Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-44/2000 Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 53 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №2-44/2000 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2000 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної установи "Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров'я України" про поновлення на роботі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року,ухвалену головуючим-суддею Брагіним В.І. у м. Андрушівці,

встановив:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2000 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в основу рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 29.11.2000 були покладені обставини, встановлені рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 16.09.1998, яке є нікчемним.

Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати як таку, що перешкоджає провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі не дана об'єктивна правова оцінка обставин у справі, суд неповно з'ясував та неправильно встановив суттєві обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд припустився порушень норм і правил процесуального закону. Зокрема незаконність і необґрунтованість ухвали полягають у неповноті встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для справи, в упередженості судді, що призвело до неправильного дослідження наданих доказів. Також суд необ'єктивно оцінив докази та умисно маніпулював фонологічною послідовністю подій, перекручував суттєві обставин справи, що привело до спотворення істинної ситуації. Суд неправильно вважав доведеними ті обставини справи, які насправді не є доведеними, але не доведення судом цих обставин має істотне значення для правильного вирішення справи. Крім того, порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_2, не є нововиявленими в розумінні норм ст.423 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Судом встановлено, що в липні 1997 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про поновлення на посаді завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської райСЕС, виплаті заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 29.11.2000 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про поновлення на посаді завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської райСЕС, виплату заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено в зв'язку з їх необґрунтованістю (а.с.393-397 т.1).

Ухвалою Житомирського обласного суду від 18.04.2001 рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 29.11.2000 залишено без змін, а касаційна скарга ОСОБА_2 - без задоволення (а.с.515-516 т.1).

Як на підставу перегляду рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 29.11.2000 за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 посилався на те, що у згаданому судовому рішенні суд послався на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16.09.1998, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання відізваними заяв про звільнення за власним бажанням. Також цим рішенням відповідача зобов'язано внести зміни в наказ №13 від 30.07.1997 і правильним вважати ОСОБА_2 звільненим з роботи з посади завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції із внесенням змін в трудову книжку ОСОБА_2 (а.с.39-42 т.1). ОСОБА_2 зазначає, що таких позовних вимог він не заявляв. Разом з тим, суд першої інстанції постановляючи рішення від 16.09.1998 не вирішив фактично заявлені позовні вимоги - про поновлення на роботі на посаді лікаря епідеміолога. Доказом цього є те, що ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 08.09.2015 відкрито провадження у цивільній справі за його позовом від 26.08.1997 про поновлення на посаді лікаря епідеміолога, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.47-48 т.3).

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Матеріали справи свідчать про те, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2, який закінчився ухваленням рішення від 29.11.2000, предметом судового дослідження була правомірність звільнення ОСОБА_3 з роботи з підстав ст.38 КЗпП України та наявність або відсутність підстав щодо його поновлення на посаді завідуючого епідеміологічним відділом Попільнянської райСЕС, а також виплати відповідних коштів.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16.09.1998 не згадується у преюдиційному сенсі у рішенні суду, яке просить переглянути заявник за нововиявленими обставинами, а лише в контексті хронології подій пов'язаних зі звільненням ОСОБА_2 з роботи та його зверненнями до суду із відповідними позовами. У юридичному сенсі рішення суду від 16.09.1998 року не має правового значення при вирішенні даного спору.

Можливі процесуальні недоліки розгляду іншої справи, зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів, не вирішення всіх позовних вимог, не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 не є нововиявленими у розумінні положень ст.423 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений: 14 травня 2018 року