.105).

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 387 Ц України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст. ст. 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст.ст. 387, 388 ЦК України. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст. 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Такі ж роз'яснення викладені у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Отже, належним способом захисту порушеного права власності Новофедорівської сільської ради є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом пред'явлення віндикаційного позову, а не визнання договору дарування, на підставі яких ОСОБА_5, як спадкоємець ОСОБА_8 (однієї із сторін укладеного договору дарування спірної земельної ділянки), набув право власності на земельну ділянку, недійсним.

Як свідчать положення ст.388 ЦК України власник майна не може витребувати його з незаконного володіння іншої особи за наявності одночасно трьох умов: набувач має стати добросовісним набувачем, він не повинен знати, що купує майно не у власника: майно має бути придбане за гроші, власник має втратити володіння цим майном із власної волі.

У даному випадку наявності одночасно цих трьох умов судом не встановлено і їх не доведено відповідачем ОСОБА_5

Таким чином, суд першої інстанції на підставі вимог ст.388 ЦК України, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про те, що оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства Новофедорівською сільською радою рішення щодо передачі у приватну власність ОСОБА_7 земельної ділянки не приймалося і позивача поза його волею було позбавлено права власності на належну йому земельну ділянку, а ОСОБА_7 не мав права відчужувати спірну земельну ділянку, оскільки набув на неї право власності всупереч закону і правова підстава набуття права власності, а саме рішення суду, скасоване, - наявні всі правові підстави для застосування положень ч. 1 ст. 388 ЦК України та витребування зазначеного майна на користь позивача із незаконного володіння ОСОБА_5

На підставі рішення суду від 10 вересня 2008 року було видано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку на імя ОСОБА_7 Згодом земельна ділянка перейшла у фактичне користування ОСОБА_5, який користується нею до теперішнього часу. Разом з цим, рішення суду, яке було підставою для видачі державного акту скасоване, а отже державний акт, який був виданий на підставі скасованого рішення, є недійсним.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що під час ухвалення судового рішення про визнання за ОСОБА_7 права власності на спірну земельну ділянку представник Новофедорівської сільської ради не заперечував проти задоволення вимог позивача, що надає підстави стверджувати про наявність волевиявлення у Новофедорівської сільської ради на вибуття такого майна та унеможливлює застосування правового механізму захисту права власності, передбаченого ст.388 ЦК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки встановленим є той факт, що сільська рада не приймала у встановленому законом порядку рішення про передачу земельної ділянки у власність, а присутність представника сільської ради у судовому засіданні під час постановлення рішення про визнання за ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку, який не заперечував проти задоволення позовних вимог, не свідчить про наявність у держави, в особі Новофедорівської сільської ради, волевиявлення на вибуття такої земельної ділянки із її власності, бо таке вибуття відбулося у непередбачений законом спосіб.

Доводи апеляційної скарги на те, що позивач не має права на витребування у нього земельної ділянки з огляду на те, що земельна ділянка перейшла до нього не за договором придбання майна, а відповідно до вимог закону, який регулює порядок спадкування, а тому не може бути витребувана за правилами ст.388 ЦК України, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що апелянт отримав у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку, а є лише фактичним її володільцем.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції неправильно встановлено дійсний початок перебігу позовної давності щодо позивача та не вирішено питання про застосування наслідків спливу позовної давності, колегією суддів не можуть прийматися. Так судом першої інстанції вірно встановлено початок перебігу строку позовної давності, а саме з 13 квітня 2011 року - дати ухвалення апеляційним судом Херсонської області рішення про відмову ОСОБА_7 у задоволенні його позову про визнання права власності на земельну ділянку, і саме з цієї дати у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав щодо витребування земельної ділянки із незаконного чужого володіння.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів також вважає безпідставними як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову та в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення 16 травня 2018 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: П.Я.Ігнатенко

ОСОБА_3