Номер провадження 2/331/691/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Антоненко М.В.,

при секретарі Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Антона до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.04.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 88.

Від спільного шлюбу дітей не мають.

Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Збереження сім'ї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена, тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Нольте».

У звязку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку зареєстровано шлюб між громадяном ОСОБА_1 Антоном та ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис № 88.

Від спільного шлюбу дітей не мають.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, взаємини подружжя не підтримують, взаємних прав та обов'язків не виконують, тобто розлад у сім'ї мас не короткочасний характер, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім'ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього заперечує.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що сторони не мають наміру відновити шлюбні відносини, відповідачем не наведено жодного доказу про те, що він намагався зберегти смію та докладав для цього будь-яких зусиль.

Відповідно до ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Але позивач по справі вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, оскільки вони суперечать його особистим інтересам, тому суд не може зобов'язати позивача прийняти заходи до примирення.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 81, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 Антона задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 Антоном та ОСОБА_2, зареєстрований 02.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 88 - розірвати.

Після розірвання шлюбу громадянці ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище «Нольте».

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя: М.В. Антоненко