РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 жовтня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

в складі головуючого судді Палінчака О.М.

при секретарі Козельській Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 07 липня 2017 року в місті Хмельницькому по вулиці Камянецькій, в районі будинку № 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel Astrs G, номерний знак КМІ 1А47, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Renault Scenic, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Оскілки дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля Opel Astrs G, відповідальність якого була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (ОСОБА_3 «УПСК»), у липні 2017 року позивач повідомив страховика про ДТП, а в серпні 2018 року написав заяву про виплату страхового відшкодування однак, у листопаді 2017 року ОСОБА_3 «УПСК» листом повідомила позиваку про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності та просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 «УПСК» в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

07 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_3 «УПСК» надіслало до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки вина водія ОСОБА_2, який керував автомобілем Opel Astrs G, не була застрахована згідно п. 1.4. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідач вважає, що розмір позовних вимог є завищеним, у зв'язку із чим надав суду розрахунок страхового відшкодування.

Із письмової згоди представника позивача, суд, на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалив здійснити розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів (заочний розгляд справи).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault Scenic, номерний знак НОМЕР_1, 07 липня 2017 року близького 10 годині 45 хвилин в місті Хмельницькому по вулиці Камянецькій, в районі будинку № 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel Astrs G, номерний знак КМІ 1А47, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля Renault Scenic, номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1 (позивач), внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Про факт ДТП працівниками управління патрульної поліції м. Хмельницький складено довідку про дорожньо-транспортну пригоду № 329884, від 14.07.2017 року, вихідний номер № 068.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 14.08.2017 року у справі № 686/13671/17 винним у вчиненні вказаного ДТП визнано водія ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Opel Astrs G, яким керував ОСОБА_2, застрахована ОСОБА_3 «УПСК» згідно полісу серія та номер АК 1454809, строк дії з 21 листопада 2016 року по 20 листопада 2017 року (далі - Поліс).

Згідно п. 4 Полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 (сто тисяч) гривень.

Згідно п. 5 Полісу розмір франшизи становить 500 гривень.

10 липня 2017 року позивач письмово повідомив ОСОБА_3 «УПСК» про настання вказаного ДТП, цього ж дня за участі позивача та представника ОСОБА_3 «УПСК» складено акт огляду транспортного засобу, у якому описані пошкодження транспортного засобу Renault Scenic, номерний знак НОМЕР_1

07 липня 2017 року позивач подав ОСОБА_3 «УПСК» письмову заяву про страхове відшкодування, вказавши реквізити банківського рахунку для перерахування коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно із ч. 1.7. Закону № 1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п. 1.4. Закону № 1961-IV особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Як вказано у п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Застосовуючи вказані норми права, ОСОБА_4 Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц дійшла правових висновків про те, що увипадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відтак, з урахуванням ст. 1194 ЦК України, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З цих підстав суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_3 «УПСК» страхового відшкодування, адже у судовому засіданні не були встановлені обставини, за яких у страховика не виникає обов'язок з виплати страхового відшкодування.

Заперечення відповідача в частині, того, що ОСОБА_2 не мав права керування транспортним засобом, який спричинив ДТП, не ґрунтуються на вимогах закону та не доводяться матеріалами справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У матеріалах справи відсутні докази того, що водій ОСОБА_2 був позбавлений права керувати транспортним засобом, не мав посвідчення водія, у нього були відсутні правовстановлюючій документи на транспортний засіб, транспортний засіб був викрадений у його власника чи інші достатні і допустимі докази того, що водій ОСОБА_2 незаконно заволодів транспортним засобом, керуючи яким скоїв ДТП.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Згідно розяснення, викладеного у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 року, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то ця особа вважається такою, що правомірно володіє транспортним засобом.

Таким чином, відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою.

Щодо розміру страхового відшкодування, суд не погоджується із розрахунком розміру позовних вимог, наданих позивачем, виходячи із такого.

Зі змісту акту огляду транспортного засобу та розрахунку коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Renault Scenic, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу Renault Scenic на момент огляду становив 0,5716.

Згідно ремонтної калькуляції № uip_3030, сформованої 21 липня 2017 року аварійним комісаром ОСОБА_3 «УПСК» ОСОБА_5, на результати якої посилаються обидві сторони судового спору при обрахунку розміру страхового відшкодування, загальна сума вартості робіт становить 2 250 грн., загальна сума фарбування 3 468,08 грн., загальна сума запчастин 7 880,20 грн.

Вартість ремонту без ПДВ складає 13 598,28 грн, із ПДВ 16 317,94 грн.

Статтею 28 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов'язана із пошкодженням транспортного засобу;

Згідно ст. 29 Закону № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Відповідно до вимог п.8.2 цієї методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1 - ЕЗ), де:

Ср вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.;

См вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

Сс вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.;

ЕЗ коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСОБА_3 «Київський страховий дім») відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВСУ від 22.03.2017 у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах ВС від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 1.02.2018 у справі №910/22886/16.

Таким чином, суд погоджується із розрахунком відповідача у відзиві на позовну заяву, та вважає обґрунтованою та доведеною матеріалами справи вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Scenic, номерний знак НОМЕР_1, з урахуванням зносу, у сумі 8 594,74 гривень.

Розподіляючи судові витрати у справі, суд виходить із такого.

При поданні позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у сумі 640 гривень.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, розмір компенсованого судового збору мав би становити ( 8 594,74 / 16 317,94 ) * 640 = 332,80 грн.

Однак, у зв'язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи положення ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 332,80 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ст. ст. 259, 263 - 268, ч. 1, 2ст. 273 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», , м. Київ вул. Кирилівська, 40, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3, АДРЕСА_1, страхове відшкодування в сумі 8 594,74 грн.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» , , м. Київ вул. Кирилівська, 40, на користь держави (Одержувач: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, Код , р/р 6001, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір в сумі 332,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд, а в разі, якщо апеляцію подають особи, які не були присутніми в судовому засіданні, то апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 19 жовтня 2018 року.

Суддя: О.М. Палінчак