Справа № 161/5312/18
Провадження № 2/161/2038/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого-судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

05.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

Позов мотивує тим, що вона є матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 3 батьком сина у зареєстрованому шлюбі не перебувала, на даний час фактичних шлюбних відносин не підтримують. Спільне життя між ними не склалося, а навпаки стало нестерпним і в деяких випадках, навіть небезпечним для життя. Попри її сподівання на довготривалий спільний шлюб і взаємне розуміння, відповідач виявився домашнім тираном. Він став загрозою для її життя, життя її матері, а, що найважливіше, їх спільної дитини сина ОСОБА_8.

Шляхом обману відповідач декілька раз проникав в приміщення квартири і, погрожуючи розправою з ОСОБА_5, викрадав сина і віз у невідомому напрямку. Тільки з участю поліції вдавалося відібрати ОСОБА_8 з його рук. Її звернення та звернення її матері до поліції набули хронічного характеру і не дають результату. З ним проводять тільки профілактичні бесіди, які закінчуються висновками для потерпілої сторони і відсутністю будь-яких методів впливу щодо нього. В результаті дебоширства відповідача, побиття її матері, порушено відносно нього кримінальну справу і вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Він надалі продовжував тероризувати її і сина. Задля спокою в сімї і з надією на примирення, їй приходилося переїжджати жити з ним по його місцю реєстрації або до будинку, що у власності матері в селі Лаврів Луцького району. Залишаючись сам на сам з ОСОБА_7 вона перебувала в постійному страху та напрузі. Однак, залишити сина з відповідачем боїться, так як ОСОБА_7 з січня 2017 року перебуває на обліку в поліції як «сімейний дебошир».

На даний момент, дитина проживає із відповідачем за адресою: місто Луцьк вул. Винниченка 25/74. Вона зареєстрована та проживає разом з матірю ОСОБА_5 за адресою м. Луцьк вул. Кравчука 9/116. Органами опіки проведено перевірку умов проживання і встановлено, що вони відповідають всім необхідним вимогам, є окрема кімната для проживання дитини, всі умови для його життєдіяльності, сну, дитячих ігор та розвитку, є забезпечення сезонним одягом, засобами гігієни, наявні дитячі іграшки, книжки.

Через органи опіки та під психологічним натиском на неї ОСОБА_3 вдалося її обмежити в спілкуванні з дитиною шляхом відібрання і передачі йому на виховання. Їй встановили лише часи відвідування з 13.00 год. до 15.00 год. щосуботи і неділі в присутності батька.

Зустрічі з ОСОБА_8 відбувалися в присутності ОСОБА_3 і перетворюються в жах. Під час прогулянок з сином, їй приходиться вислуховувати його батька, терпіти його словесні напади, образи та погрози в її бік. Свідком всього цього стає ОСОБА_8, що морально його травмує. Можливості повноцінного спілкуватися з дитиною вона так і не має. Сина ОСОБА_3 використовує як зброю проти неї та її матері, для шантажу.

Кожен день перебування з батьком відображається на психологічному стані ОСОБА_8 - він стає роздратований, перебуває в пригніченому стані, боїться кожного стороннього руху, втрачає апетит. При відвідуванні 18.11.2017 року її син був залишений батьком без догляду. ОСОБА_3 сидів осторонь в дворі біля свого будинку і розпивав з сусідом спиртні напої, в той час як дитина гуляла в небезпечній частині двору, близько дороги.За наслідком останнього звернення в Службу у справах дітей Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини, в результаті їй замість рішення надали рекомендації звернутися за вирішенням спору до Луцького міськрайонного суду.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі нею, ОСОБА_1 за адресою: м.Луцьк вул. Кравчука 9/116.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали із вказаних у позові підстав. Просили суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Просили суд в задоволенні позову відмовити. Вважають, що дитині краще проживати з батьком.

Третя особа просила суд позов задовольнити.

Представник третьої особи підтримав позицію, викладену в наданому ним 03 грудня 2018 року висновку органу опіки та піклування і пояснив, що за доцільне буде визначити місце проживання дитини ОСОБА_9, з матір'ю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15). Дитина народилась у період сумісного проживання без реєстрації шлюбу.

