УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/14984/18

Провадження №: 4-с/755/210/18

"15" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіренко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва за наявними у справі матеріалами цивільну справу № 755/14984/18

за скаргою ОСОБА_1

на рішення та дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжеліки Олександрівни, а також про зобов'язання усунути порушення (поновити порушене право заявника),

боржник - ОСОБА_3,

учасники справи:

не з'явились,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжеліки Олександрівни, а також про зобов'язання усунути порушення (поновити порушене право заявника), посилаючись на те, що 05.09.2018 заявником було отримано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 39490 від 05.09.2018 та повернуто Мирову угоду від 05.03.2018 разом з ухвалою про затвердження мирової угоди від 05.03.2018 по справі № 755/16837/17 (з відміткою про повернення відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»). У зв'язку з наведеним, заявник просить визнати неправомірним та скасувати Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 39490 від 05.09.2018, що видане державним виконавцем Попович Анжелікою Олександрівною; визнати неправомірною Постанову від 05.09.2018 ВП № 56937695 про скасування процесуального документу «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 14.08.2018, що видана державним виконавцем Попович Анжелікою Олександрівною; визнати неправомірною Постанову від 05.09.2018 ВП № 56937695 про скасування процесуального документу «Постанова про арешт майна боржника» від 14.08.2018, що видана державним виконавцем Попович Анжелікою Олександрівною; визнати неправомірними дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжеліки Олександрівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»; зобов'язати державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжеліку Олександрівну шляхом вчинення відповідних необхідних та обов'язкових дій усунути порушення (поновити порушене право заявника); зобов'язати державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжеліку Олександрівну не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду повідомити Дніпровський районний суд м. Києва та ОСОБА_1 про виконання ухвали суду.

22.10.2018 від представника заявника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій представник заявника просив розглянути дану справи за відсутності заявника та його представника, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не заперечив проти розгляду справи без інших учасників процесу.

14.11.2018 державний виконавець Попович А.О. надала суду заперечення, в якому просила скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області відхилити в повному обсязі, та провести судовий розгляд без участі представника відділу.

З урахуванням положень статті 450 ЦПК України, суд вбачає за можливе розглянути скаргу на підставі наявних матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам частини другої статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, установив, що скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами частини першої, другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва про затвердження мирової угоди від 05.03.2018 було визнано Мирову угоду, укладену 05.03.2018 між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) відповідно до п. 4 якої, крім іншого, визначено, що загальна сума збитків у розмірі 231193,06 грн. буде виплачена ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 двадцятьма платежами, починаючи з 31.05.2018 по 30.04.2019.

31.07.2018 представником заявника було направлено до Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області заяву про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника від 30.07.2018 разом з оригіналом Мирової угоди від 05.03.2018, копією ухвали суду від 05.03.2018 про справі № 755/16837/17, квитанцією про сплату авансового внеску в розмірі 5086,25 грн., іншими документами, документами, які підтверджують повноваження представника заявника.

14.08.2018 державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович А.О. було прийнято Постанову ВП № 56937695 про відкриття виконавчого провадження за документом мирова угода № 755/16837/17, виданий 05.03.2018.

14.08.2018 державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович А.О. було прийнято Постанову ВП № 56937695 про арешт майна боржника ОСОБА_3

05.09.2018 державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович А.О. було прийнято Постанову ВП № 56937695 про скасування процесуального документу, якою постановлено скасувати документ «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 14.08.2018, що видана Попович А.О. при примусовому виконанні мирової угоди № 755/16837/17, виданої 05.03.2018.

05.09.2018 державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович А.О. було прийнято Постанову ВП № 56937695 про скасування процесуального документу, якою постановлено скасувати документ «Постанова арешт майна боржника» від 14.08.2018, що видана Попович А.О. при примусовому виконанні мирової угоди № 755/16837/17, виданої 05.03.2018.

24.09.2018 заявником отримано з Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області конверт зі штрих кодом 07 9 з Повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання № 39490 від 05.09.2018, Мирову угоду від 05.03.2018 разом з ухвалою про затвердження мирової угоди від 05.03.2018 по справі № 755/16837/17 з відміткою про повернення відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

У своєму запереченні від 14.11.2018 державний виконавець Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович А.О. зазначає, що 03.09.2018 начальником Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Штепою С.О. було винесено постанову про результати перевірки виконавчого провадження, за якою дії державного виконавця Попович А.О. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ст.ст. 3,4,11,18 Закону України «Про виконавче провадження», а також постановлено скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 56937695 від 14.08.2018 та постанову про арешт майна боржника № 56937695 від 14.08.2018.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставі, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом (стаття 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Згідно зі статтею 6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

За приписами статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (стаття 17 вказаного Закону).

Права та обов'язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов'язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, державний виконавець повернув заявнику виконавчі документи на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Частиною 3 ст. 431 ЦПК України визначено, що виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 208 ЦПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служб під час виконання судових рішень у цивільних справах» встановлено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Пунктом 2 цієї Постанови визначено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби , за змістом частини третьої якої передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, із цієї норми слідує, що в разі оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, здійснює перевірку виконавчого провадження та має право винести постанову про скасування постанови або іншого процесуального документа державного виконавця.

Проте, як вбачається із матеріалів наданих суду, 03.09.2018 начальником Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Штепою С.О. постанову винесено у порядку здійснення контролю, проведеного без оскарження учасниками виконавчого провадження відповідних дій державного виконавця, як це чітко передбачено статтею 74 Закону, тобто в даному випадку у державного виконавця Попович А.В. не було підстав скасовувати постанови на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону ; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Як встановлено судом, 05.03.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено мирову угоду із чітко встановленими даними стосовно загальної суми збитків та графіком їх погашення, яка була затверджена ухвалою суду від 05.03.2018 у цивільній справі № 755/16837/18 та набрала законної сили. Проте, стороною відповідача ОСОБА_3 мирову угоду виконано не було, що стало підставою звернення позивача у справі ОСОБА_1 до органу ДВС для відкриття виконавчого провадження, а державним виконавцем відділу вчинено відповідні дії шляхом винесення постанов - відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника, які в подальшому було скасовано та повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання. Підставою скасування зазначених постанов та повернення мирової угоди ОСОБА_1 послугувала постанова начальника Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Штепи С.О. про результати перевірки виконавчого провадження, проведеної у порядку здійснення контролю, тобто в порушення вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», із якої слідує, що ухвала про затвердження мирової угоди є документом, який не підлягає виконанню.

Оскільки в силу імперативно закріпленої норми ч. 2 ст. 208 ЦПК України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, в ухвалі чітко зазначено всі дані сторін виконавчого провадження, дотримано визначені законом вимоги до виконавчого документа, строк пред'явлення до виконання не закінчився, а державний виконавець має своїм професійним обов'язком в порядку встановленому законом виконувати судові рішення, то покладення начальником відділу на державного виконавця вимог та їх виконання шляхом скасування постанов про відкриття провадження та про арешт майна у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчого документа - ухвали суду, яка набрала законної сили, є порушенням прав та законних інтересів стягувача у виконавчому провадженні.

Підстави скасовування державним виконавцем Попович А.О. постанов із посиланням на абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» є порушенням цієї статті, яка регулює інші підстави проведення перевірки.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У спірних правовідносинах, які є предметом оскарження, боргові зобов'язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 у розмірі 231193,06 грн не погашено, тобто умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 05.03.2018, у справі № 755/16837/18 від 05.03.2018, не виконано, а тому мирова угода підлягає неухильному виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За таких підстав, скарга на рішення та дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжеліки Олександрівни, а також про зобов'язання усунути порушення (поновити порушене право заявника) є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями 19, 33 Конституції України, Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про виконавче провадження», статтями 208, 258-261, 353, 354, 431, 447-453, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжеліки Олександрівни, а також про зобов'язання усунути порушення (поновити порушене право заявника), боржник - ОСОБА_3, - задовольнити.

Визнати неправомірним Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 39490 від 05.09.2018, що видане державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжелікою Олександрівною та зобов'язати державного виконавця усунути порушення шляхом скасування зазначеного Повідомлення.

Визнати неправомірною Постанову від 05.09.2018 ВП № 56937695 про скасування процесуального документу «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 14.08.2018, що видана державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжелікою Олександрівною та зобов'язати державного виконавця усунути порушення шляхом скасування зазначеної Постанови.

Визнати неправомірною Постанову від 05.09.2018 ВП № 56937695 про скасування процесуального документу «Постанова про арешт майна боржника» від 14.08.2018, що видана державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжелікою Олександрівною та зобов'язати державного виконавця усунути порушення шляхом скасування зазначеної Постанови.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Попович Анжеліки Олександрівни щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

В силу статті 453 ЦПК України орган державної виконавчої служби зобов'язаний про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Складення повного тексту - 16.11.2018.

Суддя В. Шевченко