У Х В А Л А

15.11.2018 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л. М. оглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Пилипчанської сільської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до Пилипчанської сільської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, мотивуючи тим, що 14 грудня 2017 року помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті залишилася спадщина у виді житлового будинку з відповідними господарськими спорудами в селі Пилипча по вул. Виноградній (колишня Котовського), буд.3 Білоцерківського району Київської області. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги, тому звернулась до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину, однак отримала відмову. У постанові державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 від 29 вересня 2018 року зазначено, що ОСОБА_1 має право на спадкування, але оформити свої спадкові права через органи нотаріату та отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначений житловий будинок немає можливості, оскільки новозбудований житловий будинок не введений в експлуатацію та не здійснена реєстрація права власності на нього. Позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на спадкове майно у виді житлового будинку з відповідними господарськими спорудами в селі Пилипча по вул. Виноградній (колишня Котовського), буд.3 Білоцерківського району Київської області.

Оглянувши позовну заяву та додатки до неї суд вказує на таке.

Подана заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Всі відомі позивачу відомості подана позовна заява не містить. Так позивачці достеменно відомо її реєстраційний номер облікової картки платника податків, однак він свідомо не вказаний у позовній заяві.

З позовної заяви не можливо встановити чи проводились позивачкою заходи досудового врегулювання спору, про що має бути зазначено в позовній заяві, як того вимагає п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивачки, що відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За приписами п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачка підтверджує відповідність копій письмових доказів оригіналу, які знаходяться у неї, своїм підписом однак не зазначає дати такого засвідчення, чим не дотримується вимог ч.5 ст.95 ЦПК України.

Позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи, що суперечить п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Підтвердження ОСОБА_1 про те, що нею не подано до суду іншої заяви (заяв) з тих самих підстав, як того вимагає п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява не містить. Твердження ОСОБА_1 про те, що в провадженні суддів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, не має справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, не може вважатись дотриманням п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України, оскільки не перебування аналогічної позовної заяви в провадженні суддів України не підтверджує, що таку позовну заяву позивачкою не подано.

У п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України законодавець вимагає від позивачів зазначати у позовній заяві ціну позову.

За змістом п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у справах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна.

Позивач порушує питання про визнання за нею права власності на домоволодіння. При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна на час звернення позивачки до суду.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. В даному випадку ОСОБА_1 слід було подати відповідні докази разом із поданою позовною заявою, чого зроблено не було.

Оскільки в матеріалах справи відсутній актуальний звіт про оцінку вартості спірного майна, то визначити точну ціну позову не вбачається можливим. Визначення ціни позову це обовязок, а не право позивачки, тому останній слід визначити ціну позову за правилами п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України та вказати її у позовній заяві, як того вимагає п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу позивачки, що у Законі України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За змістом ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 просить суд звільнити її від сплати судового збору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Поряд з цим, у ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік позивачів, які в силу закону звільняються від сплати судового збору.

ОСОБА_1 клопочачи перед судом про звільнення від сплати судового збору жодним чином не вказує на свою приналежність до осіб визначених у ст.5 Закону України «Про судовий збір», як і не додає до позовної заяви доказів такої приналежності. ОСОБА_1 не посилається на те, що її майновий стан не дозволяє їй сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі, відповідних доказів для їх оцінки судом не надає. За таких обставин, не зрозуміло з яких міркувань суд має дійти висновку про звільнення позивачки від сплати судового збору, тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити як необґрунтованого.

Суд звертає увагу позивачки, що підставою для відмови їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння стало те, що новозбудований житловий будинок не введений в експлуатацію та не здійснена реєстрація права власності. При цьому ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на цей будинок.

До завершення будівництва і реєстрації права власності на будинок цей обєкт не вважається нерухомим майном і на нього не може бути оформлена спадщина на будинок.

До складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Тобто, для переходу в спадщину права власності на будинок необхідно, щоб спадкодавець мав за життя всі документи, які підтверджують виникнення в нього права власності на збудований будинок.

За ст.190 ЦКУ майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Тому права й обовязки спадкодавця як забудовника незавершеного будівництва є майновими і включаються до майна в розумінні ч.1 ст. 190 ЦКУ.

Особливість в правовому регулюванні таких відносин полягає в тому, що обєкт матеріального права, як окрема річ цивільного обороту, ще не створена, оскільки будинок не добудований і/ або не введений в експлуатацію, і відповідно не зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Нормами ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна.

Також, статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено житловий будинок як обєкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Цивільного кодексу України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

До прийняття житлового будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на житловий будинок як нерухоме майно юридично не існує, натомість в якості обєктів цивільних прав щодо яких можливо вирішувати спір, існують лише будівельні матеріали, обладнання та утворені ними конструктивні елементи.

В звязку з цим, оскільки у п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України обовязок визначитись із змістом позовних вимог покладено саме на позивача, ОСОБА_1 слід належним чином визначитись з тим, яке саме своє право вона вважає порушеним, та, відповідно, визначитись із способом його захисту.

Враховуючи виявлені недоліки позовної заяви, її слід залишити без руху надавши позивачці строк усунення виявлених недоліків та приведення позовної вимоги у відповідність із ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки за змістом п.3,4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на численні недоліки позовної заяви поданої ОСОБА_1 суд, сприяючи у реалізації прав позивача вважає за необхідне розяснити ОСОБА_1 наступне.

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (ст.59 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ст.3 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

В звязку з тим, що право на правову допомогу для ОСОБА_1 гарантовано Державою, суд вважає за необхідне розяснити позивачці необхідність звернення за професійною правничою допомогою для ефективного захисту її прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.84, 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Пилипчанської сільської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяОСОБА_4