Справа № 591/5549/18
Провадження № 2/591/2705/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/5549/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги позивач мотивує тим, що він з 21 червня 2018 року є власником будинку за адресою: м. Суми, проїзд Андріївський, 28. Відповідач є колишньою дружиною колишнього власника будинку, вона зареєстрована у вказаному будинку, але не проживає там, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню житлового будинку, навпаки руйнує його. Відмовилася від пропозиції укласти договір оренди та сплачувати орендну плату. У добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач відмовляється, хоча не проживає у будинку. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача в будинку примушує його як власника нести додаткові витрати на утримання житла. Посилаючись на ст. 391 ЖК України, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку, власником якого є позивач.

Позивач та його представник у судове засідання не зявився, представник направив заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримує, просить стягнути з відповідача судовий збір.

Відповідач ОСОБА_2 до початку судового розгляду подала заяву, в якій визнала позов в повному обсязі, просила задовольнити.

У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку за адресою: м. Суми, проїзд Андріївський, 28. Дана обставина підтверджується копією договору дарування, укладеного 01 червня 2018 року (а.с. 11-13).

Із довідки, виданої Управлінням ЦНАП в місті Суми Сумської міської ради 21 вересня 2018 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 08 лютого 2011 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

Судом встановлено, що відповідачка є колишньою дружиною дядька позивача (колишнього власника будинку).

Судом встановлено, що відповідач в повному обсязі визнала позов, просила задовольнити його. Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів осіб визначеного ч. 4 ст. 206 ЦПК України, тому приймається судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною колишнього власнику будинку, не проживає в будинку. Ці обставини відповідач підтвердила у своїй заяві, поданій до суду.

Доказів щодо існування будь-якої домовленості між позивачем як власником будинку та відповідачем як колишнім членом сімї щодо подальшого проживання відповідача у будинку та користування житловим приміщенням суду не надано.

Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у будинку порушує права позивача як власника, так як позивач несе додаткові витрати по утриманню житла та зайві комунальні витрати.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача такими, що втратив право користування житлом, є обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, виходячи з положень норм ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування будинком, так як не є членом сімї нинішнього власника будинку, фактично не проживає в даному будинку, не укладала будь-яких договорів (домовленостей) з новім власником будинку щодо користування житлом.

Також суд враховує ту обставину, що відповідач визнала позов.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП 2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 28 по проїзду Андріївському в м. Суми.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повне рішення суду складено 21.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова