Дата документу 13.11.2018 Справа № 333/6028/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 333/6028/17

Провадження №22-ц/807/159/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідач- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року в складі судді Кулик В.Б. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначає, що 06 лютого 1999 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3. та ІНФОРМАЦІЯ_2 року в них народилась дочка ОСОБА_6.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 1999 року з відповідача було стягнуто аліменти до повноліття дитини.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2013 року змінено прізвище дочки з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».

ІНФОРМАЦІЯ_6 року дочці виповнилось 18 років. Відповідач припинив сплату аліментів.

Згідно наказу № 252 ОД від 22 червня 2017 року ОСОБА_5 зарахована в Академію пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням.

Позивач зазначає, що працює оператором ТОВ «ЄЛІТ СУПЕР», дохід підтверджується довідкою з місця роботи. Майна, акцій та інших самостійних доходів не має.

Дочка знаходиться на утриманні позивача, не працює, не має майна, акцій та інших самостійних доходів, отримує стипендію в розмірі 200 грн.

Враховуючи зазначене та посилаючись на ст. 199 СК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів доходу до досягнення 23 років, починаючи з 22 травня 2017 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального прав та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне. В матеріалах справи відсутні докази спільного проживання ОСОБА_3 з матір'ю, докази перебування останньої на його утриманні. Надання допомоги своїм батькам похилого віку, виплата аліментів на утримання другої дитини, обов'язок сплати комунальних послуг не звільняє від обов'язку утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Крім того, молодшому сину відповідача ОСОБА_7 призначено державну соціальну допомогу до липня 2019 року. Досягнення ОСОБА_5 повноліття, навчання нею за державним замовленням не свідчить про те, що остання не потребує коштів на харчування, одяг, взуття, підручники, проїзд у громадському транспорті та забезпечення інших життєвих потреб.

Учасники справи не скористались своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 11.07.2018 року справу передано у провадження судді Онищенка Е.А.

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 12 липня 2018 року та від 13 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 11.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року прийнято до провадження цивільну справу вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду в Запорізькому апеляційному суді.

Позивач приймає участь в судовому засіданні через свого уповноваженого представника.

Третя особа ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не з'явилася, повідомлена про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомила ( а.с.125).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивач не надав суду доказів щодо наявності підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду та відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі з наступних мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.02.1999 року по 05.07.2001 року (а.с. 5, 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року від вказаного шлюбу у подружжя народилась дочка ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2, виданого повторно 17.04.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 6).

Відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2013 року змінено прізвище неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на дошлюбне прізвище її матері - ОСОБА_5 (а.с. 8).

Як вбачається з довідки Академії державної пенітенціарної служби від 31.07.2017 року № 3403, ОСОБА_5 з 15.08.2017 року зарахована на навчання до Академії Державної пенітенціарної служби з денною формою навчання за державним замовленням (а.с. 11).

Згідно відповіді Академії державної пенітенціарної служби від 02.03.2018 року № 17/435, вбачається, що ОСОБА_5 є курсантом юридичного факультету денної форми навчання вищезазначеного навчального закладу, за спеціальністю «право». З часу зарахування і по теперішній час ОСОБА_5, проживає у гуртожитку Академії, кошти за проживання в гуртожитку не сплачує. За час навчання в Академії з 15.08.2017 року по 28.02.2018 року ОСОБА_5 отримала грошове забезпечення у розмірі 1 382 грн. 04 коп. (а.с. 59).

ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією паспорту громадянина України, серії НОМЕР_3, виданого Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 11.07.2015 року (а.с. 3).

Відповідно до довідки ТОВ «ЕЛІТ СУПЕР» за № 61 від 31.08.2017 року, ОСОБА_1 з 27.12.2016 року по 06.08.2017 року працює оператором заправних станцій, загальна сума її доходу за період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 року складає 33 659 грн. 37 коп. (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_3 з 16.12.2011 року перебував у шлюбі з ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_4 (а.с. 49)

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.01.2018 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 розірвано. Дане рішення набуло законної сили 02.03.2018 року (а.с. 65).

На утриманні відповідача перебуває неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_5 (а.с. 48.). ОСОБА_7 є інвалідом з дитинства, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_6 та випискою із історії хвороби № 14157 (а.с. 52, 54).

26.12.2017 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісяця, у розмірі ? частини із всіх видів заробітку (доходу), пенсії, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набув законної сили 26.12.2017 року (а.с. 64).

Відповідно до довідки про доходи ТОВ «НВФ МІДА, ЛТД» від 18.01.2018 року за № МЛ000000013, ОСОБА_3 працює слюсарем-інструментальником 3 розряду, загальна сума його доходу за період з липня 2017 року по грудень 2017 рік складає 19 090 грн. 39 коп. (а.с. 53).

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15).

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_5 потребує коштів на харчування, одяг, взуття, підручники, канцелярські товари, проїзд у громадському транспорті. Проте, ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не зазначено вартість таких витрат та не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що такі витрати дійсно були понесені.

Позивачем не обґрунтована потреба ОСОБА_5 в матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням.

Позивач зазначає, що дочка знаходиться на утриманні матері, проте, в позові не конкретизовано, яку суму в місяць слід надавати дочці для покриття її витрат, щоб малась можливість належним чином порівняти ці витрати з наявним майновим станом матері та батька, а також визначитись із потребою повнолітньої дитини в отриманні матеріальної допомоги від батьків.

Сам по собі факт навчання дитини в навчальному закладі не може бути підставою для призначення аліментів, а має бути визначена потреба у них повнолітньої дитини, що слід довести відповідним чином.

Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 навчається за державним замовленням, кошти за проживання в гуртожитку не сплачує, з 15.08.2017 р. по 28.02.2018 р. отримала грошове забезпечення в розмірі 1 382, 04 грн. Із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісяця, у розмірі ? частини із всіх видів заробітку (доходу), пенсії, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на 01 січня 2018 року, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» становить 930 грн.

Доводи апелянта, що в матеріалах справи наявні письмові заперечення ОСОБА_3, відповідно до яких відповідач частково визнає пред'явлений до нього позов, є не неприйнятними. В поясненнях відповідача (а.с. 51) не зазначено, що він визнає частково позов в цій цивільній справі.

Окрім того, відповідач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначив про те, що у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка навчається.

Доводи апеляційної скарги про те, що надання допомоги своїм батькам похилого віку, виплата аліментів на утримання другої дитини не звільняє відповідача від сплати аліменти на ОСОБА_5, не спростовують правильних висновків суду, оскільки позивач повинен обґрунтувати потребу повнолітньої дочки в матеріальній допомозі.

Перевіривши обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що, позивачка не надала суду достатніх доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти та про потребу повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у наданні матеріальної допомоги батьками, зокрема, доказів вартості підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її знаходження, тощо, та у підсумку позивачем не доведено наявності сукупності юридичних фактів, які є необхідним для ухвалення рішення про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-186цс14 від 24 грудня 2014 року та № 6-1296цс15 від 24 лютого 2016 року.

З мотивів, викладених вище, судова колегія приходить до висновку, що вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження в суді першої інстанції та яким надана правова оцінка.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його скасування не вбачається., тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка