Провадження №22-ц/801/359/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач :Сало Т. Б.
УХВАЛА

21 грудня 2018 рокуСправа № 127/23853/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Сала Т.Б., вирішуючи питання щодо відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, третя особа - Управління Пенсійного Фонду України в місті Вінниці, про відшкодування шкоди,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року позов про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 46560 грн. 50 коп. у відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

21 листопада 2018 року (Вх.№93729 від 22.11.2018) управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області на вказане рішення подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу управління Державної казначейської служби України у м.Вінниці Вінницької області залишено без руху у зв'язку із несплатою судового збору. Надано заявнику строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору у розмірі 1057 грн. 20 коп. та роз'яснено, що у випадку невиконання вимог ухвали, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали від 27 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області отримало 05 грудня 2018 року із відміткою пошти «вручено 05.12.2018» та підписом в графі «розписка в одержані» (а.с.78). Однак, у визначений строк недоліки апеляційної скарги усунуто не було.

06 грудня 2018 року на адресу Вінницького апеляційного суду від управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області направлено заяву (Вх.№910 від 07.12.2018), у якій зазначено, що позов про відшкодування шкоди заявлено до Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, тоді як управління є виключно представником держави у справі, на учасника процесу без статусу юридичної особи не може покладатися обов'язок зі сплати судового збору. Також, оскільки позивачем у відповідності до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» при поданні позовної заяви судовий збір не сплачувався, то і при поданні апеляційної скарги на судове рішення першої інстанції судовий збір сплаті не підлягає.

Доводи управління Державної казначейської служби України у м.Вінниці Вінницької області про те, що позов пред'явлено до Держави Україна, в особі управління Державної казначейської служби України у м.Вінниці Вінницької області, яке є лише представником держави у відповідній сфері правовідносин, а тому управління не є платником судового збору, оскільки Держава Україна не є юридичною особою, судом до уваги не приймаються.

Відповідно до положень статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

У ч. 4 ст. 58 ЦПК України зазначено, що держава бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Звертаючись до суду із позовом, позивач визначив відповідачем Державу Україна в особі управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області. Враховуючи зазначене, управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області як сторона у справі зі статусом юридичної особи є платником судового збору.

Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Судом не приймаються до уваги посилання апелянта на постанову об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.06.2018 у справі №914/1748/17, у якій зазначається про звільнення скаржника від сплати судового збору в апеляційній та касаційній інстанції у разі якщо позивач по справі не сплачував судовий збір за подання позову. У вказаній справі скаржником виступав саме позивач, а не відповідач. Як вбачається з матеріалів справи, управління Державної казначейської служби України у м.Вінниці Вінницької області є відповідачем по справі, тому на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не підлягає звільненню від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно із ч. 6 ст. 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Станом на 21 грудня 2018 року вимоги ухвали апеляційного суду від 27 листопада 2018 року не виконано, докази сплати судового збору до суду не надходили, тому подану апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч.7 ст.185 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 260, 357, 381 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року - вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.Б. Сало