_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6037/18
Провадження № 2/520/4759/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про зобов'язання вчинити певні дії та усунення перешкод в користуванні каналізацією, суд

ВСТАНОВИВ:

18.05.2018 року позивач ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», в якому просить визнати заборгованість ОСОБА_1 з централізованого водопостачання, водовідведення в квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1690,06 грн. безпідставною та такою, що підлягає скасуванню; зобовязати ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» списати з особового рахунку № 320425 ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1690,06 грн; зобовязати ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» усунути перешкоди в користуванні каналізаційною трубою в квартирі АДРЕСА_1, а саме безкоштовно здійснити зняття детампонування каналізаційної труби та виконати ці дії негайно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу була розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси вищевказана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України у судовому засіданні з повідомленням/викликом/ сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 до судового засідання зявились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до судового засідання зявлялись, надали суду відзив на позов та усні пояснення, якими позовні вимоги не визнали та просили відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 25714 від 04.10.1999 року./а.с.82-83/. Відповідно довідки з місця проживання № 630, виданої КП «ЖКС»Чорноморський» від 10.07.2017 року у вищевказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_1М./а.с.11/, який є відповідальною особою та уповноваженим для проведення усіх платіжних операцій за житлово-комунальні послуги по квартирі 69 будинку 17 по пр..ОСОБА_7 у м.Одесі в багатоквартирному будинку, який знаходиться на балансі ОСББ «Глушко 17» та обслуговується КП «ЖКС «Чорноморський». Зокрема, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на позивача відкритий особовий рахунок № 02217069 за споживання послуг з водопостачання та водовідведення/а.с.10/.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що він щомісячно оплачує послуги централізованого водопостачання та водовідведення, боргів не має, централізоване постачання гарячої води відсутнє, лічильників обліку споживання холодної води немає.

Позов мотивований тим, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року/із змінами/ він є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем послуг є ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал».

Вищевказаним законом передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Однак, судом встановлено, що цивільні правовідносини між сторонами не оформлені письмовим договором, а здійснюються на підставі ч.1 ст. 7 ЦК України. Тобто, позивачу надаються послуги з водопостачання та водовідведення, а він, в свою чергу, своєчасно, щомісячно сплачує їх відповідно до періодичних тарифів.

Позивач вказує, що з травня 2015 року по теперішній час йому призначались субсидії з оплати житлово-комунальних послуг квартири згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Вказаною постановою зазначено, що компенсація додаткових витрат громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів. Позивач вказує, що він своєчасно сплачує послуги водопостачання, що не заперечується представником відповідача у судовому засіданні, але у позивача виникла заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення перед «Інфоксводоканалом» станом на 01.05.2018 року у розмірі 1690,06 грн. При зверненні з питання утворення вказаної заборгованості, відповідачем було пояснено, що місцеві органи влади не компенсують /не оплачують/ «Інфоксводоканалу» різницю, що перевищує соціальні нормативи в нормі споживання холодної води на одну людину в місяць громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, тому з цієї причини відповідач вимагає оплату цієї різниці з позивача. Позивач категорично не згоден сплачувати вказану заборгованість та з цього приводу неодноразово звертався з заявами до різних організацій - ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», ОСОБА_8 праці та соціальної політики Одеської міської ради, ОСОБА_8 міського господарства Одеської міської ради, Управлінню соціального захисту населення в Київському районі ОСОБА_8 праці та соціальної політики Одеської міської ради, однак у відповідях було вказано, що при розгляді вищевказаного питання враховувались усі факти умови проживання заявника, доходи сімї, наявність працездатних родичів, та у сукупності було прийнято рішення про відмову в наданні матеріальної допомоги на погашення заборгованості за оплату комунальних послуг, у звязку з наявністю у позивача працездатних членів сімї./а.с.98/. При цьому, вказано, що рішення про відмову може бути оскаржено у судовому порядку. Крім того, судом надавались розяснення позивачу, що у разі незгоди з не нарахуванням компенсації по субсидії, позивач має право звертатись з позовом до відповідача ОСОБА_8 праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса, проспект Академіка Глушко буд.17, зокрема, власником квартири № 69, доказом чого є договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.10.1999 року, вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Глушко 17» та обслуговується КП «ЖКС «Чорноморський».

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації обєднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обовязків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» № 2866-IIIвід 29.11.2001 року/із змінами /.

