Справа № 591/5929/18
Провадження № 2/591/2828/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Майбороди А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 18 березня 1993 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 На час укладання шлюбу вона мала у своїй одноосібній власності чотирикімнатну кооперативну квартиру за адресою : АДРЕСА_1, куди після укладення шлюбу переїхав жити і чоловік, оскільки власного житла у м. Суми він не мав. Згодом, за пропозицією ОСОБА_2, вищевказану квартиру вона продала, а замість неї купила, на той час ще на своє імя, двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2, а на різницю коштів від продажу 4-кімнатної квартири, в автосалоні м. Суми вони купили автомобіль «Таврія», який ОСОБА_2 оформив на себе.

Через деякий час, знову ж таки, за пропозицією ОСОБА_2 вищевказану 2- кімнатну квартиру вона також продала, а на отримані від продажу квартири кошти на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2000 року вони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, в якій проживають і на даний час. Однак, при купівлі квартири, чоловік наполіг, щоб в договорі купівлі-продажу квартири, в якості покупця був зазначений тільки він, у звязку з чим право власності на даний обєкт нерухомості було зареєстровано за відповідачем у спосіб передбачений законодавством, що діяло на той час. Таким чином спірна квартира №54 у б. №38 по вул. Харківська у м. Суми є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Домовленості про добровільний поділ квартири у позасудовому порядку вони з чоловіком - ОСОБА_2 не дійшли.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а саме: квартиру АДРЕСА_4, визнавши за ними право власності на ? частку даної квартири кожному та припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вищевказану квартиру.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 19 грудня 2018 року, 15-00 год.

В судове засідання учасники справи не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від відповідача надійшла письмова заява, в якій він визнає заявлений позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 18 березня 1993 року сторони вступили в шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8).

З договору купівлі-продажу квартири від 02 листопада 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кравцовою. Л.А., вбачається, що власником квартири за адресою АДРЕСА_5, являється відповідач ОСОБА_3. Квартира складається з однієї житлової кімнати, житлова площа якої 18,3 кв.м, загальна площа 34,33 кв.м. (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Під час судового розгляду встановлено, що придбання квартири за адресою: АДРЕСА_5 відбувалося в період перебування подружжя ОСОБА_3 у шлюбі, в період їх спільного проживання, що не заперечується відповідачем, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

За нормами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на ? частину житлового приміщення квартири АДРЕСА_6.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1178 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_6, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на зазначену квартиру.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1178 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення виготовлене 21 грудня 2018 року.

Суддя А.П.Сидоренко