Справа № 331/1526/18
Провадження № 2 /331/637/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Качан К.К.

позивача- Сурчилова О.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради , третя особа Державний нотаріус Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частину квартири , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2, зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року провадження по справі відкрито.

19.03.2018 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заначив, що обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги ОСОБА_2 потребують додаткового зясування під час розгляду справи.

У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 у вступному слові просила прийняти рішення на розсуд суду, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Третя особа Четверта Запорізька державна нотаріальна контора в наданій суду заяві просила справу розглядати за відсутності її представника .

Суд, вислухавши вступне слово позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Матеріалами справи підтверджено, що 13.05.2006 року помер ОСОБА_4 (а.с. 49). Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Шкільна (стара назва: вул. ОСОБА_5)АДРЕСА_2, у якій померлий був зареєстрований.

При житті, 21.11.2005 року ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером: 3-1734, яким належне йому майно у вигляді частки в вищезазначеній квартирі, заповідав позивачу ОСОБА_2 (а.с. 55).

Спадкоємцем, що має право на обов'язкову частку в спадковому майні в порядку ст. 1241 ЦК України, була ОСОБА_6 - непрацездатна дружина спадкодавця.

09 червня 2006 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори подана ОСОБА_6 заява про прийняття спадщини за законом після померлого 13 травня 2006 року чоловіка - ОСОБА_4, яка була зареєстрована за № 416 та на її підставі заведено спадкову справу № 299/2006 (а.с. 49).

31 жовтня 2006 року до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори подана ОСОБА_2 заява про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 21 листопада 2005 року за реєстровим № 3-1734 після померлого 13 травня 2006 року - ОСОБА_4, яка була зареєстрована за № 833 та долучена до спадкової справи № 299/2006 (а.с.58).

22 листопада 2006 року Четвертою Запорізькою державною нотаріальною контрою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 3-1727, згідно зі ст. 1241 Цивільного кодексу України дружині померлого ОСОБА_6 на 1/2 (одну/другу) частку 1/2 (однієї/другої) частини квартири, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Шкільна (стара назва: вулиця ОСОБА_5)АДРЕСА_2, з яких 1/3 (одна/третя) частина квартири належала спадкодавцю, 1/6 (одна/шоста) частина квартири належала ОСОБА_7, сину, який помер 10 лютого 2000 року, спадкоємцем після якого був ОСОБА_4, батько, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 60).

Постановою державного нотаріуса Четвертої Запорізької нотаріальної конторі ОСОБА_3 від 30.01.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_2 не був наданий документ, що посвідчує власності спадкодавця на належну йому частку квартири, що знаходиться за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Шкільна (стара назва: вулиця ОСОБА_5)АДРЕСА_2, а саме: свідоцтво про право власності № 344, видане Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради 05 жовтня 1998 року (а.с. 16).

Належність при житті ОСОБА_4 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою місто Запоріжжя, вулиця Шкільна (стара назва: вул. ОСОБА_5)АДРЕСА_3 підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло №344, виданим 05.10.1998 року Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя на підставі розпорядження від 05.10.1998 року, зареєстрованим в Орендному підприємстві Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації, реєстровий номер 244Р№36704 (а.с. 10); висновком про реєстрацію будинку (домоволодіння) (а.с. 11). Відповідно до вказаних документів спадкодавець набув право спільної сумісної власності на вказану квартиру, разом з дружиною - ОСОБА_6 та сином - ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7, який помер 10.02.2000 року, його частку майна успадкували ОСОБА_4, та ОСОБА_8 в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 22.11.2006 року. Успадковану після смерті сина 1/6 частину квартири ОСОБА_4 при житті не оформив на своє імя (а.с 12).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, і та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнане] заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті відповідно до ст. 1233 ЦК України.

Відповідно до положень статей 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, і починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої н посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею і свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно ( ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до пункту 4.12. глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Пунктом 4.15. вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши матеріали судової справи, судом встановлено, що 1/2 частка спадкової квартири за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Шкільна (стара назва: вулиця ОСОБА_5)АДРЕСА_2, при житті належала померлому ОСОБА_4, яка складалася з 1/3 частини, як спільної сумісної власності, згідно свідоцтва № 344 та з 1/6 частини, успадкованої після смерті його сина ОСОБА_7, але не оформленої ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Визнання права власності на спадкове майно за заповітом в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки, оформити спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач у позасудовому порядку не має можливості, у звязку з причин зазначених у постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії - тому його право щодо прийняття спадщини підлягає захисту у судовому порядку.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що йому, як спадкоємцю за заповітом, після померлого ОСОБА_4, належить 1/2 спадкового майна, а саме 1/4 частина квартири за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Шкільна (стара назва: вулиця ОСОБА_5)АДРЕСА_2, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради , третя особа Державний нотаріус Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) право власності, в порядку спадкування за заповітом після померлого 13 травня 2006 року ОСОБА_4, на 1 /4 частку квартири , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 24 травня 2018 року .

Суддя:

24.05.2018