Відповідно до ч.4 ст.4 цього Закону основна діяльність обєднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів обєднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам обєднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобовязань, повязаних із діяльністю обєднання.

Відповідно договору № 011 про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 01.06.2017 року, укладеним між ОСББ «Глушко 17» та КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський», виконавець зобовязується надавати послугу з утримання будинку та прибудинкової території, що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Глушка 17, яка полягає у забезпеченні виконавцем належного утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території./а.с.156/.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування/у тому числі допоміжні/, несучі,огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне,сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Одночасно, частина першої ст.317 та частина першої ст.319 ЦК України вказує, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє,користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому частина сьома ст.319 ЦК України встановлює, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем послуг є ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», але цивільні правовідносини між сторонами не оформлені письмовим договором, а здійснюються на підставі ч.1 ст. 7 ЦК України. Тобто, позивачу надаються послуги з водопостачання та водовідведення, а він, в свою чергу, своєчасно, щомісячно сплачує їх відповідно до періодичних тарифів.

Однак, незважаючи на вищевикладене, 20.04.2018 року без попередження, всупереч встановленому законом порядку, представники ТОВ «Інфокс» приїхали за адресою: м.Одеса, пр.Ак.Глушко 17 зайшли до підїзду будинку та зірвали замок вхідних дверей технічного поверху цього будинку та без дозволу та присутності власників будинку, не скориставшись передбаченим законом правом на судове звернення, при вирішенні вказаного спору та стягнення в судовому порядку спірної заборгованості, обмежили в односторонньому порядку водовідвід з квартири ОСОБА_1. шляхом тампонування каналізаційних стоків квартири (наряд-заказ №62031 від 18.04.2018 року), використовуючи при цьому систему « Крот» та не належне їм майно - каналізаційні водовідвідні труби будинку ОСББ «Глушко 17» ( а.с.41).

В подальшому, в звязку з ізоляцією належних умов проживання в квартирі, виниклими антисанітарними умовами проживання, позбавлення можливості користування туалетом, пральною машиною та іншими життєвими необхідностями ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача за захистом своїх прав.

Із пояснень представника відповідача вбачається, що дійсно за вищевказаною квартирою позивача було обмежено надання послуг з водовідведення у звязку з наявністю несплаченої заборгованості позивачем в розмірі 1690,06 грн. за послуги водопостачання.

Так, з матеріалів справи та пояснення представника відповідача, вбачається, що припинення водовідводу відповідачем був здійснено за допомогою апарату «Крот» (тампонування стоків каналізаційної системи квартири в місці їх зєднання з загальними водовідвідними системами будинку), але судом встановлено, що загальна труба водовідводу будинку, яка використовувалась відповідачем для здійснення тампонації, йому не належить, власник труби не надавав права на використання цього майна у вказаних цілях.

Суд звертає увагу, що 25.05.2016 року в будинку 17 по пр.Ак.Глушко в м.Одесі створено ОСББ «Глушко 17», що підтверджується випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та голова ОСББ «Глушко 17» ОСОБА_9 письмово підтвердив, що не надавав дозволу на будь-які дії з каналізаційними трубами в будинку №17 по пр.Ак.Глушка в м.Одесі представникам «Інфоксводоканалу» та іншим організаціям, оскільки договір з ТОВ «Інфокс» не укладав /а.с.12,154/.

Держава гарантує кожному громадянину безперебійну послугу з водовідведення. Така норма закріплена в постановах Кабінету Міністрів України № 151 від 17.02.2010 року та №630 від 21.07.2005 року.

Оскільки, TOB "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" є єдиним суб'єктом господарської діяльності в ОСОБА_9, який надає послуги водопостачання та водовідведення, його діяльність підпадає під Закон України «Про природні монополії». Відповідно до частину 2 статті 10 /зобов'язання суб'єктів природних монополій/ даного Закону природний монополіст не має права вчиняти дії, спрямовані на припинення виробництва товарів або послуг, які регулюються Законом. У статті 5 даного Закону, зазначено, що закон поширюється на діяльність у сфері централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно п. З Постанови КМУ від 21 липня 2005р. за № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (проведення ремонтних і профілактичних робіт, міжопалювальний період для систем опалення, ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили). Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що за несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню в установлених законом та договором розмірах. Однак, діючим законодавством не передбачено право водопостачальних підприємств припиняти водопостачання і водовідведення.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», головні принципи державної політики у сфері питної води та питного водопостачання гарантоване першочергове забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб. Тобто, держава гарантує населенню забезпечення водою для вказаних потреб і аж ні як не дозволяє якомусь там водоканалу позбавляти будь кого цих гарантій. Права та обов'язки підприємств питного водопостачання конкретно визначені законом, та у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану питну воду водоканал має право обмежити водопостачання, а ні водовідведення, тобто каналізацацію, споживачеві до рівня екологічної броні питного водопостачання. При цьому слід зауважити, що екологічна броня згідно визначення у законі, встановлюється для підприємств, а не для населення, проте навіть підприємствам не можна повністю відключати водопостачання.

З огляду на те, що протягом 8 місяців були порушені права ОСОБА_1 на водовідведення, тобто неможливість користування каналізацією, відповідач здійснив дії не передбачені законом з використанням не належного йому майна, тому суд визнає вказані дії TOB "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" по тампонуванню стояка каналізації квартири ОСОБА_1 протиправними та такими, що не грунтуються на законі, тому в цій частині вимоги позивача підлягають задоволенню.

Обставина, що відповідач, вважаючи, що позивачем порушуються зобов'язання щодо оплати за житлово-комунальні послуги, не звертається при цьому до суду з вимогою про захист порушеного інтересу з 2015 року, стала наслідком виникнення протиріччя між інтересом відповідача та правом позивача на призначення житлової субсидії, в якої на даний час позивачу було відмовлено з приводу наявності заборгованості перед ТОВ «Інфокс».

Під час розгляду справи позивачем до суду була подана уточнена позовна заява/а.с.53/, якою він також просить визнати заборгованість ОСОБА_1 з централізованого водопостачання, водовідведення в квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1690,06 грн. безпідставною та такою, що підлягає скасуванню та зобовязати ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» списати з особового рахунку № 320425 ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1690,06 грн.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. В даній справі суд не вбачає порушення прав позивача в частині визнання заборгованості безпідставною та скасування її, з боку відповідача.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становиша, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд вважає, що діюче законодавство не передбачає можливість списання заборгованості та судом не може бути визнана заборгованість безпідставною, оскільки всупереч ст.ст. 76-80 ЦПК України, належними та допустимими доказами не спростовано того, що у період з травня 2015 року по травень 2018 року, послуги з водовідведення та водопостачання квартири позивача фактично не надавались.

Як встановлено судом, позивачем в позовній заяві та матеріалах справи не зазначена будь-яка правова норма, якою було б встановлено обовязок відповідача скасувати та списати заборгованість чи не обліковувати її у даних власного бухгалтерського чи управлінського обліку. Питання ведення обліку відповідачем вирішується самостійно відповідно до його облікової політики із врахуванням вимог чинного законодавства.

З аналізу зазначених вище правових норм випливає, що чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безпідставним та не визначено механізму його списання, що дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є неналежним.

Суд вважає, що предметом спора не є розмір заборгованості та її нарахування, а предметом спору є право позивача на компенсацію різниці, що перевищує соціальні нормативи в нормі споживання холодної води на одну людину в місяць громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, тому з цієї причини невідомо з яких підстав позивач вимагає оплату цієї різниці з відповідача, необхідно вказані вимоги заявляти до належного відповідача, та суд це право вимоги розяснював позивачу у судовому засіданні, тому суд вважає, що вказані позовні вимоги повинно бути заявлено до органів місцевого самоврядування, зокрема ОСОБА_8 праці та соціальної політики Одеської міської ради.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цієї частині не підлягають задоволенню, оскільки відсутні визначені законом підстави для визнання заборгованості ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги безпідставною, її скасування та зобов'язання до списання з особового рахунку з підстав, зазначених позивачем у позові, а тому дані вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлена вимога про негайне виконання в частині безкоштовного здійснення зняття детампонування каналізаційної труби, оскільки вказана вимога позивача не передбачена нормами ст.430 ЦПК України, тому суд в цій вимоги позову відмовляє. Керуючись ст.ст. 7, 11, 16, 509, 525-527, 627 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12, 13,89, 95,258,263-265,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про зобов'язання вчинити певні дії та усунення перешкод в користуванні каналізаційною трубою задовольнити частково.

ЗобовязатиОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» усунути перешкоди в користуванні каналізаційною трубою в квартирі № 69 по пр. Академіка Глушка у м. Одесі шляхом безоплатного здійснення детампонування /розтампонування/ каналізаційної труби.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20.12.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.