Згідно довідки Лікувально-профілактичного закладу «Волинський обласний госпіталь ветеранів війни» ОСОБА_1 працює на посаді статистика медичного (а.с. 79).

Згідно довідки Волинської філії ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_5 працює на посаді начальника центру та її заробіток за вересень 2017 року по лютий 2018 року становить 57821 грн. (а.с 18).

З пояснень сторін встановлено, що дитина проживає із відповідачем за адресою: місто Луцьк вул. Винниченка 25/74.

З матеріалів справи встановлено, що Органом опіки і піклування позивачу встановлено часи відвідування малолітнього ОСОБА_8 з 13.00 год. по 15.00 год. щосуботи і неділі в присутності батька.

21 липня 2017 року близько 21 год. ОСОБА_3, перебуваючи за адресою: м. Луцьк, вул. Кравчука, 9/116, під час словесного конфлікту із ОСОБА_5, наніс останній тілесні ушкодження, чим завдав фізичного болю, про що 21.07.2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0003388 за ст. 125 ч.1 КК України (а.с.42). Як показали сторони і свідки в ході розгляду справи конфлікт виник знову ж таки через дитину.

29 березня 2018 року близько 12 год. ОСОБА_3, діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, перебуваючи в дворі будинку за адресою: м. Луцьк, вул. 8 Березня, наніс декілька ударів кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_10, чим спричинив останньому тілесні ушкодження, про що 29.03.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0001169 за ст. 125 ч.1 КК України (а.с. 82).

16.01.2018 року комісією у складі представників служби у справах дітей, управління соціальних служб для сімї, дітей та молоді, управління освіти, Луцького відділу поліції та дільничого педіатра, за заявою ОСОБА_1 були обстежені умови проживання малолітнього ОСОБА_7 за адресою: м. Луцьк, вул. Винниченка, 25/74. Комісія встановила, що умови проживання є задовільними, дитина частково забезпечена одягом, засобами гігієни, продуктами харчування та іграшками. Разом з тим, відчувається недостатність спілкування дитини з дітьми, його одяг не завжди відповідає сезону та погоднім умовам. ОСОБА_3 було рекомендовано провести необхідні щеплення ОСОБА_8 та влаштувати його у дошкільний навчальний заклад. Проте рекомендацій комісії ОСОБА_3 не виконав у садочок сина не влаштував, не зробив жодного планового щеплення для дитини.

Крім того, питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_7, розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 30.11.2018 року. На комісії ОСОБА_1 пояснила, що на даний час вона працевлаштована, дитину зареєструвала для влаштування у садочок, має намір зробити сину всі необхідні щеплення. За місцем проживання останньої створені належні умови для розвитку та відпочинку дитини, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 02.10.2018 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування Луцької міської ради від 03.12.2018 року, вбачається за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7 ОСОБА_8, разом з матірю (а.с. 146).

Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Положеннями статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 6 - ч. 9 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст. 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, спілкування з дитиною та приймати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ст. ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно п.2 ч.1 ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.02.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обовязок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сімї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сімям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей.

Згідно п.1 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

В досудовому порядку сторони неодноразового намагалися дійти домовленостей щодо визначення місця проживання дитини, які деякий час виконувались ними, а згодом все ж таки між ними виникали конфлікти.

Дитина ще не досягла віку з якого може висловити свою думку і суд позбавлений можливості зясувати, з ким вона бажає проживати.

При вирішенні питання про місце проживання дитини, суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування Луцької міської ради та вважає, що в даному випадку необхідно визначити місце проживання дитини разом з матірю, що відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, узгоджуватиметься з положеннями Конвенції про права дитини, рішеннями Європейського суду з прав людини і ґрунтуватиметься на чинному національному законодавстві України.

Крім того, суд зауважує, що батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матірю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною. Турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини він може реалізувати шляхом домовленості з матірю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13,76-80, 89, 90, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання його матері ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачем у справі є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6.

Третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_2, місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Третьою особою у справі є Служба у справах дітей Луцької міської ради, місцезнаходження за адресою Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 21. Повне рішення складено та підписано 21.12.2018 року.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк