П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„13" листопада 2018 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 264/2714/17

Номер провадження 22-ц/4804/69/18

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М., Попової С.А.

за участю секретаря: Єфремової О.В

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і Компанія»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу представника повного товариства «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» Мироненко Ольги Валеріївни на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2018 року головуючого судді Литвиненко Н.В. із складанням повного тексту судового рішення 17 серпня 2018 року по цивільній справі про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до повного товариства «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» (далі- ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія») про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, який уточнила 27 листопада 2017 року , та остаточно просила суд поновити строк на оскарження наказу ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» №38-К від 07 березня 2017 року про її звільнення за згодою сторін, визнати вказаний наказ незаконним та поновити її на посаді контролера-касира. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 18 січня 2017 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем на підставі наказу про прийом на роботу №7-к від 18 січня 2017 року. 07 березня 2017 року роботодавець видав наказ №38-К про звільнення позивача за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, із змістом якого ОСОБА_1 ознайомлена так і не була, підстава звільнення стала відома після отримання трудової книжки вже в ході судового розгляду. Вважає звільнення незаконним, оскільки в період з 22 лютого 2017 року до 10 березня 2017 року знаходилась на лікарняному, про що було повідомлено роботодавця. Також вказувала, що строк на оскарження наказу про звільнення було пропущено через не отримання копії цього наказу та трудової книжки, а також намагання поновити порушені права шляхом звернення зі скаргами до прокуратури Донецької області та Головного управління Держпраці у Київській області.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2018 року поновлено строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Визнано незаконним наказ ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» №38-К від 07 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади контролера-касира за п.1 ст.36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера-касира ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» з 11 березня 2017 року. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді контролера-касира ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» з 11 березня 2017 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення позивача відбулось з порушенням положень частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки була відсутня домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою, а також відсутнє волевиявлення працівника на розірвання трудового контракту у момент звільнення. Встановлено, що ОСОБА_1 заяву про звільнення не писала, роботодавцю її не подавала.

В апеляційній скарзі представник ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» Мироненко О. В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів скарги, зазначає, що суд першої інстанції не встановивши поважних причин пропуску передбачених ст. 233 КЗпП України , безпідставно поновив ОСОБА_1 строк звернення до суду, оскільки несвоєчасне отримання позивачем трудової книжки обумовлене саме її бездіяльністю. Роботодавець зі свого боку неодноразово запрошував ОСОБА_1 до центрального офісу для отримання трудової книжки, також пропонувалося письмово, шляхом написання відповідної заяви, викласти прохання щодо надсилання трудової книжки поштою, однак позивачем проігноровані письмові повідомлення роботодавця. Також зазначає, що суд безпідставно вважав встановленим той факт, що ОСОБА_1 намагалась поновити свої порушені трудові права шляхом звернення до прокуратури Донецької області та Київської місцевої прокуратури № 1, як причину пропуску строку, оскільки позивачем окрім копії скарги прокурору Донецької області не надано жодних доказів вжиття позасудових заходів. Щодо визнання незаконним наказу ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» №38-К від 07 березня 2017 року та звільнення ОСОБА_1 з посади контролера-касира за п. 1 ст. 36 КЗпП України та поновлення позивача на посаді контролера-касира з 11 березня 2017 року, зазначає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» з 18 січня 2017 року. Наказом про прийом на роботу №7-К від 18 липня 2017 року позивача прийнято на посаду контролера-касира ОСОБА_3 № 51 ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія», отже при оформленні трудових відносин сторони дійшли згоди , зокрема й щодо посади та конкретного робочого місця. Станом на дату прийняття на роботу позивача ОСОБА_3 №51 ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» знаходилось у місті Маріуполі, а станом на день ухвалення рішення суду вказане відділення є ліквідованим. Суд не встановив тієї обставини, що позивач ніколи не працювала у ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» контролером-касиром, тому безпідставно вирішив поновити ОСОБА_1 саме на посаді контролера-касира ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія». Також вказує, що суд, вирішуючи спір, безпідставно застосував до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 40 КЗпП України, оскільки трудові відносини припинені за угодою сторін, відповідно до направленої позивачем заяви, в якій ОСОБА_1 просила звільнити її з 11 березня 2017 року за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України. 07 березня 2017 року за підписом директора товариства видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади контролера-касира ОСОБА_3 № 51 ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» з 11 березня 2017 року, тому вважає, що згода між найманим працівником та роботодавцем була досягнута. Зауважує, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що нею вжито заходів щодо повідомлення належним чином роботодавця про її тимчасову непрацездатність. Про перебування позивача на лікарняному роботодавцеві було не відомо. Також зазначає, що судом в порушення процесуального закону допитано в судовому засіданні свідків, свідчення яких помилково покладено в основу судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення суду без змін ,а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» адвокат Мироненко О.В. підтримала доводи апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 ,представник відповідача ОСОБА_4 не з*явилися ,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом отримання судової повістки , про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 188,189,190).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 18 січня 2017 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем на підставі наказу про прийом на роботу №7-к від 18 січня 2017 року .

Згідно копій листків непрацездатності серії АДГ №447736 та серії АГТ №747930 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному в період з 22 лютого 2017 року по 24 лютого 2017 року та з 24 лютого 2017 року по 10 березня 2017 року.

Проходження лікування в стаціонарі в період з 24 лютого 2017 року до 10 березня 2017 року також підтверджується копією виписки № 2520/202 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 та копією листка призначень медичних препаратів.

Наказом ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний» і компанія» № 38-К від 07 березня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади контролера-касира за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

25 квітня 2018 року на адресу позивача надійшло повідомлення ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний» і компанія» з проханням з*явитися до центрального офісу, який розташований в м.Києві та отримати трудову книжку, також роз*яснено можливість написати заяву та отримати трудову книжку поштою.

Відповідно до наданого акту інвентаризації кадрових документів №1 від 21 квітня 2017 року ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний» і компанія», в результаті інвентаризації документів з кадрових питань було виявлено недостачу , в тому числі по документам ОСОБА_1, а саме заяви про звільнення, наказу про звільнення, розписки про відсутність матеріальних претензій до товариства, заяви на повернення трудової книжки.

16 березня 2017 року ОСОБА_1 зверталась із скаргою щодо незаконного звільнення та невиплати заробітної плати на дії керівництва ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний» і компанія» до прокурора Донецької області, що підтверджується копією самої скарги та інших компетентних органів.

З копій квитанції «Укрпошта Експрес» та опису вкладення, трудова книжка ОСОБА_1 була направлена останній лише 06 листопада 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на ст.ст. 36,233,234,235 КЗпП України ,та виходив з того,що пропуск строку ,визначеного законом для звернення до суду є поважним та підлягає поновленню ,оскільки трудову книжку позивач отримала після звернення до суду в ході судового розгляду , наказ про звільнення взагалі не отримувала. Крім того ,позивач намагалася поновити свої порушені трудові права шляхом звернення до прокуратури Донецької області та Київської місцевої прокуратури № 1 . Як встановлено судом жодної домовленості між сторонами про звільнення позивача за п.1 ст.36 КЗпП України не було ,волевиявлення позивача про видання наказу про її звільнення відсутнє. ОСОБА_1 не тільки не писала будь-якої заяви про звільнення ,але ще й була звільнена під час перебування на листку непрацездатності . Представник відповідача ОСОБА_4, який також є завідувачем відділень №№ 47, 51, 55, 64 ПТ «Ломбард ТОВ «Стличний» і Компанія» в судовому засіданні підтвердив, що йому було відомо про знаходження ОСОБА_1 на лікарняному. Свідченням допитаних свідків надана належна оцінка.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що працівник може бути звільнений з роботи при домовленості між ним і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору, тобто за згодою сторін. При цьому договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Матеріали справи не містять даних про те, що між ОСОБА_1 і ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний» і компанія» була досягнута домовленість про припинення трудового договору, внаслідок чого суд першої інстанції правильно керувався тим, що звільнення позивача з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України є неправомірним.

Доводи скаржника про те,що позивача прийнято на роботу до відділення № 51 ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний» і компанія» та звільнено саме з вказаного відділення спростовуються записами в трудовій книжці позивача (а.с.55). Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам трудового законодавства. Зміни в організації праці та виробництва ПТ «Ломбард ТОВ «Столичний» і компанія»,зазначені в мотивувальній частині скарги,жодним доказом не доведені.

В силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду представником відповідача апеляційному суду не надано.

Поновлення на роботі допускається за рішенням суду, якщо працівник звільнений без законних підстав (стаття 235 КЗпП).

Суд першої інстанції при ухваленні рішення дійшов вірного висновку про те, що позивач була незаконно звільнена, оскільки беззаперечно доведено, що заяву про звільнення вона особисто не писала,роботодавцю її не подавала.

Судом встановлена відсутність волевиявлення позивача на момент видачі наказу про її звільнення на припинення трудового договору. За відсутності заяви позивача роботодавець не мав законних підстав для видання наказу про її звільнення з роботи за угодою сторін.

Перевірені доводи апеляційної скарги є безпідставними,обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні , судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи ,викладені в апеляційній скарзі ,фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці,проте,відповідно до вимог ст.89 ЦПК України ,оцінка доказів є виключною компетенцією суду,переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена . Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи ,перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника повного товариства «Ломбард ТОВ «Столичний і компанія» Мироненко Ольги Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 листопада 2018 року.

Судді: