Провадження 4-с/357/57/18
У Х В А Л А

про скасування постанови про накладення штрафу

14 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Александрова А. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду скаргу ОСОБА_1 заінтересовані особи: Головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

09.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою мотивуючи її тим, що на виконанні у міському відділі ДВС знаходиться виконавчий лист №2/357/170/16 від 29.09.2017 року, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на час навчання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Київському національному університеті ім. Т.Шевченка в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року.

Заявник вказує, що 04.10.2018 року на його адресу надійшла постанова головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 26.09.2018 року про накладення штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 6 736,02 грн. Постанова державного виконавця вмотивована тим, що у скаржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 28.09.2015 по 01.02.2018 рік складає 22 453,40 грн., що перевищує суму відповідних платежів за два роки. Вважає, що вказана постанова винесена безпідставно, з порушенням вимог законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні 18.10.2018 року заявник підтримав доводи скарги, надав аналогічні викладеним в ній пояснення та додаткові докази, які судом було залучено до матеріалів справи. 14.11.2018 року в судове засідання заявник не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні 18.10.2018 року Державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 вимоги скарги не визнала та просила відмовити заявнику. 14.11.2018 року державний виконавець в судове засідання не зявилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судові засідання не зявилася, про час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2016 року по справі №357/14071/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на час навчання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Київському національному університеті ім. Т.Шевченка в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року до закінчення навчального закладу, тобто до 30.06.2019 року.

Вказане рішення суду набрало законної сили і Білоцерківським міськрайонним судом 29.09.2017 року стягувачу було видано виконавчий лист по зазначеній справі для предявлення до примусового виконання до відділу ДВС, який був поданий стягувачем до виконання 20.10.2017 року та відкрито виконавче провадження №54928028.

Постановою державного виконавця від 25.01.2018 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої постановлено стягнення проводити, розпочавши з 01.02.2018 року. Як вбачається з зазначеної постанови та довідки-розрахунку по аліментах від 25.01.2018 року № В-21 заборгованість по аліментах станом на 01.02.2018 року становила 22 453 грн. 40 коп. Та на виконання вказаної постанови з 01.02.2018 року здійснювалось відрахування із пенсії ОСОБА_1 у розмірі 50% від пенсії, суми заборгованості по сплаті аліментів та поточних аліментів в сумі 800 грн.

Відповідно до абз.2 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Постановою ВП №54928028 від 26.09.2018 року Державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 накладено штраф на ОСОБА_1 у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 6 736,02 грн.

Як зазначено в оскаржуваній постанові від 26.09.2018 року, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 28.09.2015 року по 01.02.2018 рік складає 22 453,40грн., що перевищує суму відповідних платежів за два роки.

Таким чином, підставою для накладення на скаржника штрафу, передбаченого абз.2 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», стала заборгованість, помилково розрахована державним виконавцем станом на 01.02.2018 рік.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4, студента ІНФОРМАЦІЯ_2, денної форми навчання, освітнього рівня бакалавр, напрям підготовки «6.020303 Філологія», «Мова і література (словянська, українська)» відраховано за невиконання навчального плану (за ІІ семестр 2016-2017 навч. р.) з 01.07.2017 року, що підтверджується наказом Київського національного університету ум. ОСОБА_5 від 02.08.2017 року № 1906-33 (а.с.20).

Також, на адвокатський запит адвокату ОСОБА_6 від 12.102018 року, вих.№044/701-26 було повідомлено, що ОСОБА_4, студента ІНФОРМАЦІЯ_2, денної форми навчання, освітнього рівня бакалавр, напрям підготовки «6.020303 Філологія», «Мова і література (словянська, українська)» відраховано за невиконання навчального плану (за ІІ семестр 2016-2017 навчальні роки) з 01.07.2017 року (а.с.21).

Як зазначає заявник, станом на 13.07.2018 сума заборгованость по сплаті аліментів становила вже 16 776,85грн. У серпні, вересні та жовтні 2018 року з його пенсії було здійснено відрахування в рахунок погашення боргу по сплаті аліментів, тобто сума заборгованості знову зменшилась і станом на день подання скарги становить 11 833,36грн. (а.с.12,13).

При цьому головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 під час прийняття оскаржуваної постанови не враховано, що заборгованість, яка виникла до дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, не зараховується в строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для накладення штрафу.

Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини девятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таким чином, для накладення штрафу, передбаченого ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», враховується заборгованість, яка виникла з дня предявлення виконавчого документу до примусового виконання, тобто, з 17.10.2017 року.

До того ж, заборгованість по сплаті аліментів повинна бути визначена за весь період з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання до моменту винесення постанови про накладення штрафу, оскільки за цей період здійснювалось погашення заборгованості і сума станом на 01.02.2018 не є актуальною.

Рішення, яким стягнуто аліменти на повнолітнього сина до закінчення ним навчання, набрало законної сили 23.06.2016 року, а виконавчий лист видано стягувачу лише 29.09.2017 року. Виконавче ж провадження по ньому відкрите лише 20.10.2017 року на підставі заяви від 13.10.2017 року, отриманої виконавчою службою 17.10.2017 року.

Тобто, стягувач більше року не зверталась за отриманням виконавчого листа. Таким чином, заборгованість зі сплати аліментів виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання стягувачем.

Як зазначає заявник, погасити штучно створену заборгованість по сплаті аліментів одним платежем із суми пенсії, що залишається в його розпорядженні після утримання за виконавчим листом, він не має можливості, оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка.

Розглядаючи дану справу суд керується наступними нормами права.

Відповідно до вимог ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого, згідно з практикою Суду, відносяться й грошовій кошти.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обовязків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-УІІІ, який набрав чинності 28.08.2018, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено частиною чотирнадцятою, на підставі якої на мене накладено штраф.

В даному випадку Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено додаткову юридичну відповідальність за несплату аліментів, яка може бути застосована лише до порушень, які мали місце після набрання чинності цим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися з: цими нормами, а не за загальними правилами ЦПК.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, проаналізувавши все вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що доводи заявника є переконливими та такими, що ґрунтуються на законі, державним виконавцем не спростовані. Скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 19, ст. 55 Конституції України, ст. 19, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 26.09.2018 року у виконавчому провадженні №54928028 про накладення штрафу в розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, в розмірі 6 736,02 грн. на ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяОСОБА_7