РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/4451/18

пр. № 2/759/4241/18

25 жовтня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 завила позов про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2

Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрована за адресою квартири, проте з травня 2016 року в ній не проживає, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні власністю.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 29.03.2018р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позов не надіслала, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило.

За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 13.02.2002 року, посвіченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хабанцем В.П. за реєстровим №339.

Позивач в заяві вказує, що за адресою квартири, разом з іншими особами, на права члена сімяї зареєстрована колишня дружина його сина - ОСОБА_2, яка з травня 2016 року в квартирі не проживає.

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо.

Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

За таких обставин та вимог закону, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Вимог про розподіл судових витрат позивачем не заявлялось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265, 281, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Головуючий М.Ф. Сенько