"07" листопада 2018 р.
Справа № 642/4101/18
Провадження № 2/642/1497/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Буряковської К.Є., Шлег К.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Дем»янова ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Харківміськгаз», в якому просив: визнати незаконними дії ПАТ Харківміськгаз щодо нарахування заборгованості за природний газ у сумі 98 351,96 грн., яка нарахована на підставі акту про порушення № КС22.11/17 від 22.11.2017 та відображена в акті-розрахунку від 23.05.2018 вартості необлікованого (донарахованого) обєму природного газу; зобовязати ПАТ Харківміськгаз вчинити перерахунок суми зобовязання відповідно до показників газового лічильника позивача; визнати незаконними дії ПАТ Харківміськгаз щодо припинення газопостачання до належного ОСОБА_2 на праві приватної власності будинку за адресою: м. Харків, вул. Верхня Гиївська, 94; зобовязати ПАТ Харківміськгаз за власний рахунок відновити газопостачання шляхом безоплатного підключення будинку за адресою: м. Харків, вул. Верхня Гиївська, 94 до системи газопостачання, безоплатного встановлення справного лічильника та вчинення інших необхідних дій; стягнути з ПАТ «Харківміськгаз» 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_2 як відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та відповідачем укладено Договір про розподіл газу, відповідно до якого позивач використовує послуги відповідача з газопостачання. 22.11.2017 представники ПАТ «Харківміськгаз» прийшли до приватного володіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Верхня Гиївська, буд. 94, з метою проведення позапланової перевірки лічильнику газу. В цей день він був відсутній вдома, про що його дружина, ОСОБА_3, наголосила представникам ПАТ «Харківміськгаз». Однак зазначені особи вказали на невідкладну необхідність проведення заміни лічильника та надання ним доступу до нього.

ОСОБА_3 надала доступ до лічильника газу, через деякий час представники ПАТ «Харківміськгаз» зазначили, що будь-яких зауважень до лічильника не мають, факт його пошкоджень чи іншого втручання відсутній. Старий лічильник представниками ПАТ «Харківміськгаз» був знятий, новий лічильник установлений.

Надалі, представниками ПАТ «Харківміськгаз» складено наступні документи, які цього ж дня надані ОСОБА_3: Акт про порушення № КС22.11/17 від 22.11.2017; Акт про виявлені порушення № 4420 від 22.11.2017; Акт № 4420 о/р НОМЕР_1 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 22.11.2017 .

У наданих актах були відсутні будь-які підписи, та позивач вважає ці акти були складені з порушенням вимог Наказу Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 619 «Про затвердження Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті» (далі Положення) та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» (далі Кодекс).

У подальшому на підставі вказаних актів ПАТ «Харківміськгаз», як вказує позивач у порушення вимог Положення та Кодексу, було проведено експертизу лічильника, про що складено акт № 1515Е від 30.11.2017 року експертизи лічильника газу.

23.05.2018 року ПАТ «Харківміськгаз» складено протокол необлікованого (донарахованого) обєму природного газу і його вартості, а також акт-розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) обєму природного газу за цінами закупівлі ПАТ «Харківміськгаз».

23.05.2018 рок на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення про нарахування заборгованості за природний газ в сумі 98351,96 грн.

Після чого, представником позивача - адвокатом ОСОБА_4 на адресу ПАТ «Харківміськгаз» був направлений адвокатський запит від 25.05.2018 №2205/18 із вимогою щодо надання оригіналів або належним чином засвідчених копії документів, складених за фактом виявлення порушення ОСОБА_2 нормативних вимог у сфері газопостачання. ОСОБА_5 від 08.06.2018 вих. № Km03.1-Лв-7542-0618 ПАТ «Харківміськгаз» надало відповідь на вказаний адвокатський запит та додано акти, які були підписані, на відміну від тих які були надані в день зняття лічильника. 21.06.2018 представники Відповідача прибули до домоволодіння Позивача, вчинила дії щодо припинення газопостачання (у т.ч. опломбували місце входу газорозподільчих систем до домоволодіння Позивача) та склали відповідний Акт про припинення газопостачання від 21.06.2018 б/н.

На запит адвоката ОСОБА_4 вих. 2006/18 від 20.06.2018 року із вимогою надати копію відповідного повідомлення про припинення газопостачання разом було направлено Відповідачем ОСОБА_5 №Км03.1-Лв-8410-0618 від 27.06.2018 до якого було додано Акт про припинення газопостачання від 21.06.2018 (який відрізняється від тотожного акту, що був безпосередньо наданий Позивачеві 21.06.2018); Повідомлення про припинення газопостачання від 06.06.2018, яке не містить вказівки на точну дату припинення газопостачання (у порушення приписів глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем), відсутнє прізвище та ініціали підписанта. Таким чином позивач вказує, що надане Повідомлення про припинення газопостачання не відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем, а є лише інформаційним листом про начебто наявність заборгованості.

Усі ці дії відповідача, що передували відключенню газопостачання позивач вважає протиправними, такими, що порушують його права споживача, на захист яких він звернувся до суду. Крім того, позивач зазначає, що йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 100 000 грн., які просив стягнути на його користь з відповідача.

Представником відповідача було надано Відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на відсутність обраного позивачем способу захисту як в законі, так і в договорі; відповідач зазначає, що ним повною мірою дотриманий порядок попередження позивача про заплановане припинення газопостачання, припинення газопостачання було наслідком несплати позивачем нарахувань за спожитий газ, зазначених в акті-розрахунку. Також вказує на те, що було створено відповідну комісію з проведення експертизи лічильників газу, яка в установленому законом порядку провела відповідні процедури; крім того, експертиза лічильників газу має проводитися не відповідно до Наказу Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 619 «Про затвердження Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті», як зазначає позивач, а згідно із Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем». Також представник відповідача посилається на те, що позивачем не надано жодного доказу, який би обґрунтовував його вимоги про стягнення моральної шкоди.

Позивачем було надано відповідь на відзив, у якому він наполягав на обгрунтованості своїх позовних вимог, та на безпідставність доводів відповідача, а також вказував на те, що відзив на позов було подано з порушенням норм ЦПК України.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, наполягаючи на тому, що процедура припинення газопостачання була проведена у відповідності до законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в письмових заявах доводи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінюючи аргументи, викладені позивачем та відповідачем, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., ОСОБА_3 A, N 303-A, параграф 29).

Як встановлено судом між позивачем та відповідачем укладено Договір про розподіл газу, відповідно до якого позивач використовує послуги відповідача з газопостачання.

Правовідносини між споживачем та постачальником газу врегульовані Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ від 30 вересня 2015 року №2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за №1379/27824, положеннями ЦК України, Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до положень частини першої, четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Відповідно до п.4 глави 6 розділу 10 Кодексу газорозподільних систем за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.

Пунктом 4 гл. 1 розд. 1 Кодексу ГРМ визначено, що несанкціонованим відбором природного газу є відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема Кодексу ГРМ, а несанкціонованим втручанням в роботу ЗВТ/лічильника газу є втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об'єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується або обліковується частково чи з порушенням законодавства, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

22.11.2017 представниками ПАТ «Харківміськгаз» у домоволодінні за адресою м. Харків вулиця Верхня-Гиївська, 94, з метою проведення позапланової перевірки лічильнику газу було демонтовано лічильник МКМ -U G 6 зав. № 298029, та складено Акт про порушення № КС22.11/17 від 22.11.2017 року; Акт про виявлені порушення № 4420 від 22.11.2017 року; Акт № 4420 о/р НОМЕР_1 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи від 22.11.2017 року, у яких було зазначено про виявлення ознак несанкційованого втручання в роботу лічильника МКМ -U G 6 зав. № 298029, механічне пошкодження скла сумматора в місці встановлення пломби заводу-виробника.

На підставі вказаних актів ПАТ «Харківміськгаз», проведено експертизу лічильника, про що складено акт № 1515Е від 30.11.2017 експертизи лічильника газу, відповідно до якого встановлено Втручання у газовий лічильник.

Відповідно до Довідки від 30.11.2017 року № 39-1-4/3337 ЦСБ 1515 Е лічильник газу мембранний МКМ -U G 6 зав. № 298029 за результатами повірки не відповдає вимогам п.п.6.4.1. та 6.9.1. Р 50-071-98 Лічильники газу побутові. Методи та засоби повірки, а саме наявні ознаки пошкодження пломби лічильника, наявні ознаки пошкодження облікового пристрою. Основна відносна похибка при вимірюванні обєму перевищує максимально допустимі межі.

23.05.2018 ПАТ «Харківміськгаз» складено протокол необлікованого (донарахованого) обєму природного газу і його вартості, а також акт-розрахунок вартості необлікованого (донарахованого) обєму природного газу за цінами закупівлі ПАТ «Харківміськгаз».

23.05.2018 на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення про нарахування заборгованості за природний газ в сумі 98351,96 грн. та про припинення газопостачання у разі непогашення заборгованості.

06.06.2018 року на адресу ОСОБА_2 направлено повідомлення про припинення газопостачання.

21.06.2018 представники ПАТ Харківміськгаз прибули до домоволодіння Позивача, вчинили дії щодо припинення газопостачання, опломбували місце входу газорозподільчих систем до домоволодіння Позивача, та склали відповідний Акт про припинення газопостачання від 21.06.2018 б/н.

Повідомлення про припинення газопостачання від 06.06.2018. Однак указане повідомлення не містить вказівки на точну дату припинення газопостачання (у порушення приписів глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем), відсутнє прізвище та ініціали підписанта, визначити особу, якій його було вручено під підпис неможливо.

Порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам, регулюються Кодексом газорозподільних систем, ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГта нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по обєкту споживача та/або його постачальнику; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, повязаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України«Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) неповернення Оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по обєкту споживача, що не є побутовим); 11) в інших випадках, передбачених законодавством.

Вимоги із зазначенням дати припинення газопостачання позивач не отримував, а відповідач не надсилав, що сторони визнали в судовому засіданні.

Розділом VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на обєкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу).

