Справа № 635/4641/17
Провадження № 2/635/122/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря Токарук Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач подала до суду позов та просить визнати за нею, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 право власності по 1/6 частині житлового будинку літ. «А-1» , загальною площею 80,20 кв.м., житловою площею 33,80 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року та після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано в Ѕ частині за ОСОБА_7 згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2010 року, а інша Ѕ частина в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» не зареєстрована. Відповідно до інформації виконавчого комітету Русько-Тишківською сільської ради від 22.03.2017 року №307, зазначений житловий будинок зі службовими будівлями та спорудами зареєстрований в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради під НОМЕР_3, рік забудова житлового будинку 1986. Головою господарства значиться ОСОБА_7 в Ѕ частині, ОСОБА_5 в Ѕ частині житлового будинку. Двір відноситься до категорії робочих. Земельна ділянка площею 2000 кв.м. фонд Русько-Тишківської сільської ради. Цей будинок був збудований у 1986 році ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Відповідно до діючого на той час законодавства, спірний житловий будинок є обєктом власності ОСОБА_5 і їй належить. Чоловік померлої, ОСОБА_8, помер раніше своєї дружини ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв її син, чоловік та батько позивачів ОСОБА_6, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, тому як проживав зі спадкодавцем на день її смерті. Інших спадкоємців у ОСОБА_5 не має. ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_6. Після його смерті спадщину прийняли його дружина ОСОБА_1, оскільки звернулася у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, неповнолітній син ОСОБА_2, який був зареєстрований на день смерті спадкодавця разом із ним, а також донька померлого ОСОБА_3, оскільки звернулася у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 Однак в оформленні спадщини було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності та державну реєстрацію вищезазначеного нерухомого майна на імя спадкодавця.За вказаних обставин виникла необхідність звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2017 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

28 серпня 2017 року недоліки усунуто.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 вересня 2017 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Харківського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2017 року витребувано в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Євгена Котляра, б. 4 відомості про те хто звертався із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, мешкала за життя за адресою АДРЕСА_2 та після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року, який за життя мешкав за адресою АДРЕСА_2; відомості про те, чи мається в наявності заповіт від ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року, мешкала за життя за адресою АДРЕСА_2 та від ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року, який за життя мешкав за адресою АДРЕСА_2 та на чиє імя; відомості про те, чи видалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину.

Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачі позов підтримали, просили його задовольнити, представник відповідача Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області просив розглянути справу без участі згідно вимог чинного законодавства.

Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Враховуючи, що в судове засідання не зявились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

07 травня 2018 року на підставі ч. ч.1,4 ст. 268 ЦПК України вступна і резолютивна частини рішення підписані судом без його проголошення за неявкою усіх учасників справи.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно довідки КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 03.04.2017 року№Ч-951, згідно архівних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано в Ѕ частині за ОСОБА_7 згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2010 року, в бюро зареєстровано 17.08.2010 року в реєстровій книзі №2 реєстр 528. Реєстрація другої Ѕ частини в бюро не проводилася

В матеріалах архівної справи є інформація виконавчого комітету Русько-Тишківською сільської ради від 22.03.2017 року №307, зазначений житловий будинок зі службовими будівлями та спорудами зареєстрований в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради під НОМЕР_3, рік забудова житлового будинку 1986. Головою господарства значиться ОСОБА_7 в Ѕ частині, ОСОБА_5 в Ѕ частині житлового будинку. Двір відноситься до категорії робочих. Земельна ділянка площею 2000 кв.м. фонд Русько-Тишківської сільської ради.

Зазначене підтверджується також довідкою №736 від 04.08.2017 року, виданою Русько-Тишківською сільською радою, із якої також вбачається, що будинок (домоволодіння), розташоване в АДРЕСА_1 Разом зі службовими будовами і спорудженнями зареєстровано в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради по селу Руські Тишки під №;НОМЕР_4, рік забудови 1986. Головою господарства значиться ОСОБА_7, Ѕ частина житлового будинку, ОСОБА_5, Ѕ частина житлового будинку. Довідка видана згідно погосподарської книги №11 Русько-Тишківської сільської ради.

Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Суд вважає, що ОСОБА_5 набула на спірний житловий будинок право власності за своє життя в порядку забудови.

Цивільним кодексом України в редакції 1963 року момент виникнення права власності був передбачений тільки ст. 128 цього Кодексу, де зазначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

В подальшому Законом України «Про власність» від 07.02.1991р., а саме ст. 12 були встановлені підстави виникнення права приватної власності, де зазначено, що праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про власність» обєктами права приватної власності є жилі будинки..

Відповідно до діючої на той час (до 13.12.1995р.) Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах и селищах міського типу Української PCP, затвердженої замісником міністру комунального господарства УРСР 31.01.1966р., п. 6 ч. 2 - будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, як і адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації.

Крім того, з Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975р. вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в Погосподарській книзі.

Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на обєкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обовязковим.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 виданого Русько-Тишківської сільською радою Харківського району Харківської області.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, став її син, ОСОБА_6, який спадщину прийняв відповідно до ст. 549 ЦК України, оскільки проживав із спадкодавцем на день її смерті в спадковому будинку, доглядав за нею, користувався житловим будинком та земельною ділянкою.

Інших спадкоємців у ОСОБА_5 не має, оскільки її чоловік ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, що підтверджується копією свідоцтва про серія НОМЕР_6

ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_7 виданого Виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області.

Після його смерті спадщину прийняли його дружина ОСОБА_1, оскільки звернулася у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, неповнолітній син ОСОБА_2, який був зареєстрований на день смерті спадкодавця разом із ним, а також донька померлого ОСОБА_3, оскільки звернулася у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Родинні стосунки підтверджуються наданими свідоцтва про народження та шлюб.

Однак, як вбачається із листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області щодо розяснення по порядку оформлення спадкових прав, для вирішення питання можливості оформлення спадкових прав на нерухоме майно запропоновано звернутися до суду, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності та державну реєстрацію вищезазначеного нерухомого майна на імя спадкодавця.

З відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №05/02.14 від 03.01.2018 року вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_5, яка на час смерті проживала в АДРЕСА_3, з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита. Свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала. Відомості про посвідчені заповіти від імені ОСОБА_5 відсутні. Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року ОСОБА_6, який проживав на час смерті в АДРЕСА_3 з заявами про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку звернулася дружина померлого ОСОБА_1, про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку звернулася дочка померлого ОСОБА_3. Заяви від інших спадкоємців не поступали. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відомості про посвідчені заповіти від імені ОСОБА_6 відсутні.

Оскільки спірні правовідносини щодо спадкування після смерті спадкодавця виникли в 2014 році, то вони регулюються відповідно до норм Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, яке діяло на час їх виникнення.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини за ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом, оскільки житловий будинок входить до спадкової маси та не являється самочинним майном, а позивачами були виконані всі вимоги закону щодо прийняття спадщини.

Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ

позов ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 право власності по 1/6 частині житлового будинку літ. «А-1» , загальною площею 80,20 кв.м., житловою площею 33,80 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року та після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4

Позивач ОСОБА_3, РНОКПП:НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4

Відповідач Русько-Тишківська сільська рада Харківського району Харківської області, , місце знаходження юридичної особи с. Руські Тишки, вул. Кленова, 1-а.

Повне рішення складено без його проголошення 17 травня 2018 року.

Суддя О.В. Назаренко

.