Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року справа № 542/625/18

2/542/639/18

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Стрельченко Т.Г.,

при секретарі - Рибка Ю.О.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Семиволос Олег Вячеславович про усунення від права на обов'язкову частку у спадщині,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про усунення ОСОБА_2 від права на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 07 червня 2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, прохає задовольнити позовні вимоги.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовільнити.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив про виявлене в нього онкологічне захворювання в 2010 році - почалися переживання, моральні та фізичні страждання, турбувало безсоння. В даний час постійно турб ують головні болі, високий тиск, переніс гіпертонічну кризу. В зв'язку з онкологічною хворобою, переніс дві складні операції в лікарнях м. Києва. Фінансової допомоги матері не надавав бо не мав можливості. Стверджує, що мати, ОСОБА_5 і не потребувала фінансової допомоги, так як мала два земельні паї, та постійно отримувала кошти за оренду земельних ділянок. Пенсія відповідача витрачається на стаціонарні лікування та постійне придбання ліків, тому надати фінансову допомогу матері не міг.

В судовому засіданні відзив підтримав, просив в позові відмовити.

Заслухавши сторони, свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, видане ІНФОРМАЦІЯ_5 року Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, ОСОБА_5, їх з відповідачем матір, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 9).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина.

Згідно заповіту від 24.09.2013 року, посвідченого Хрипко С.М., секретарем Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є її син - ОСОБА_3 (а.с. 10).

Він, в свою чергу, вважається таким, що прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦПК України, а саме як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї.

Разом з тим, у передбачені ст. 1270 ЦК України строки до приватного нотаріуса Семиволос О.В. з заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавця - ОСОБА_2, який є пенсіонером та в силу ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині.

Останнім часом спадкодавець потребувала постійної сторонньої допомоги, через свій похилий вік та тяжку хворобу, але відповідач не тільки не надавав кошти на лікування своєї матері, а також і не відвідував її у медичному закладі та будь-якої допомоги по догляду за нею також не надавав.

Стороння допомога полягає у наданні спадкодавцю необхідної допомоги, а саме це придбання ліків, продуктів харчування та фізичної допомоги, яка полягає у прибиранні, пранні, переміщенні до медичної установи.

Відповідач не тільки свідомо ухилявся від надання будь-якої допомоги, а навіть і не провідував її, не був присутній при її похованні.

Таким чином, за життя спадкодавця відповідач не надав їй ні матеріальної, ні фізичної допомоги, не відвідував її та не піклувався про неї, незважаючи на те, що мав таку можливість і що спадкодавець була його матір'ю та потребувала сторонньої допомоги.

Зважаючи на ступінь родинних відносин, на вік матері, а також стан її здоров'я відповідач чітко усвідомлював, що вона потребувала сторонньої допомоги, проте умисно ухилявся від свого обов'язку щодо догляду за матір'ю.

Згідно довідки Кунцівської сільської ради від 14.03.2018 року за № 02-29/92, ОСОБА_5 постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1, через хворобу тимчасово перебувала у сина в смт. Нові Санжари де і померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 15).

Час від часу ОСОБА_3 вимушений був наймати для догляду за матір'ю людей, які були з нею.

Судом було допитано свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.

Допитана ОСОБА_7 стверджує, що доглядала ОСОБА_5 в лікарні та дома, близько трьох місяців, за проханням позивача. Мати знаходилася в безпорадному стані, крім позивача ніхто не навідував, після лікарні перебувала в позивача, відповідач не дзвонив.

Допитана ОСОБА_8 стверджує, що не бачила, щоб відповідач ходив до матері, на поховання не приходив, у період хвороби бачила позивача та доглядальницю тому, що ОСОБА_5 потребувала сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що відповідач не навідувався та недоглядав свою матір, хоча вона дуже хворіла тривалий час. У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 потрібен був догляд то позивач вимушений був наймати для неї людей, які б були з нею.

Відповідно ст. 51 Конституції повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог частин 3, 5 та 6 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Виходячи зі змісту згаданої норми, та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

З епікризу № 644, який виданий ОСОБА_5 вбачається, що знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ЦРЛ з 19.02.2018 по 06.03.2018 року. Хвора поступила зі скаргами на головну біль, запамороченням, скованість рухів, слабкістю. Хворіє багато років, періодично лікується стаціонарно амбулаторно. Перенесла ГПМК в 2013 році з лівобічним РПН. 19.02.2018 року проходила обстеження окуліста, який діагностував зріла катаракта обох очей. Неодноразово зверталася до психіатра 28.02, 01.03, 05.03 з діагнозом ДЕП 3 ступеня змішаного генезу, проходила лікування в медичних закладах, систематичне лікування, що підтверджується медичною документацією (а.с. 15).

Відповідач ОСОБА_2 спирається на те, що він хворіє онкологічним захворюванням та не міг надавати допомогу матері через незадовільний стан здоров'я (а.с. 32-52).

В судовому засіданні відповідач пояснив, що позивач не повідомив його, що їх матір померла.

Докази незадовільного стану здоров'я відповідача, які містяться в матеріалах справи не підтверджують цілковиту відсутність можливостей відповідача надавати фізичну, мінімальну матеріальну допомогу, моральну підтримку спадкодавцю.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст. 202 СК України, ст.1217, 1224, 1241, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Семиволос Олег Вячеславович про усунення від права на обов'язкову частку у спадщині задовольнити.

Усунути від права на обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що залишилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року матері ОСОБА_5.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_2, 39300,

відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_4,

третя особа - приватний нотаріус Семиволос Олег Вячеславович, місцезнаходження: АДРЕСА_3

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

В.О.Голови Новосанжарського районного суду

Полтавської області Т.Г. Стрельченко

Повний текст рішення виготовлено19 листопада 2018 року.