Судом було встановлено, що припинення газопостачання в будинку № 95 по вул. Верхнє-Гиївська у м. Харкові відбулося 21 червня 2018 року.

Суд вважає, що припинення газопостачання 21.06.2018 року відбулося з порушенням вимог Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, оскільки доказів щодо отримання позивачем повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу) суду не надано.

Посилання представника відповідача на правомірність припинення газопостачання з огляду на наявність вимоги, яку було направлено позивачу 06.06.2018 року, не приймаються судом у звязку з тим, що чинним законодавством встановлений чіткий порядок попередження споживача не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). Оскільки таке припинення газопостачання відбулося без отримання позивачем відповідного повідомлення, тому дії відповідача в цій частині є неправомірними.

Оскільки в судовому засіданні доведено факт протиправного припинення газопостачання до будинку споживача ОСОБА_2, тому з метою захисту порушеного права споживача, виходячи з завдань цивільного судочинства, керуючись ст. 16 ЦК України, яка передбачає такі способи захисту порушеного права як припинення дії, яка порушує право та відновлення ставища, яке існувало до порушення, суд вважає за необхідне зобовязати ПАТ «Харківміськгаз» відновити газопостачання за власний рахунок до будинку ОСОБА_2, що забезпечить ефективний захист порушеного права споживача в розумінні ст. 2 ЦПК України та справедливий розгляд справи в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв'язку у їх сукупності, вважає, що існують підстави для задоволення позову в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання відновити газопостачання.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має правона відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1)у фізичномуболю тастражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою що до неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язкуіз знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації,ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

В судовому засіданні позивачем та його представником було доведено завдання моральної шкоди ОСОБА_2 протиправними діями представниками відповідача 21 червня 2018 року під час припинення газопостачання, яка виразилась у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправними діями щодо неї самої та членів сім"ї. В результаті такий дій позивач був позбавлений можливості у звичайному режимі користуватися газовими приладами, готувати їжу, здійснення вимушених дій з приводу пристосування додаткового обладнання для налаштування нормального обігу життя,у звязку з чим позивач зазнав певних душевних страждань у звязку з вимушеними змінами у його життєвих стосунках.

При визначені розміру моральної шкоди судом враховуються душевні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретні обставини по справі і наслідки, що наступили. Керуючись засадами розумності, виваженості, та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Щодо позовних вимог в частині визнання незаконних дій відповідача щодо нарахування заборгованості за газ у сумі 98 351,96 грн. на підставі акту про порушення та забовязання відповідача вчинити перерахунок заборгованості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Між тим, складений працівниками ПАТ „Харківміськгаз Акт про порушення № КС22.11/17 від 22.11.2017 року; Акт - розрахунку не облікованого (донарахованого) об'єму (обсягу) природного газу і його вартості від 23.05.2018 року, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами ПАТ „Харківміськгаз і не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Вони не є обов"язковими до виконання ненормативними актами, а лише фіксацією виявленого порушення. Отже певних обов"язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси.

Таким чином, оскарження дій відповідача лише щодо факту складання зазначених документів не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

З матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що відповідач з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не звертався, а тому нарахування заборгованості не встановлює для останнього будь-яких обов"язків, оскільки є різновидом претензії і тому оскарження цих документів не передбачене законодавством як спосіб захисту прав.

Варто зазначити, що наведені позивачем документи можуть бути доказами під час вирішення іншого спору - при заявленому позові про стягнення збитків, завданих споживачем, вирішуючи які, суд зобовязаний дати оцінку названим документам.

Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, правових позицій Верховного Суду України, суд зобов'язаний застосовувати ефективний спосіб захисту порушених прав позивача та не обмежений способами захисту, які прямо передбачені законами України.

Разом з тим, виходячи з положень ст. 15 ЦК України, захисту підлягає лише порушене право.

Як вбачається з правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року по справі № 640/14003/16-ц, незаявлення ПАТ «Харківміськгаз» вимог про стягнення суми заборгованості свідчить про відсутність підстави вважати права позивача порушеними, невизнаними чи оспорюваними, тобто такими, що підлягають захисту в судовому порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого права, виходячи з формулювань позову, положенням вищевказаної норми цивільного кодексу не відповідає, не відповідає можливим способам захисту прав, приймаючи до уваги положення ст.13 ЦПК України щодо розгляду справ у межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому у задоволені вимог ОСОБА_2 в цій частині слід відмовити .

Керуючись ст.ст.2,3,10-12,13, 81, 82,141,263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Дем»янова ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про захист прав споживачів задовольнити частково.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» по відключенню газопостачання споживачу послуг з газопостачання Дем»янову ОСОБА_1 неправомірними.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» відновити постачання природного газу в належне Дем»янову ОСОБА_1 на праві приватної власності домоволодіння, що розташоване за адресою м. Харків, вул. Верхня Гиївська, 94, шляхом підключення до газової мережі за власний рахунок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» () на користь Дем»янова ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2) у відшкодування моральної шкоди 2 000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» () на користь держави суму судового збору у розмірі 704,80 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Ленінський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Бородіна