Провадження № 2/235/801/18
Справа № 235/1126/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 травня 2018 року м.Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Харенко Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на вивіз дитини за межі країни без згоди та супроводу батька, третя особа ОСОБА_3,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на вивіз дитини за межі країни без згоди та супроводу батька, третя особа ОСОБА_3.

Позивачка в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.12.2005 року по

16.05.2011 року, шлюб розірвано. Від даного шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Дитина потребує оздоровлення та відпочинку на морі за межами України.

Відповідач є громадянином України, однак в теперішній час фактично проживає у Грецькій Республіці, у зв'язку з чим відсутня можливість отримати його нотаріально посвідчену згоду на вивіз дитини. Крім того, з його слів, звернутися до посольства чи консульства для вирішення даного питання він не має можливості, оскільки ним втрачений паспорт громадянина України.

Отже, вирішити питання про надання дозволу на вивіз дитини за межі України можливо тільки в судовому порядку. Крім того, є необхідність в оформленні закордонного паспорту дитині для мети, зазначеної вище. Позивачка не завжди буде мати час вивозити дитину на відпочинок за межі України особисто, у зв'язку з чим це має намір робити також її бабуся - ОСОБА_3.

Позивачка просить суд надати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дозвіл на вивіз дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, за межі території України та на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 до досягнення нею шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення закордонного паспорту на ім'я ОСОБА_4 без згоди батька - ОСОБА_2.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження.

Частина 1 статті 280 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на це, суд постановив ухвалу про заочний розгляд цивільної справи.

Третя особа ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та зміст спірних правовідносини,

ВСТАНОВИВ:

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено 9.12.2005 року (а.с.3). Шлюб розірвано 16.05.2011 року (а.с.4).

ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Красноармійськ. У свідоцтві про народження батьками зазначені: мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно довідки Слов'янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 від 12.09.2017 р. ОСОБА_1 самостійно виховує доньку ОСОБА_4, ученицю 6-Б класу. Батько ОСОБА_2 у вихованні доньки участі не бере, не підтримує матеріально, не цікавиться її шкільним життям (а.с.6).

Відповідно до ст. 25, 33 Конституції України, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2).

З вказаними нормами кореспондуються положення ст.313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4), а також аналогічні положення ст. 1 спеціального законодавчого акту - Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (Закон № 3857-XII). Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до зазначеного Закону та інших законів України (ст. 3 Закону № 3857-XII).

Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами), передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій належать до тимчасово окупованої території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону, громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право на освіту, здоровий образ життя та право вільно залишати територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, оскільки діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або на підставі рішення суду при відсутності згоди одного з батьків.

Керуючись ст. ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 151 СК України, Законои України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 12, 13, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на вивіз дитини за межі країни без згоди та супроводу батька, третя особа ОСОБА_3, задовольнити.

Надати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дозвіл на вивіз дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, за межі території України та на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення закордонного паспорту на ім'я ОСОБА_4 без згоди батька - ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

В судовому засіданні 11 травня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено 17.05.2018р.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. РНОКПП НОМЕР_3. Адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. РНОКПП НОМЕР_1. Адреса: АДРЕСА_2.

Третя особа: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. РНОКПП НОМЕР_2. Адреса: АДРЕСА_3.

Суддя С.М.Хмельова