Головуючий у 1 інстанції Мірошниченко Л.Є.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Ситника Д.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 219/10304 /17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Бахмутська житлова управляюча компанія» про визнання заборгованості безпідставно нарахованою та такою, що не підлягає оплаті, та за зустрічним позовом Комунального підприємства «Бахмутська житлова управляюча компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 ,

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року (суддя Павленко О.М.), ухваленого в приміщенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області, повний текст складено 24 вересня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з зазначеною позовом, в обґрунтування якого послались на те, що вони є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 53,8 кв.м. Зазначений будинок, перебуває на балансі відповідача з травня 2008 р., тобто, відповідач є балансоутримувачем, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг. 18 серпня 2017 р. мешканці багатоквартирного будинку № 50 по вул. Незалежності у м. Бахмут звернулись до Бахмутської міської ради та Відповідача з клопотанням вирішити наступні питання з утримання будинку та прибудинкової території: відновлення асфальтового покриття у дворі; ремонту покрівлі будинку; відновлення мереж опалення, водопостачання, водовідведення у підвалі будинку з тим, щоб унеможливити постійні витоки вод у підвал, зокрема, витоки стічних каналізаційних вод, ремонту парадних будинку та парадних дверей, зокрема, з боку вулиці Незалежності, відновлення поверхні стола у дворі. Також мешканці будинку звертали увагу відповідача на те, що починаючи з 1990 років, послуги з утримання будинку і прибудинкової території відповідно до діючих в Україні нормативів, норм, стандартів, порядків і правил не надавались. Підмітання прибудинкової території - фактично єдина постійна послуга, яку отримують мешканці будинку від відповідача. У відповідь на колективне звернення мешканців житлового будинку відповідач повідомив, що за квартирою АДРЕСА_1 обліковується заборгованість станом на 01.08.2017 р. у сумі 5 752,32 грн. З відомості про стан лицьового рахунку НОМЕР_1 абонента ОСОБА_2 вбачається, що до загальної суми боргу відповідач включив суму боргу, що утворилась станом на вересень 2014 р. у розмірі 3500,90 грн., тобто, за межами строку позовної давності. Заборгованість у сумі 5752,32 грн. позивачі не визнають, бо, по-перше, відповідач станом на дату складання цього позову не надавав послуги з утримання будинку і прибудинкової території у обсягах, передбачених діючим в Україні законодавством, а по-друге, не укладав з ними письмовий договір на надання житлово-комунальних послуг. Вважають, що заборгованість у сумі 5 752,32 грн., яку відповідач обліковує на лицьовому рахунку підлягає скасуванню з огляду на наступне. Будинок був введений в експлуатацію у 1959 році. Відповідач з травня 2008 року прийняв будинок на баланс і обслуговування. Але роками не виконував необхідного обсягу робіт по утриманню в належному стані будинку і прибудинкової території. Покрівля будинку, мережі в межах будинку, панелі стін у під'їздах знаходяться у незадовільному стані, каналізаційні води систематично заливають підвал. Асфальтове покриття у дворі не відновлялось десятиліттями. Небайдужі мешканці будинку за свій рахунок постійно виконують необхідні ремонтні роботи по будинку, підтримують у чистоті та забезпечують освітлення сходових клітин у під'їздах, видаляють з підвалу загиблих кішок та пацюків, ремонтують лавки, стіл, дитячу гойдалку у дворі. Єдина послуга, яку позивачі отримують від відповідача, - це підмітання двору. За підмітання двору вони сплачували відповідачу, зокрема, в межах строку позовної давності з жовтня 2014 р. позивачі платили відповідачу по 100,00 грн. щомісяця, а з лютого 2017 р. по 180,00 грн. щомісяця, що підтверджено відповідними квитанціями. Відповідач, прийнявши в травні 2008 року будинок на баланс та обслуговування, не підготував та не уклав у письмовій формі з мешканцями будинку, в тому числі і з ними, договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Вказують, що саме відповідач як балансоутримувач зобов'язаний підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з типовим договором, форма якого затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 529. Згідно ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Оскільки, договір про надання житлово-комунальних послуг між ними і відповідачем не укладався, вони не можуть бути примушені до погашення заборгованості, що обліковується по лицьовому рахунку НОМЕР_1 абонента ОСОБА_2 Оскільки розрахунковим періодом є календарний місяць, то строки сплати платежів за житлово-комунальні послуги визначаються періодичними щомісячними платежами. Відомість про стан лицьового рахунку НОМЕР_1 абонента ОСОБА_2 містить інформацію про щомісячне нарахування платежів без вказівки на конкретну дату нарахування. Просили суд застосувати загальний строк позовної давності з наслідками, передбаченими ч.4 ст.267 ЦК, до суми 3 500,90 грн., що складається із сукупності щомісячних платежів, нарахованих відповідачем на лицьовому рахунку НОМЕР_1 абонента ОСОБА_2 станом на вересень 2014 року, але не сплачених позивачами по причині ненадання відповідачем житлово-комунальних послуг у обсягах, передбачених чинним законодавством України. Вказують, що облік відповідачем на лицьовому рахунку НОМЕР_1 абонента ОСОБА_2 станом на 1.08.2017 року заборгованості у сумі 5 752,32 грн., в тому числі суми 3 500,90 грн., що складається із сукупності несплачених щомісячних платежів, станом на вересень 2014 року спричиняє безпідставне завищення оцінки активів відповідача, що є прямим порушенням п. 1 ст. 3 та абзацу другого частини першої ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» в частині не забезпечення мети ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності та свідчить про незастосування в бухгалтерському обліку принципу обачності. Просили суд: скасувати заборгованість в сумі 5752,32 грн., нараховану по лицевому рахунку НОМЕР_1 абонента ОСОБА_3 станом на 01.08.2017 року по квартирі АДРЕСА_1

