ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 643/16238/16-ц

Провадження № 22-ц/818/195/18

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року у складі судді Сугачової О.О.

у цивільній справі № 643/16238/16-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5,

про визнання договору недійсним, -

встановив:

23 грудня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися у суд з позовом, у якому, з урахування уточнення та доповнення позовних вимог, просили визнати недійсним договір іпотеки квартири №6, що розташована за адресою м. Харків, провулок Адигейський, буд. 3 , від 22 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та позивачами та визнати недійсним договір купівлі продажу квартири №6, що розташована за адресою м. Харків, провулок Адигейський, буд. 3, укладений між відповідачами; визнати нечинною нотаріальні дії приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_5 по засвідченню нею договору купівлі продажу квартири №6, що розташована за адресою м. Харків, провулок Адигейський, буд. 3, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року вищевказаний позов залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити матеріали справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що при постановлені ухвали судом порушені норми процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення представника ОСОБА_1- адвоката ОСОБА_6 та позивачів про час та дату розгляду справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 зазначив, що підтримує апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просив її задовольнити.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали та в судове засідання не зявилися, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином. Про поважність причин неявки суд не сповістили. Даних про наявність перешкод для розгляду справи за їх відсутністю матеріали справи не містять.

З огляду на викладене та вимоги ст.ст.371,372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за їх відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції послався на п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України й вказував, що позивачі та їх представник , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з'явився в судове засідання.

Однак, з такою ухвалою колегія суддів погодитися не може, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права, якими регулюється вирішення вказаного питання.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 ст. 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення зали судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Таким чином підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

Залишаючи без розгляду позовну заяву , суд першої інстанції виходив з того, що позивачі та їх представник повторно не з'явилися у судові засідання (а.с. 155).

Як вбачається з матеріалів справи, судове повідомлення позивача ОСОБА_1 про призначення справи до розгляду на 25 квітня 2018 року повернулося на адресу суду без вручення адресату із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 135-136).

Судове повідомлення позивача ОСОБА_1 про призначення справи до розгляду на 29 травня 2018 року, а також копія ухвали суду від 25 квітня 2018 року повернулося на адресу суду без вручення адресату із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 150-151).

На адресу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_6 судові повідомлення не направлялися.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення позивача ОСОБА_1 про призначення справи до розгляду на 25 квітня 2018 року та 29 травня 2018 року.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв'язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України ,апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : І.В. Бурлака

ОСОБА_7