10 грудня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., в порядку заочного позовного загального провадження розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Донецької міської ради, третя особа: П'ята донецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку фактичного прийняття спадщини,-
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Донецької міської ради про визнання права власності в порядку фактичного прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2. З 1986 року по 2014 рік позивачі проживали однією сім'єю за адресою АДРЕСА_1. Разом з ними проживав чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3, мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, а також чоловік позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та їх донька ОСОБА_6 Вищевказана квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/6 кожному. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після їх смерті спадкоємці за видачою свідоцтва про право на спадщину на квартиру не зверталися, оскільки члени родини продовжували проживати разом у вказаній квартирі. Проте ОСОБА_1 зверталася до Першої донецької державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на грошові внески та іменні прості акції ВАТ « Петровський машинобудівний завод». На теперішній позивачам необхідно оформити спадщину на квартиру для її подальшого продажу. На момент смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачі проживали у вищевказаній квартирі, тому фактично прийняли спадщину. 03 листопада 2017 року позивачі звернулися із заявою до П'ятої донецької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, Першою державною нотаріальною конторою, що виконує обов'язки державного нотаріуса П'ятої донецької державної нотаріальної контори було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1, оскільки спадкова справа № 87/2003 знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, у приміщенні Першої державної нотаріальної контори у м. Донецьку. Просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її матері - ОСОБА_4, та на 1/12 частку вищезазначеної квартири - після смерті чоловіка ОСОБА_3, та за ОСОБА_2 визнати право власності на 1/12 частку вищевказаної квартири після смерті батька - ОСОБА_3.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.06.2018 року відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі та розгляд справи призначений за правилами позовного (загального) провадження.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.08.2018 року закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу призначено до судового розгляду.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Представник Донецької міської ради в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Третя особа П'ята донецька державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд слухати справу у їх відсутність, проти задоволення позову та ухвалення заочного рішення не заперечують.
Суд, дослідивши надані докази й матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 26 вересня 1966 року Паркоммуновський міський ЗАГС Луганської області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9.
Згідно свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.08.2017 року, виданого повторно Хортицьким районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 02 березня 1968 року, після реєстрації ОСОБА_1 присвоєно прізвище «ОСОБА_1».
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 23.01.1970 року Калінінським райбюро ЗАГС м. Донецька, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, виданого 25 червня 1988 року Ворошиловським райбюро ЗАГС м. Донецька, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 25 червня 1988 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 присвоєно прізвище «ОСОБА_2».
Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 01 квітня 2003 року встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_5 виданого, 22.12.1993 року, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 1/6 частки кожному.

Згідно паспорту серії НОМЕР_6 від 29 грудня 2000 року, виданого Ворошиловським РВ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 01.07.1986 року.

Згідно паспорту серії НОМЕР_7 від 15 грудня 1997 року, виданого Ворошиловським РВ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 01.07.1986 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 27 червня 2002 року, виданого Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 30.08.1999 року, виданого Ворошиловським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 990.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом, від 15 лютого 2003 року, виданого державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори Хіргій Л. Р., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 у виді грошових внесків та простих іменних акцій ВАТ « Петровський машинобудівний завод».

Згідно відповіді № 911/01-09 від 07.08.2018 року, Першою селидівською державною нотаріальною конторою надана інформаційна довідка зі Спадкового реєстру спадкової справи після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, Першою донецькою державною нотаріальною конторою заведена 11.02.2003 року спадкова справа № 87/2003. Свідоцтво про право на спадщину було видане Першою донецькою державною нотаріальною конторою 19.02.2003 року за реєстром № 6-149.

Згідно відповіді № 257/01-16 від 14.09.2018 року, П'ятою донецькою державною нотаріальною конторою надана інформаційна, що із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 до теперішнього часу ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заповітів за життя ОСОБА_4 не складалось.

Постановою державного нотаріусу Першої донецької нотаріальної контори Сафронової Н.Л. від 10.11.2017 року № 83/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, після смерті чоловіка ОСОБА_3, оскільки спадкова справа № 87/2003 знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, у приміщенні Першої донецької нотаріальної контори у м. Донецьку.

Постановою державного нотаріусу Першої донецької нотаріальної контори Сафронової Н.Л. від 10.11.2017 року № 84/02-31, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, після смерті батька ОСОБА_3, оскільки спадкова справа № 87/2003 знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, у приміщенні Першої донецької нотаріальної контори у м. Донецьку.

Згідно п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України від 16.01.2003 року, положення даного кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 548 ч. 1 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З наведеного вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 був чинним ЦК УРСР, нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) (ст. 549 ч. 1 п.1 ЦК УРСР).

Таким чином, донька померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_1, фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки проживала та була зареєстрована разом з ОСОБА_4 до дня її смерті та протягом шести місяців після її смерті за адресою: АДРЕСА_1, тобто у спірному житловому будинку.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Також, згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18.06.1994 року (яка була чинна на час відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що спадкоємці ОСОБА_3 дружина ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2 прийняли спадщину, оскільки вони звернулись до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на грошові внески.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, у зв'язку з тим, що спадкові справи знаходяться на непідконтрольній території, право позивачів підлягає захисту в судовому порядку.

Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивачі позбавлені можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів може бути шляхом визнання права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст. ст. 328, 392, 1216-1217, 1233, 1268, 1296, п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, ст. ст. 5, 76-81, 258, 259, 265, 280 - 282, 288 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, фактична адреса проживання: АДРЕСА_2), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, фактична адреса проживання: АДРЕСА_2) до Донецької міської ради ( Донецька область, м. Краматорськ, вул.. Транспортна, 2), третя особа: П'ята донецька державна нотаріальна контора ( Донецька область, м. Покровськ, вул.. Прокоф'єва, 111) про визнання права власності в порядку фактичного прийняття спадщини - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка залишилася після смерті її матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/12 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті її батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська