Дата документу 27.09.2018
Справа № 334/943/18
Провадження № 2/334/2106/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

27 вересня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Лапі М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,-

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позов обґрунтований тим, що 22 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя виніс ухвалу по справі № 334/8575/17 провадження № 2-н/334/479/17 про відмову у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з централізованого опалення житлового приміщення та гарячого водопостачання в сумі 10997.02 грн. за період з 01.10.2010 р. по 01.11.2016 р.

Згідно ч. 2. ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Позивачем вказано, що відповідачка користується електроенергією та є її споживачем на підставі особового рахунку НОМЕР_1 про користування послугами з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак свої обов'язки по оплаті за їх використання не виконує, тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 - мешканки квартири АДРЕСА_1, заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію, яка утворилась за період часу з 01.10.2010 р. по 01.11.2016 р. у розмірі 10997,02 грн.

За вказаний період заперечень з боку Споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну «МТМ» не надходило.

Система опалення помешкання Відповідача є невід'ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від'єднання якої є неможливим як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Наявність заборгованості споживача за спожиту теплову енергію унеможливлює своєчасні розрахунки Концерном «МТМ» за спожитий природний газ, що в свою чергу може поставати під загрозу безперервність надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до цілого району міста

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі через факт погашення боргів. Так, відповідно до розрахунку за листопад та грудень 2016 року, відповідачка сплатила 30.11.2016 року суму у розмірі 700 грн. та 28.12.2016 року суму у розмірі 15000 грн. за опалення через особовий рахунок НОМЕР_1. ОСОБА_1 просить суд відмовити у позові Концерну «МТМ» та покласти на позивача всі судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності сторін.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1, заборгованість відповідачки за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період часу з 01.10.2010 р. по 01.11.2016 р. становить 10997,02 грн.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого манна щодо об'єкта нерухомого майна № 107226097 віл 12.12.2017 АДРЕСА_1 на праві приватної власності ОСОБА_1.

Згідно платіжної квитанції № здійснено переказ коштів за централізоване опалення квартири АДРЕСА_1 у сумі 700,00 грн. до Концерну «Міські теплові мережі» за особистим рахунком НОМЕР_1. Квитанцією № 30 підтверджено, що 28.12.2016 року платник ОСОБА_2 здійснив операцію з передання коштів Концерну «Міські теплові мережі» у сумі 15000,00 грн. за призначенням: готівкові кошти від населення за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1, особистий рахунок НОМЕР_1.

Аналізуючи доводи сторін позивача, суд виходить з наступного

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.21Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою - комунальних послуг.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

За вимогами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України)

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач свої зобов'язання з оплати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води виконав належним чином, погасив заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 10 997,02 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 2 частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови в позові судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141-142, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Гнатюк