Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/5384/18
Провадження № 2/644/2014/18
20 листопада 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу № 644/5384/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання , була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, яку позивач отримав під розписку.
У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не подавав.
Заяв, клопотань та заперечень до суду не надходило.
За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 06.07.2015 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайтіwww.privatbank.ua, таким чином відповідач уклала договір про надання банківських послуг, а саме, отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, отримавши в користування доступ до кредитних коштів, ОСОБА_2 свої зобов'язання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконує.
Вказані обставини встановлені судом на підставі наданої позивачемкопії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної 06.07.2015 року ОСОБА_2, з якої вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім'я кредитну картку за тарифом обслуговування «Універсальна».
Відтак, встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами виник спір з правовідносин зобов'язального характеру, для вирішення якого підлягають застосуванню положення Книги П'ятої Цивільного Кодексу України, зокрема, Глави 48, 49, параграф 2 Глави 71 та умови кредитного договору, укладеного між сторонами.
Аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову, підтверджуються наданим суду копіями анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної 06.07.2015 року ОСОБА_2, що свідчить про волевиявлення відповідача на отримання кредитного ліміту, та розрахунком заборгованості, який підтверджує, як отримання і використання відповідачем кредитних коштів, так і наявність заборгованості з погашення кредиту та відсотків за його використання.
Право позивача на встановлення і зміну розміру кредитного ліміту визначено п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 кредитного договору, на що ОСОБА_2 надала свою згоду при укладенні договору, зокрема на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно п. 2.1.1.5.7 договору, власник карткового рахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Відтак, суд приходить до висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення ОСОБА_2 прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов'язань.
Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права.
Частину 1 ст. 526 ЦК України, якою встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частину 1 ст. 546 ЦК України, якою встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - частина 1 ст. 610 ЦК України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 договору кредиту сторонами досягнуто домовленості про те, що в разі виникнення прострочки за кредитними зобов'язаннями, позичальник має сплатити банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах. При непогашенні суми простроченого кредиту, згідно п. 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн., позичальник повинен сплатити пеню відповідно до встановлених тарифів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн. тіла кредиту; 632 грн. 47 коп.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 8130 грн. 32 коп. - пені.
Поряд з цим, аргументи позивача, викладені на обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідачки фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 538 грн. 14 коп. є безпідставними з наступних причин.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
З кредитного договору вбачається, що умовами даного договору передбачено два види цивільно-правової відповідальності на випадок неналежного виконання грошового зобов'язання - пеня та штраф.
Положеннями статті 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відтак, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 538 грн. 14 коп.
На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені та документально підтвердженні судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762 грн.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 546, 549, 610, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76, 81, 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн.
В частині позовних вимог АТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 538 грн. 14 коп.- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено та підписано 20.11.2018 р.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вулиця Грушевського,б.1Д, , рах.№3111, МФО №305299

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, 61115, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Суддя С.В.Шевченко