Справа № 204/7118/17
Провадження № 2/204/266/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Федишині Р.В.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені по аліментам, -

в с т а н о в и в:

08 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені по аліментам. Просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 8427 грн. 40 коп. та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 22 червня 2006 року вона уклала шлюб з ОСОБА_1, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 455 і прожила з ним до 03 листопада 2014 року, після чого вони розлучилися. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із нею. На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2014 року по справі №204/5910/14-ц відповідач повинен сплачувати їй аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері дитини - ОСОБА_2, починаючи з 15 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, про що видано виконавчий лист від 29.09.2014 року. Однак внаслідок систематичного невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 28216 грн. 57 коп., що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Козлицької О.М. За її розрахунками за період з 15 серпня 2014 року по 02 листопада 2017 року сума пені, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає: 8427 грн. 40 коп. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і інших джерел доходу не має.

У судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково та пояснив, що не заперечує проти сплати заборгованості по аліментам та пені що утворилась, але він деякий час не мав постійної роботи тому аліменти сплачував не у повному обсязі у зв'язку із чим утворилась заборгованість по аліментам. Зазначив, що має іншу родину, яку також має утримувати та наразі він сплачує 1/2 частину заробітку на оплату аліментів та заборгованості, а тому не має можливості сплачувати пеню по аліментам.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22 липня 2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 046591, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що 22 липня 2006 року зроблено відповідний актовий запис № 455 (а. с. 7).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 141192, виданим Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що 23 жовтня 2007року зроблено відповідний актовий запис № 978 (а. с. 5).

21 жовтня 2014 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22 липня 2006 року в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 455, від якого є малолітня дитина розірвано. Прізвище позивача «Онуфрійчук» залишено без змін. Прізвище відповідачки «Онуфрійчук» залишено без змін. Рішення набрало чинності 03.11.2014 року (а. с. 9).

29 вересня 2014 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/5910/14-ц стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІН НОМЕР_1) аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН НОМЕР_2) починаючи стягнення з 15 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (а. с. 10).

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 23 квітня 2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 23 квітня 2016 року складено відповідний актовий запис № 313, після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 було присвоєне прізвище - ОСОБА_7 (а. с. 6).

Від шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 12 вересня 2016року складено відповідний актовий запис № 972 (а. с. 4).

Вирішуючи питання щодо правомірності та обґрунтованості заявлених вимог позивачки про стягнення пені по аліментам відносно неповнолітнього ОСОБА_3, 27 вересня 2007 року за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2014 року у справі № 204/5910/14-ц, суд виходить з наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем рішення суду від 29 вересня 2014 року, виникла заборгованість з аліментів на утримання дитини, яка станом на 02.11.2017 року складає 28216 грн. 57 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості згідно виконавчого листа № 204/5910/14-ц виданого 29.09.2014 р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_1. Заборгованість нараховується з 15.08.2014 року в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно (а. с. 3), складеного державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 01.12.2017 року становить 57261,26 грн., що також узгоджується з розрахунком державного виконавця.

Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок з незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не надав.

Суд виходить з того, що сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, починаючи з того місяця, у якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Перевіривши наданий позивачкою розрахунок неустойки (пені) заборгованості зі сплати аліментів за період з серпня 2014 року по листопад 2017 року у сумі 8427 грн. 40 коп. (а. с. 16), суд приходить до висновку про його обґрунтованість.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм статті 549 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена й в постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року в справі № 6-2589цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на спростування заявлених вимог щодо розміру суми неустойки по заборгованості зі сплати аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 49089) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2 49089) пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 8427 (вісім тисяч чотириста двадцять сім) гривень 40 (сорок) копійок.

Таким чином, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, з'ясувавши мету звернення позивачки до суду, юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених вимог законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення пені по аліментам у заявленому позивачкою розмірі.

Що стосується вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат, суд вважає, за необхідне в цій частині позову відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

У відповідності зі статтею 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, підтвердження сплати позивачкою судового збору в матеріалах справи відсутнє. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 (нуль нуль) копійок, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 84, 180-182, 183, 195-199, 200 СК України, ст. ст. 12, 81, 89, 133, 137, 141, 263-264, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені по аліментам - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 49089) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2 49089) пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 8427 (вісім тисяч чотириста двадцять сім) гривень 40 (сорок) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 49089) на користь держави судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 (нуль нуль) копійок.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Нізік