Cправа № 902/337/16
Провадження № 6/127/773/18
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Дернової В.В.,

при секретарі Тронт М.О.,

за участі старшого державного виконавця Слезь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці подання старшого державного виконавця Староміського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Староміського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, зазначивши, що на виконанні у Староміському відділі ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 55599280 з примусового виконання наказу №902/337/16, виданого 11.01.2017 року Господарським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Сумифітофармація» компенсації у розмірі 148205 грн. Боржник ОСОБА_2 наказ суду не виконує, що стало підставою для звернення до суду з даним поданням.

У судовому засіданні старший державний виконавець Староміського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 вимоги подання підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у поданні.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання необґрунтоване та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Староміському відділі ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання наказу №902/337/16, виданого 11.01.2017 року Господарським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Сумифітофармація» компенсації у розмірі 148205 грн. 25.01.2018 року було відкрито виконавче провадження №55599280 з виконання вищезазначеного наказу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Положеннями ст. 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути засноване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження; суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

При цьому, суд звертає увагу, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обовязку. Тобто законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак, державним виконавцем доказів умислу божника на злісне ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, суду не надано.

Натомість, відсутність у боржника умислу на ухилення від виконання судового рішення підтверджується наступним.

Згідно заяви ОСОБА_2, яка отримана Староміським відділом ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області 24.10.2018 року, останній повідомляє виконавчу службу, що від оплати боргу ТзОВ «Сумифітофармація» він не відмовляється, однак у звязку із скрутним матеріальним становищем буде сплачувати борг по мірі можливості.

Відповідно до відповіді відділу у Літинському районні Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за ОСОБА_2 зареєстрована земельна ділянка за адресою: Селищенська сільська рада, площею 0,9207 га, Державний акт серії ЯК №043824 від 28.03.2012 року, зареєстрований за №03124, однак у судовому засіданні було зясовано, що дана земельна ділянка боржником ОСОБА_2 в оренду не здається.

З відповіді Пенсійного фонду України № від 18.10.2018 року вбачається, що боржник ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вінниці та отримує пенсію у розмірі 1435 грн., з якої (як пояснила в судовому засіданні державний виконавець) здійснюється відрахування на користь стягувача.

Відповідно до акту державного виконавця від 14.03.2018 року, при виході державним виконавцем за адресою проживання боржника ОСОБА_2, майно, на яке можливо звернути стягнення, на час перевірки за адресою: м. Вінниця, вул. Гальчевського, 1А/192 не виявлено, боржником підписано даний акт.

Крім того, суд звертає увагу, що норма ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» кореспондується з фактом наявності паспорту для виїзду за кордон. Державним виконавцем не надано суду доказів на підтвердження того, що боржника ОСОБА_2 було документовано закордонним паспортом, що унеможливлює його виїзд до ОСОБА_3. Як це зазначено у поданні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 353, 354, 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Староміського відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) через суд першої інстанції або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.11.2018 року.

СУДДЯ: ДЕРНОВА В.В.