РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Балан Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Національної академії Національної гвардії України (61001, м.Харків, майдан Захисників України, б. 3) до ОСОБА_1 (61123, м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, б. 42-Б, кв. 82) про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 31.07.2018 надійшла позовна заява Національної академії Національної гвардії України до відповідача, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму матеріальних збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 21133 грн.86 коп., відповідно до ст.ст. 1166,1188,1194 ЦК України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03.08.2018 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк позивачу для усунення зазначених в даній ухвалі недоліків. На виконання вказаної ухвали судді 22.08.2018 позивачем надано уточнену позовну заяву з додатками.

Ухвалою суду від 14.09.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 14.11.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду судовому засіданні.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що військовослужбовці ОСОБА_2 внутрішніх військ МВС України (правонаступник - Національна академія Національної гвардії України) (далі - ОСОБА_2) в період часу з 06.04.2014-08.04.2014 відповідно до розпорядження командувача внутрішніх військ МВС України від 07.04.2014 № 3/17/1-1062 здійснювали несення служби по охороні громадського порядку біля будівлі Харківської обласної адміністрації.

Відповідно до вимог наказу МВС України від 05.07.2005 № 521 та наказу МВС Укрїни від 04.02.2013 № 330 особовий склад ОСОБА_2 був екіпірований спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони. В результаті сутички з агресивно налаштованими громадянами на підставі ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 27.02.1991 № 49 «Про затвердження правил осування спеціальних засобів при охороні громадського порядку» та згідно ті 14 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (діючих на той час) вказані спеціальні засоби були застосовані за призначенням. По закінченню несення служби під час перевірки стану та наявності засобів індивідуального незахисту та матеріальних цінностей після сутичок з громадянами було влено нестачу матеріальних цінностей, на загальну суму в розмірі 21133 грн.86 коп.

Позивач зазначає, що завдана матеріальна шкода ОСОБА_2 обґрунтовується матеріалами службового розслідування, проведеним за фактом знищення та пошкодження спеціальних засобів активної оборони на загальну суму 21 133,86 грн.

28.03.2017 винесено вирок суддею Київського районного суду м.Харкова Сенаторовим В.М., яким визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України, яким цивільний позов ОСОБА_2 внутрішніх військ МВС України до ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 апеляційні скарги задоволено частково. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України. Вирок суду в частині вирішення цивільного позову Національної академії Національної гвардії України скасовано і вирішено призначити новий розгляд цивільного позову в порядку цивільного судочинства, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, 09.10.2018 до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_4 про розгляд справи за відсутності позивача з причин напруженості в роботі, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, вказаних в позові.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду судовими повістками за місцем реєстрації проживання, причини неявки суду не повідомив, ніяких заяв стосовно позовних вимог або своєї позиції відповідач до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що в період часу з 06.04.2014-08.04.2014 відповідно до розпорядження командувача внутрішніх військ МВС України від 07.04.2014 № 3/17/1-1062 здійснювали несення служби по охороні громадського порядку біля будівлі Харківської обласної адміністрації, військовослужбовці ОСОБА_2 внутрішніх військ МВС України (правонаступник - Національна академія Національної гвардії України).

Відповідно до вимог наказу МВС України від 05.07.2005 № 521 та наказу МВС України від 04.02.2013 № 330 особовий склад ОСОБА_2 був екіпірований спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони. В результаті сутички з агресивно налаштованими громадянами на підставі ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 27.02.1991 № 49 «Про затвердження правил осування спеціальних засобів при охороні громадського порядку» та згідно ті 14 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (діючих на той час) були застосовані спеціальні засоби. По закінченню несення служби під час перевірки стану та наявності засобів індивідуального незахисту та матеріальних цінностей після сутичок з громадянами було виявлено нестачу матеріальних цінностей, на загальну суму в розмірі 21133 грн.86 коп., що встановлено висновком службового розслідування від 15.04.2014 №231, проведеного на підставі ОСОБА_2 внутрішніх військ МВС України від 15.04.2014 №231 та затвердженого ОСОБА_2 внутрішніх військ МВС України від 22.04.2014 №241. (а. с. 28-35).

Згідно із саттею 1 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014: Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначене для виконання завдань із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Академія внутрішніх військ, яка входить до складу Національної гвардії України з квітня 2014 року залучалася до виконання завдань, повязаних з проведенням антитерористичної операції.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до наданої позивачем копії вироку Київського районного суду м.Харкова від 28.03.2018 по справі №640/9130/15-к, що не набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 294 КК України, цивільний позов ОСОБА_2 внутрішніх військ МВС України до ОСОБА_1 на суму 21133,86 грн. задоволено в повному обсязі.(а.с. 36-44)

Згідно Ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області по справі №640/9130/15-к від 26.10.2017, вироку Київського районного суду м.Харкова від 28.03.2018 змінено, виключено з мотивувальної частини вироку та кваліфікації дій ОСОБА_1 висновки суду щодо вчинення ним активних дій (участі) в масових заворушеннях , що супроводжувались насильством над особами, погромами, підпалами, знищенням майна, опором представникам влади із застосуванням зброї та інших предметів, які використовувались як зброя, вирок суду в частині вирішення цивільних позовів зокрема ОСОБА_2 внутрішніх військ МВС України, до ОСОБА_1 скасувано і призначено новий розгляд цивільних позовів в порядку цивільного судочинства.(а.с. 45-54)

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.. 81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту спричинення шкоди позивачу саме ОСОБА_1 інших достатніх та належних доказів суду під час розгляду справи не було надано.

Статтею 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як зазначає Верховний Суд у ОСОБА_3 по справі № 922/3413/17 від 25.05.2018, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Посилання представника позивача на встановлення вини відповідача вироком Київського районного суду м.Харкова від 28.03.2017 та Апеляційним судом Харківської області в ухвалі від 26.10.2017 суд вважає необґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції виключено з інкримінованого обвинувачення активну участь ОСОБА_1 у здійсненні під час заворушень насильства над особами, погромів, підпалів, знищення майна, опору представникам влади із застосуванням зброї та інших предметів, які використовувались, як зброя. Таким чином позивачем не доведено причинний зв'язок між спричиненою шкодою в повному обсязі та протиправною поведінкою заподіювача.

Також, не надані до суду і інші належні та допустимі докази на підтвердження доводів позивача в обґрунтування своєї позиції.

Відсутний експертний висновок, який би підтверджував шкоду завдану злочином, вчиненим ОСОБА_1 та доказів на підтвердження того, якими саме конкретними діями і щодо якого майна засуджений цю шкоду заподіяв.

Таким чином, посилання позивача на нанесення ОСОБА_1 внаслідок невідшкодування збитків ОСОБА_2 внутрішніх військ та державі вцілому також не знайшло свого підтвердження протягом судового розгляду.

Суд вважає, що позивачем не надано суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, а сукупність досліджених в судовому засіданні доказів не дає підстав встановити розмір шкоди, завданої саме ОСОБА_1, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і його вину в заподіянні шкоди,що є складовими підстав настання цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено заявлені ним позовні вимоги, а тому не вбачає підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,5,13,76-81,141,258,263,265,280 ЦПК України, ст.128 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Національної академії Національної гвардії України (61001, м.Харків, майдан Захисників України, б. 3) до ОСОБА_1 (61123, м.Харків, вул.Гвардійців Широнінців, б. 42-Б, кв. 82) про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 21133,86 грн. відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя :