Провадження № 2/761/4543/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Подоляні Ю.А.,

за участі:

представника позивача - Яковіщук Я.М.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні судуцивільну справу за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2013 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося до суду із позовом, згідно якого просило стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за комунальні послуги у розмірі 8 713,60 грн., а також судові витрати у розмірі 229,40 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до Довідки від 08 лютого 2013 року № 258, виданої Комунальним підприємство ЖЕК «Лук'янівка», ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають у квартирі АДРЕСА_1 із 18 липня 1984 року та із 25 травня 2000 року відповідно. Зазначає, що позивач виконує функції із утримання будинку, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень будинку за надані комунальні послуги. Однак, відповідачі не виконували свої обов'язки по своєчасному внесенню квартплати та плати за комунальні послуги, внаслідок чого у них виникла заборгованість у розмірі 8 713,60 грн. Вказує, що у порядку досудового врегулювання спору відповідачам надсилалась вимога-попередження з пропозицією сплатити заборгованість, яка залишилась без задоволення. Зауважує, що 26 лютого 2013 року звертався до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів за комунальні послуги, однак, ухвалою від 26 лютого 2013 року відмовлено у прийняття заяви про видачу судового наказу. На підставі викладеного звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2013 року відкрито провадженні у справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року вказаний позов було задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2014 року скасовано заочне рішення від 23 грудня 2013 року скасовано та призначено справу до розгляду у загальному порядку.

27 лютого 2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Фролової І.В.

Ухвалою від 28 лютого 2018 року справу призначено до слухання.

Представник відповідача ОСОБА_3 12 квітня 2018 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у відповідності до якої не погодився з вимогами КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» з тих підстав, що стороною позивача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності заборгованості за відповідачами по оплаті житлово-комунальних послуг, оскільки згідно розрахунку, який надано позивачем, не зрозуміло коли і в якій сумі виникла заборгованість та за який період вона стягується. Разом з тим, виписки по особовому рахунку клієнта позивачем до суду не надано. Натомість, з квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що по квартирі АДРЕСА_1, станом на квітень 2009 року існувала переплата в 13 грн., оплата комунальних послуг проводилась вчасно та у повному обсязі.

Представник позивача в судовому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підставі, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають у квартирі АДРЕСА_1 із 18 липня 1984 року та із 25 травня 2000 року відповідно, що підтверджується Довідкою № 258 від 08 лютого 2013 року, виданою Комунальним підприємством ЖЕК «Лук'янівка».

За умовами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вчинення відповідачами дій, а саме електроспоживання, оплата рахунків за надані комунальні послуг, у відповідь на дії комунального підприємства (надання комунальних послуг), підтверджують договірні відносини між сторонами.

За умовами ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 162 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Позивач стверджує, що за відповідачами існує заборгованість через своєчасне внесення квартплати та плати за комунальні послуги, у розмірі 8 713,60 грн., на підтвердження чого надано розрахунок заборгованості.

Разом з тим, вказаний розрахунок не містить інформації щодо того, коли і в якій сумі виникла заборгованість та за який період вона стягується, а відтак не може вважатись належним та допустимим доказом на підтвердження обставини існування заборгованості.

За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

За таких обставин, належним та допустимим доказом на підтвердження наявності заборгованості за відповідачами по оплаті житлово-комунальних послуг є виписка по особовому рахунку клієнта. При цьому, судом було зобов'язано представника позивача надати таку виписку, однак, у письмових поясненнях, наданих до суду, останній зазначив, що детальний розрахунок суми заборгованості, що виникла до 01 серпня 2010 року, надати суду неможливо у зв'язку з відсутністю такої інформації.

Разом з тим, до матеріалів справи долучені квитанції по оплаті комунальних послуг за 2011-2012 роки, крім того, з квитанцій вбачається, що станом на квітень 2009 року існувала переплата в 13 грн.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 25.07.2002 по справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права, передбаченого у статті 6 Конвенції є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами по справі не доведено наявність заборгованості за відповідачами перед позивачем по оплаті комунальних послуг, а відтак позовні вимоги є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 76, 77, 79, 81, 83, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України; ст. ст. 11, 322, 509, 525, 526, 629 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволення позовної заяви Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», місцезнаходження: 03190, м. Київ, вул. Кирпоноса, буд. 10/8, код ЄДРПОУ - 31731838.

ОСОБА_3, місце проживання - АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, місце проживання - АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складений 14 травня 2018 року.

Суддя: