АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1685/18Головуючий у 1-й інстанції Корман О.В. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

судді-доповідача Фетісової Т.Л.

суддів Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

секретар Анкудінов О.І.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_3,

відповідачі - ОСОБА_4, Піківецька сільська рада Уманського району,

треті особи - Державна інспекція архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області, Уманське міськрайонне управління Держкомзему в м.Умань та Уманському районі, Уманська державна районна нотаріальна контора, Уманський відділок КП ЧООБТІ, ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.09.2018 (ухвалене о 15 год. 06 хв. у залі судових засідань Уманського міськрайонного суду, повний текст складено 17.09.2018, суддя в суді першої інстанції - Корман О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради Уманського району, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Державна інспекція архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області, Уманське міськрайонне управління Держкомзему в м.Умань та Уманському районі, Уманська державна районна нотаріальна контора, Уманський відділок КП ЧООБТІ, ОСОБА_5, про витребування із незаконного володіння майна та зобов'язання вчинити певні дії, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся 13.05.2008 до суду з позовом, яким, після неодноразових уточнень та переглядів судових рішень у справі в апеляційному порядку (остаточно в редакції заяви від 26.12.2016 - т.5 а.с.100-108), просив: 1) витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,2135 га по вул. Піонерській, 24 в селі Піківець Уманського району, який належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.02.1987; 2) зобов'язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 зазначений житловий будинок та передати всі ключі від вхідних дверей цього будинку та інших надвірних споруд цього домогосподарства протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили; 3) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти судового збору у розмірі 28 854,00 грн.

В обґрунтування вказано на те, що 30.04.1986 ОСОБА_3 отримав у спадщину житловий будинок без надвірних споруд, який розташовувався на земельній ділянці колгоспу. Зазначений будинок було збудовано в період з 1983 року по 1985 рік. Позивач розпочав перебудову житлового будинку, яку не зміг закінчити у зв'язку із виїздом за межі України (будівництво було завершено на 71 %).

Наприкінці 2006 року позивачу стало відомо про те, що вказана вища недобудова протиправно вибула з його власності, оскільки у 2006 році ОСОБА_7 (який є недобросовісним набувачем) за попередньою змовою з ОСОБА_8, шляхом обману набув право власності на це майно, виготовивши боргову розписку від імені позивача, якої ніколи останній не писав. Вказані особи подали суду неправдиві докази та приховали відомості щодо судового розгляду цивільної справи №2-1261/2006. У зв'язку з викладеним, 26.06.2006 Уманський міськрайонний суд ухвалив незаконне заочне рішення та позбавив позивача прав на спірне майно.

У послідуючому ОСОБА_7 продав спірне майно ОСОБА_4

04.06.2007 заочне рішення Уманського міськрайонного суду від 26.06.2006, про яке вказано вище, скасовано на підставі заяви про перегляд заочного рішення. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 24.12.2007, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про повернення боргу та про визнання права власності на спірне майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання права власності та визнання договору купівлі-продажу недійсним, відмовлено в задоволенні первісного позову.

На даний час спірним нерухомим майном позивача незаконно володіє та користується відповідач ОСОБА_4, попри скасування відповідного заочного рішення суду. ОСОБА_4 25.01.2008 на ім'я начальника Уманського МВ УМВС України написав заяву, в якій просив прийняти міри до ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_9, які всупереч закону продали йому спірне майно. Постановою від 01.02.2008 відмовлено в порушенні кримінальної справи та рекомендовано вирішувати спір в порядку цивільного судочинства. ОСОБА_4, хоч на час укладення договорів вважався добросовісним набувачем, спірним майном володіє протиправно, оскільки достовірно знав і розумів, що нерухомість вибула з володіння позивача в цій справі не з його волі, а в зв'язку із незаконним заволодінням цим майном ОСОБА_7

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.09.2018 позов у справі залишено без задоволення.

При цьому суд виходив з того, що позивач пропустив строки позовної давності, про застосування наслідків спливу яких заявлено відповідачем у справі. Одночасно суд вказав і про безпідставність позовних вимог у справі, оскільки позивач не набув у встановленому законом порядку права власності на закінчене будівництвом майно як на об'єкт новоствореного нерухомого майна, тому має право лише на відшкодування йому вартості будівництва та будівельних матеріалів, а не на витребування майна, яке не є індивідуально визначеним у зв'язку з недобудованістю. Суд зазначив, що майно, про витребування якого просить позивач, змінено (перебудовано) його теперішнім володільцем (відповідачем ОСОБА_4) в такій мірі, що вже не є тим майном, яке вибуло з володіння позивача, що свідчить про відсутність в натурі на момент вирішення справи майна, яке належало позивачу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 17.09.2018 апеляційну скаргу, в якій після послідуючого доповнення та уточнення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вказано на те, що у зв'язку з новим розглядом справи, який розпочався у 2016 році, позивач мав право змінити предмет спору, отже суд не повинен був відмовляти у задоволенні вимог у зв'язку з поданою відповідачем заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Суд не врахував, що відповідачі не здійснювали перебудову спірного домоволодіння, так як було одержано дозвіл лише на опоряджувальні роботи. ОСОБА_4 знав ще у 2008 році про скасування заочного рішення суду на підставі якого ОСОБА_7 продав йому спірне майно. Документи на добудову будинку ОСОБА_4 почав оформлювати вже після скасування вказаного заочного рішення суду. Документи від ПП «Варс» та ТОВ «СТД», надані ОСОБА_4, є підробленими. Спірним домоволодінням є саме будинок, збудований сім'єю позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно договору від 14.04.1983 ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_11 придбала жилий будинок в цілому, будинок глинобитний, критий соломою, житловою площею 50 кв.м, до якого примикають господарчі споруди: сарай, що знаходяться в селі Піківець Уманського району (т.1 а.с.34).

26.07.1983 на ім'я ОСОБА_11 виконавчим комітетом Уманської районної ради народних депутатів видано паспорт на забудову садиби в сільському населеному пункті, а саме в с. Піківець по вулиці Піонерська, яким дозволено будівництво житлового будинку житловою площею 40 кв.м на 3 кімнати, будівельний об'єм 650 кв.м, з надвірними спорудами - сарай. Строк початку будівництва - серпень 1983 року, строк закінчення будівництва - серпень 1985 року. Під забудову виділена земельна ділянка площею 0,35 га з присадибного фонду колгоспу (т.1 а.с.32).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.02.1987 ОСОБА_3 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_12 житловий будинок без надвірних споруд, що знаходиться в с. Піківець Уманського району, який складається з цегляної будівлі, критої шифером, загальною житловою площею 50 кв.м. без господарських споруд, розташований на присадибній земельній ділянці колгоспу (т.1 а.с.6).

26.06.2006 Уманським міськрайонний судом ухвалено заочне рішення, яким визнано право власності на незакінчений будівництвом будинок №24 по вул. Піонерській в с. Піківець Уманського району, розташований на земельній ділянці розміром 0,21 га за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в рахунок погашення боргу (т.1 а.с.242-243).

Згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради №60 від 29.09.2006 ОСОБА_7 надано дозвіл на продовження будівництва незавершеного будуванням житлового будинку з господарськими спорудами в селі Піківець по вулиці Піонерська, 24 на земельній ділянці площею 0,21 га, наданій у власність згідно державного акта серії ЯГ №623636 (т.1 а.с.62).

Згідно пояснювальної записки, що знаходиться у будівельному паспорті на продовження будівництва незавершеного будуванням житлового будинку з господарськими спорудами в селі Піківець по вулиці Піонерській, 24, оформленого на ОСОБА_7, на земельній ділянці побудовано незавершений будуванням житловий будинок з господарськими спорудами. Будинок розміщений в садибі з порушенням будівельних норм та правил. Зазначено архітектурно-будівельні рішення: житловий будинок загальною площею 195,8 кв.м, житловою площею 49,4 кв.м, будівельний об'єм 548,5 куб.м, квартир - одна, кімнат - три, поверхів - два, матеріали стін - цегляні, матеріали даху - шифер. Господарсько-побутові споруди на земельній ділянці існуючі: сарай, літня кухня, гараж в цокольному поверсі будинку, фундаменти - бутові, стіни - цегляні, покрівля - шиферна (т.1 а.с.63-64).

06.10.2006 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Уманської РДА видано дозвіл №253 на ім'я ОСОБА_7 на продовження будівництва житлового будинку з господарськими спорудами в селі Піківець по вулиці Піонерській, 24 відповідно до будівельного паспорта, затвердженого 02.10.2006. Основні етапи робіт - опоряджувальні роботи (т.1 а.с.81).

Згідно договору купівлі-продажу незакінченого будуванням будинку від 29.12.2006 ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_4 купив незакінчений будуванням будинок, готовністю 71% в с. Піківець по вул. Піонерській, 24, та має наступні характеристики: незавершений будівництвом житловий будинок «А» в цілому цегляний з прибудовами, розташований на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності. Крім незавершеного будівництвом житлового будинку на земельній ділянці розташовані споруди: кухня «Б», сарай «В», вбиральня «І», огорожа №1, ворота з хвірткою №2, ворота №3. Незакінчений будуванням будинок належить продавцю на підставі рішення Уманського міськрайонного суду від 26.06.2006 року (т.1 а.с.57).

Право власності ОСОБА_4 на незавершений будівництвом будинок, розташований в с. Піківець Уманського району по вулиці Піонерська, 24, зареєстроване 03.01.2007, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13121556 від 03.01.2007 (т.1. а.с.59).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №129286 від 22.03.2007 ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2135 га, розташованої по вулиці Піонерська, 24, с. Піківець Уманського району, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.12.2006 (т.1 а.с.56).

Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 04.06.2007 скасовано заочне рішення Уманського міськрайонного суду від 26.06.2006 у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 сільської ради, ОСОБА_13 про визнання права власності на незакінчений будівництвом будинок (т.1 а.с.9).

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 24.12.2007 відмовлено в позові ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 сільської ради Уманського району про повернення боргу та визнання права власності. Приведено сторони у справі у попередній стан. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання права власності та визнання договору купівлі-продажу недійсним, залишено без розгляду (т.1 а.с.10).

27.05.2008 ОСОБА_4 Інспекцією ДАБК у Черкаській області видано дозвіл №247 на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по вулиці Піонерській, 24 в с.Піківець Уманського району відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої 22.05.2008 головним архітектором Уманського району. Основний етап робіт: завершення будівництва (т.1 а.с.54).

Згідно відповіді керівника Уманського відділку ЧООБТІ №503 від 16.03.2010 інвентаризаційна справа на незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: Уманський район, с. Піківець, вул. Піонерська, 24, була заведена 12.07.2006 на підставі заяви ОСОБА_7 До 12.07.2006 справи на даний об'єкт нерухомості заведено не було. ОСОБА_3 до БТІ з питань проведення технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на незавершене будівництво за цією адресою не звертався (т.3 а.с.15).

23.09.2015 ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок 24 по вул. Піонерська в с. Піківець Уманського району (т.7 а.с.73).

Згідно листа Управлінням ДАБК у Черкаській області за вих. №1023-3-1.18/385 від 21.04.2017 відповідно до даних єдиного реєстру отриманих документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відомості щодо зареєстрованих або виданих Управлінням документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, зокрема, повідомлень про початок виконання підготовчих/будівельних робіт та дозволів на початок виконання будівельних робіт замовнику будівництва ОСОБА_3 на об'єкт будівництва (реконструкції) будинку за адресою: Черкаська область, Уманський район, с.Піківець, вул. Піонерська, 24, відсутні (т.7 а.с.74).

Згідно листа Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Уманської РДА вих. №58/01-14 від 11.05.2017 за архівними даними, починаючи з 1983 року, ОСОБА_3 для оформлення Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки до відділу не звертався (т.7 а.с.75).

06.07.2018 на адресу суду надійшла заява представника відповідача - адвоката ОСОБА_14 про застосування наслідків спливу строків позовної давності в цій справі.

Апеляційний суд враховує, що відносини між сторонами у справі, які виникли з викладених вище фактичних обставин, регламентуються наступними нормами права.

Метою звернення позивача з цим позовом до суду є захист його права власності на спірне майно - житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,2135 га по вул. Піонерській, 24 в селі Піківець Уманського району (далі по тексту постанови буде зазначено як спірне майно).

Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (тобто у недобросовісного набувача).

Також згідно п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У даному випадку позивач згідно свідоцтва про право на спадщину від 09.02.1987 набув у власність спірне майно - будинок загальною житловою площею 50 кв.м. та почав його добудовувати та проводити реконструкцію.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду від 26.06.2006 (яке скасовано ухвалою цього ж суду від 04.06.2007) у спорі між ОСОБА_3 (позивачем у цій справі) та ОСОБА_7 за останнім визнано право власності на спірне майно - незакінчений будуванням будинок, готовністю 71%, по вул. Піонерській, 24 в селі Піківець Уманського району.

На підставі вказаного заочного рішення суду від 26.06.2006, згідно договору купівлі-продажу від 29.12.2006 ОСОБА_7 продав ОСОБА_6 вказаний вище будинок побудований на 71%. При цьому продавцем було одержано дозволи на здійснення добудови вказаного об'єкту нерухомості - проведення опоряджувальних робіт.

Крім того, рішенням Уманського міськрайонного суду від 24.12.2007 у спорі між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 відмовлено у визнанні за останнім права власності на спірне майно та зобов'язано привести сторони у попередній стан, тобто спірне майно мало бути повернуто його власнику, яким є ОСОБА_3

При цьому колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2776цс16 щодо застосування Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де Верховний Суд України дійшов висновку, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

У пункті 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Оскільки судове рішення, на підставі якого позивач ОСОБА_3 втратив право власності на спірне майно, скасовано, тобто продавець (ОСОБА_7Г.), у якого поточний володілець спірного майна ОСОБА_4 його придбав, не мав права розпоряджатися предметом продажу, отже зазначене майно вибуло з володіння власника поза його волею і він має право ставити перед судом питання про його витребування у добросовісного набувача.

Стосовно вимог закону про дослідження судом обставини, за якими майно було набуте у власність та поведінки особи, з власності якої майно витребовується колегія суддів звертає свою увагу на те, що придбаваючи спірне домоволодіння покупець достовірно знав, що право власності продавцю належить саме на підставі заочного рішення суду, при цьому покупцю ОСОБА_4 нотаріусом було роз'яснено наслідки перегляду судом заочного рішення, що було правовстановлюючим документом на предмет договору, а також зміст ст.ст. 386, 388, 390, 661 ЦК України, що зазначено у п.1.6 вищевказаного договору купівлі-продажу незакінченого будуванням будинку. Однак не дивлячись на скасування судом 04.06.2007 року правовстановлюючого документу на спірний будинок - заочного рішення, та при цьому винесення іншого рішення - про повернення сторін у первісний стан, не зважаючи на звернення позивача ОСОБА_3 13.05.2008 року до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відповідач ОСОБА_4 продовжував проводити дії щодо придбаного ним нерухомого майна та 27.05.2008 отримав дозвіл №247 на виконання будівельних робіт по завершенню будівництва житлового будинку по вулиці Піонерській, 24 в с. Піківець Уманського району, а 23.09.2015 року отримав право власності на вже завершений об'єкт будівництва, спір щодо якого на той час перебував у суді, що, в свою чергу, значно ускладнило позицію позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поточний володілець спірного майна набув його внаслідок розпорядження цим майном особою, яка не мала на те права, оскільки спірне майно перейшло до неї від власника поза волею останнього внаслідок ухвалення судового рішення, яке в послідуючому було скасовано, що є самостійною підставою для витребування майна з чужого незаконного володіння, однак об'єктивні докази по справі дають підстави суду вважати, що і поведінка відповідача не носить ознак добросовісності в розумінні вимог Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже за вимогами п.3 ч.1 ст.388 ЦК України набувач спірного майна ОСОБА_4 має повернути його законному власнику ОСОБА_3, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій справі.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції в цій справі, які ґрунтуються на позиції відповідача ОСОБА_4, про те, що позивач не набув права власності на незакінчене будівництвом майно, адже норми ст.388 ЦК України, яка має бути застосована до правовідносин в цій справі, спрямовані на захист права власності особи незалежно від об'єкту до якого вказане право має відношення.

Об'єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

Відповідно до положень частини першої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що майно, про витребування якого просить позивач, змінено (перебудовано) його теперішнім володільцем (відповідачем ОСОБА_4) в такій мірі, що вже не є тим майном, яке вибуло з володіння позивача, що свідчить про відсутність в натурі на момент вирішення справи майна, яке належало позивачу.

При цьому, місцевий суд дійшов висновку про те, що спірне будинковолодіння, про витребування з чужого незаконного володіння ставить питання ОСОБА_15, є новоствореним об'єктом нерухомого майна, на яке у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

Разом з цим судом першої інстанції не враховано, що новоствореним об'єктом нерухомості вважається виключно об'єкт, створений без прив'язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, не є новоствореним об'єктом нерухомого майна вже існуючий об'єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами (постанова Верховного Суд України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16).

З матеріалів даної справи достовірно вбачається той факт, що право власності позивача на спірне майно слідує з свідоцтва про право на спадщину від 09.02.1987.

Саме вказане у цьому свідоцтві домоволодіння загальною житловою площею 50 кв.м. перебудовувалося позивачем після оформлення спадщини на ОСОБА_3 та на момент вибуття з його власності позивача становило 71 % готовності будівництвом, житлова площа якого при цьому становила 49,4 кв.м., при цьому будинок на який ОСОБА_4 23.09.2015 року отримав свідоцтво про право власності як завершений об'єкт будівництва має житлову площу 58,7 кв.м.

Як слідує з пояснень сільської ради, наданих суду, та відповідних довідок, наявних у матеріалах справи, у період часу з 2006 по 2008 роки будівництво у спірному домоволодінні не здійснювалося.

Особа, в якої ОСОБА_4 придбав спірне майно - ОСОБА_7, одержала дозвіл на здійснення лише опоряджувальних робіт в побудованому будинковолодінні та наявних надвірних спорудах, отже немає підстав вести мову добудову ОСОБА_7 в нерухомості, що спричинила її перетворення в інший об'єкт.

Вищезазначене під час розгляду справи судом враховано не було, тому висновок суду про те, що спірний об'єкт нерухомості, у зв'язку зі здійсненням добудов та реконструкцій до існуючого об'єкту нерухомого майна право власності на яке зареєстроване, є іншим об'єктом нерухомості, є передчасним.

Більш того, судом першої інстанції взагалі не зазначено яким саме чином відповідач, набувши у власність будинок будівельною готовністю у 71 % змінив його, що наразі це нерухоме майно стало принципово іншим об'єктом нерухомості.

Питання про призначення відповідної судової будівельно-технічної експертизи в цій справі відповідач перед судом не порушував.

Апеляційний суд не може погодитися також з правильністю висновків суду першої інстанції в цій справі про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності, адже право позивача було порушено у 2006 році, а вже у 2008 році він подав позов у цій справі про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння (т.1 а.с.1), отже 3-річний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, пропущено не було.

Також відповідно до п.11 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» за спливом строків позовної давності у задоволенні позовних вимог може бути відмовлено у випадку, якщо вони є обґрунтованими, а коли вони є недоведеними, це є самостійною підставою для відмови у позові незалежно від обставин щодо дотримання строків позовної давності до таких вимог.

Отже суд помилково відмовив у задоволенні позовних вимог одночасно і за безпідставністю і внаслідок пропуску строків позовної давності.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, враховуючи численні вищевикладені помилки суду першої інстанції при вирішенні спору в цій справі, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.09.2018 слід скасувати у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права - ст. 388 ЦК України, та постановою задовольнити позовні вимоги у справі у повному обсязі.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України у зв'язку з повним задоволенням позовних вимог у справі, заявлених до відповідача ОСОБА_4, з останнього на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій, які документально підтверджено, - 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 4084,14 грн. судового збору, що загалом становить 4114,14 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.09.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради Уманського району Черкаської області, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Державна інспекція архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області, Уманське міськрайонне управління Держкомзему в м.Умань та Уманському районі, Уманська державна районна нотаріальна контора, Уманський відділок КП ЧООБТІ, ОСОБА_5, про витребування із незаконного володіння майна та зобов'язання вчинити певні дії - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради Уманського району Черкаської області про витребування із незаконного володіння майна та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 будинковолодіння, розташоване на земельній ділянці площею 0,2135 га по вул. АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 будинковолодіння, розташоване на земельній ділянці площею 0,2135 га по АДРЕСА_2 та передати всі ключі від вхідних дверей цього будинку та інших надвірних споруд цього домогосподарства протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4114,14 грн.,в якості відшкодування понесених ним судових витрат по справі.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 19.11. 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді