Справа № 477/2733/18
Провадження № 2/477/1084/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Полішко В.В., з секретарем Хлибовою Г.Є. ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2, який зареєстрований 29 серпня 1992 року Корабельним районним відділом записів актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис №403.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1992 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв'язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають разом, але спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сімї неможливе.

В судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у звязку з перебуванням у відряджені, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, присвоєне їй при державній реєстрації шлюбу, «Супрун».

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб від 29 серпня 1992 року серії ІІ-ФП № 291357, сторони уклали шлюб 29 серпня 1992 року, який зареєстрований Корабельним районним відділом записів актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис №403(а.с. 3).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження видане 05 липня 2002 року серії 1-ФП №138955 (а.с. 4).

Шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають разом, проте спільне господарство не ведуть. Про спір між сторонами щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 112 Сімейного кодексу встановлено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в свою чергу, в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що вона також втратила будь-який інтерес до шлюбу з позивачем.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сімю, у звязку з чим позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає задоволенню.

Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В звязку з чим суд вважає можливе задовольнити клопотання ОСОБА_2 та після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, «Супрун».

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 29 серпня 1992 року Корабельним районним відділом записів актів громадянського стану м. Миколаєва, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 403, розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище, присвоєне при державній реєстрації шлюбу, «Супрун».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1, с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області, вул. 61 Комунара, 2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_2, с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області, вул. 61 Комунара, 2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя В.В. Полішко