№ 637/1438/18
№ 2-о/637/64/18
РІШЕННЯ
20 листопада 2018 року с.м.т. Шевченкове
Шевченківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Островської Н.І.,
за участю секретаря Бутрик Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Шевченківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті фізичної особи ,-
в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, померлої 13 жовтня 2018 року.
Заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка померла 13 жовтня 2018 року у м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна.
У судове засідання заявник не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлену вимогу підтримує і наполягає на задоволенні заяви.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.
Зясувавши позиції заявника, представника заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно свідоцтву про народження серії ІІ-ВЛ № 277825 від 10.08.1977 року ОСОБА_3 народилася 28.05.1977 року в с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, матірю зазначена ОСОБА_2 (а.с. 7).
Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ № 026811 від 11.01.1997 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, 11.01.1997 року після укладення шлюбу з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, змінила прізвище на «Шариш» (а.с. 7).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, внутрішні води України цих територій.
Отже, місце смерті ОСОБА_2, а саме м. Севастополь Автономної Республіки Крим, є тимчасово окупованою територією України.
Заявник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про реєстрацію факту смерті матері ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про смерть українського зразка, отримала офіційну відмову в звязку з відсутністю підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України, оскільки заявником подано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 9).
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно роз'яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» громадянам України ґарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Зі змісту ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 7 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту від 18 жовтня 2000 року номер 52/5 державна реєстрація смерті поводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоровя, де настала смерть, та інших осіб.
Згідно п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.
З вищенаведених правових норм слідує, що свідоцтво про смерть, видане 15.10.2018 року відділом записів громадянського стану Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя Уряду Севастополя Російської Федерації на імя ОСОБА_2, є недійсним і не створює правових наслідків.
На підставі викладеного, суд приходить висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті фізичної особи, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість здійснити державну реєстрацію факту смерті, отримати заявнику свідоцтво про смерть, видане державним органом України, та реалізувати спадкові права.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 263-265, 315-319 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 8, 9, 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», наказом МОЗ України від 8 серпня 2006 року № 545, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року за № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», суд,-

у х в а л и в :
Заяву задовольнити.
Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка померла 13 жовтня 2018 року у м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна.
Копію рішення суду направити до Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.
Рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Суддя
ОСОБА_5