Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3867/17
Провадження №: 2-о/332/10/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2018 р. м. Зпоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Мєркулової Л.О.,
при секретарі Чебикіній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Заводський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про встановлення факту проживання, суд, -
Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання.
У своїй заяві ОСОБА_1 вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Октемберян, Вірменія.
На початку 1990 року він разом із батьками переїхав на постійне проживання до м.Запоріжжя.
З 1990 р. по 1997 р. він навчався в загальноосвітній школі № 86 м. Запоріжжя.
2 квітня 2009 року він був засуджений Нікопольским міськрайонним судом Дніпропетровської області до позбавлення волі. Після відбування покарання він був звільнений 07 грудня 2011 року.
З 2000р. по 2015 р. він проживав в АДРЕСА_1 без реєстрації.
У 2014 році в м. Запоріжжя познайомився із майбутньою дружиною ОСОБА_2 , з якою він проживає в цивільному шлюбі.
За цей час у них народився син ОСОБА_3 .
На теперішній час він разом із сімєю проживає в АДРЕСА_2 .
Коли він переїхав до України разом із батьками в нього було тільки свідоцтво про народження.
Паспорт громадянина України він не отримував, а коли звернувся до Заводського районного відділу міграційної служби м. Запоріжжя, то йому було розяснино про необхідність підтвердити факт проживання на території України станом на 1991 рік, оскільки він не може предявити паспорт батьків з відміткою про адресу їх реєстрації на території України.
Однак, він має інші документи, які свідчать про даний факт.
У будь-який інший спосіб, окрім у судовому порядку, з урахуванням вищезазначених обставин, неможливо встановити його особу та підтвердити належність до громадянства України.
У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити його особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Октемберян, Вірменія та встановити юридичний факт, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час.
У судовому засіданні представник заінтересованої особи заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про факт постійного проживання до 24.08.1991 року батьків заявника.
Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення заявника, його представника, представника заінтересованої особи, свідка, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Із свідоцтва про народження НОМЕР_1 , перекладеного на російську мову, встановлено, що ОСОБА_1 народився в м.Октемберян Вірменія ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із довідки про звільнення від 07.11.2011 р. ЗАП № 9224 із ВК № 20 м. Вільнянська встановлено, що ОСОБА_1 відбував покарання у місцях позбавлення волі з 09 квітня 2009 року по 07 грудня 2011 рік.
Згідно п.1 ст.11 Закону Республіки Вірменії «Про громадянство Республіки Вірменії» дитина, батьки якої на момент її народження є громадянами Республіки Вірменії, незалежно від місця народження, набуває громадянство Республіки Вірменії.
Із свідоцтва про народження заявника встановлено, що на момент народження заявника його батьки є громадянами Вірменії.
Згідно ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, факт постійного проживання підтверджується офіційними документами, а саме: трудовою книжкою, військовим квитком, проставлянням штампа реєстрації в паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року. чи інше.
В матеріалах справи відсутня будь яка інформація про факт постійного проживання батьків заявника до 24.08.1991 року.
Суд не узяв до уваги копію інформації про батька заявника, яку надавав у судовому засіданні представник заявника, оскільки суду не було предявлено оригінал цього документа.
Суд не узяв до уваги копію довідки (а.с.10) від 13.07.05 р. № 496, оскільки заявником не надано оригінал цієї довідки, а факт видачі цієї довідки навчальним закладом не підтверджується.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка про звільнення ОСОБА_1 від 07.12.2011 р., в якій вказано.що він є громадянином України, але установи виконання покарання не мають повноважень для визначення належності до громадянства України.
Оскільки, вищевказана довідка є документом з фотозображенням, який встановлює особу заявника, тому в цій частині заяви ОСОБА_1 про встановлення його особи суд залишає без розгляду.
Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення юридичних фактів, що мають юридичне значення. Перелік цих фактів наведено у вказаній статті. Але, згідно ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Суд також встановив, що заявник ОСОБА_1 не надав доказів, які б підтверджували б належність його до громадянства будь-якої держави батьків та чи визнає країна походження заявника громадянином.
Суд не узяв до уваги пояснення свідка, ОСОБА_4 , яка є рідною сестрою заявника, яка в судовому засіданні що ОСОБА_5 виїхав до України разом із своїми дядьком та тіткою, але ці свідчення протиречать обставинам, викладених у заяві і поясн
Таким чином, суд приходе до висновку, що заява ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження і обґрунтування, так як суду не надано жодного належного, допустимого і достатніх доказів, а тому ця заява задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 273, 315-319 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,суд,-
В И Р І Ш И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Заводський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про встановлення факту проживання відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя Л.О.Меркулова