В листопаді 2017 року КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в якому просило суд стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з 01.05.2008 року по 01.10.2017 року в сумі - 5 853 гр. 92 коп. та штрафні санкції у вигляді індексу інфляції в сумі - 1 685 гр. 93 коп., три відсотки річних в сумі - 439 гр. 28 коп. та судовий збір, в обґрунтування позовних вимог послалось на те, що відповідачі є співвласниками житлової квартири АДРЕСА_1 загальною площею 53,8 кв.м. З 01.05.2008 року по теперішній час надання житлово-комунальних за зазначеною адресою здійснює ремонтно-експлуатаційна дільниця КП «Бахмутська житлова керуюча компанія» в межах тарифів, затверджених рішеннями виконкому Артемівської міської ради від 07.05.2008 року № 331, від 09.11.2011 року № 464, від 14.03.2012 року № 67, рішенням виконкому Бахмутського міської ради від 13.07.2016 року № 150. Відповідачі проживають в житловій квартирі, загальною площею 53,8 кв.м, і одночасно є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем. Відповідачі як власники квартири не оплачували поточні платежі за утримання будинку, споруд та прибудинкової території, своєчасно не проводили погашення заборгованості за дані послуги, тому своїми діями порушують ст.ст. 66-68, 156, 162 Житлового Кодексу, п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків. Відповідно до вимог ч.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальних послуги ». Відповідачі як власники квартири зобов'язані своєчасно вносити плату за квартиру і за комунальні послуги позивача щомісяця, виходячи із загальної площі своєї квартири: з 01.05.2008 р по 31.12.2011 р - 64,02 грн. в місяць; з 01.01.2012 р - по 30.06.2016 р. -167,86 грн. в місяць; з 01.07.2016 р - 230,80 грн. в місяць. Відповідачі не здійснювали оплату за житлово-комунальні послуги і таким чином за ним утворилася заборгованість по даному виду платежу. Станом на 01.10.2017 р. згідно з відомістю стану особового рахунку № 713956 по оплаті за житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2008 року по 1.10.2017 року заборгованість відповідачів становить 5853,92 грн. Однак, згідно з відомістю стану особового рахунку НОМЕР_1 по оплаті за послуги за цей же період, відповідачами була здійснена плата платежів за житлово-комунальні послуги. Даний факт говорить про переривання позовної давності (Перебіг позовної явності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку) ст.264 ЦК України. Відповідачі оплачують житлово-комунальні послуги за централізоване топлення, централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване водовідведення, вивезення твердих відходів, тим самим підтверджують факт отримання житлово-комунальних послуг, які подаються з комунікацій та інженерних систем, які обслуговує позивач. Житлово-комунальні послуги були надані, відповідачі користувалися цими послугами, а тому повинні їх сплатити. Так само, відповідачі не виконують їх законні вимоги, вони неодноразово надавали на ознайомлення і підписання Договір на надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Договір до теперішнього часу відповідачами не підписаний. Зразок Договору на надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території був опублікований в газеті «Вперед» в номерах № 83 (18107) від 04.08.2009 р., № 88 (18555) від 31.10.2012 р. У цих же номерах газети було додатково зазначено, що з текстом Договору можна ознайомитися на офіційному сайті Артемівської міської ради, а для його підписання звернутися до позивача. Для більш якісної роботи з надання житлово-комунальних послуг населенню міста на виконання Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 18.04.2013 року позивач з листом № 01-0676 звернувся в ТРК «Заказ» для розміщення на телебаченні оголошення з питання ознайомлення населення і підписання договору на надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Дане оголошення виходило в ефір телебачення 20, 21, 27.04.2013 року, 04, 05, 18, 19, 28.05.2013 року. Не підписання Договору свідчить про пряме і неодноразовому порушення відповідачами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житловими будинками і прибудинкової території, згідно яких споживач зобов'язаний підписати договір на надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Не здійснюючи оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідачі не дають можливість підприємству в повній мірі виконувати свої завдання, що впливає не тільки на обсяги, але і на якість виконуваних робіт, підриває стабільність фінансового стану підприємства, яке є балансоутримувачем житлового фонду територіальної громади.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» щодо визнання заборгованості у сумі 5 752 гр. 32 коп., яка обліковується станом на 1 серпня 2017 р. на лицьовому рахунку НОМЕР_1, відкритому на ім'я абонента ОСОБА_2, за адресою: квартира АДРЕСА_1 безпідставно нарахованою та такою, що не підлягає оплаті, відмовлено. Зустрічний позов КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2на користь КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» заборгованість за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку, споруд та прибудинкової території в розмірі 5 770 гр. 50 коп., індекс інфляції в розмірі 1 661 грн. 90 коп., 3 % річних в сумі 424 грн. 36 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Бахмутська житлова управляюча компанія», в дольовому порядку судовий збір по 787 грн. 73 коп. з кожного.

З зазначеним рішенням суду не погодились позивачі, подали апеляційну скаргу в якій ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволені зустрічного позову та задоволення їх позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги послались на обставини викладені в позовні заяві та додатково зазначили, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження дійсного надання житлово-комунальних послуг в обсязі та з періодичністю, передбаченим законодавством і рішеннями органу місцевого самоврядування протягом спірного періоду. Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки письмовим доказам не надання житлових послуг о повному обсязі, а саме зверненню мешканців будинку № 50, від 18.08.2017 року до Бахмутської міської ради; акту мешканців будинку № 50 від 10.05.2018 року. Не враховано, що відповідач КП не користувалось своїм правом і не направляло щомісячно їм вимоги про оплату послуг. Вважають , що боргові зобов'язання ними не порушувались , тому відсутні підстави для застосування ч.2 ст. 635 ЦК України. Також судом не враховано, що за період з 01.05.2008 року по 01.11.29017 року КП «Артемівська керуюча компанія житлово- комунальних послуг» надіслало на їх адресу лише одну претензію досудового врегулювання від 30.09.2013 № 01-01444/13, в якій вимагало сплатити борг у сумі 2418,72 грн., що утворився станом на 01.09.2013 року. Також вважають, що судом безпідставно не застосовано до позовних вимог КП позовна давність. Рішення суду не містить жодного розрахунку заборгованості . Судом першої інстанції не враховано, що позовна давність застосовуються до кожного окремого щомісячного платежу. Вважають, що КП «Артемівська керуюча компанія житлово - комунальних послуг» подало позов поза строками позовною давності.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній з доводами апеляційної скарги не згодний, просить рішення суду залишити без змін.

Позивачка в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували , просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» суд першої інстанції виходи з того, що мало місце фактичне надання послуг з боку КП, але не в повному обсязі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ці послуги приймали, користувались ними проте належним чином у повному обсязі їх не сплачували, в наслідок чого утворилась заборгованість.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (до перейменування вул. Радянська) в місті Бахмут Донецької області, загальною площею 53,8 кв.м., що підтверджено свідоцтвом про право власності від 08.10.1996 року.

Відповідно до відомості стану особового рахунку НОМЕР_1 по сплаті за житлово-комунальні послуги, за період з 1.05.2008 року по 1.10.2017 року відповідачі мають заборгованість перед позивачем за надані комунальні послуги в розмірі 5 853 гр. 92 коп., яка утворилась за вказаний період (а.с.144 -147 т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 625515 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Комунальне підприємство «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» знаходиться за адресою: 84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Соборна, буд. 8, керівником юридичної особи є ОСОБА_4 (а.с.155 т.1).

З копії статуту КП «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» нової редакції, затвердженого рішенням виконкому Артемівської міської ради від 4 червня 2008 року за № 419, вказане підприємство створене з метою управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Артемівська, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, здійснення контролю за забезпеченням населення м. Артемівська житлово-комунальними послугами необхідного рівня та якості, одержання прибутку на основі повного задоволення потреб громадян, населення, установ і організацій у послугах, що надаються у сферах визначених предметом діяльності виробленої продукції, товарах і виконуваних роботах (пункт 3.1) (а.с.147-150 т.1).

З рішень виконавчого комітету Артемівської міської ради від 1 листопада 2006 року за № 740 «Про визначення виробників та виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді територіальної громади міста Артемівська» та від 11 серпня 2010 року за № 344 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у місті Артемівську» вбачається, що з управління будинком, спорудою або групою будинків, вивезення твердих побутових відходів, ремонту приміщень, будинків, споруд, передбачених пунктом 4 частини першої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Артемівська комунальне підприємство «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг» та інших.

Згідно рішення виконавчого комітету Артемівської міської ради від 8 липня 2009 року за № 292 «Про затвердження форми Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та Порядку перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, встановленого для населення м. Артемівська, яке мешкає у комунальному житловому фонді, у разі ненадання окремих видів послуг, або надання послуг не в повному обсязі» встановлено форму Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та Порядок перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, встановленого для населення м. Артемівська, яке мешкає у комунальному житловому фонді, у разі ненадання окремих видів послуг, або надання послуг не в повному обсязі, та визначено, що дане рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення у місцевих засобах масової інформації та розміщення на офіційному веб-сайті Артемівської міської ради в мережі Інтернет (а.с.173 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради від 14 березня 2012 року за № 67 «Про затвердження скоригованих для тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій для населення м. Артемівська, яке мешкає у комунальному житловому фонді» затверджено скориговані тарифи на послуги утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з 1 січня 2012 року по 31 березня 2012 (а.с.164 т.1).

Згідно зі статтями 13, 14 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов'язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Тому першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично надавались, хочу і не у повному обсязі, вони ними користувались, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин не застосовуються вимоги ст. 625 ЦК України.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов'язання, зокрема, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті З частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, рішеннями виконавчого комітету Артемівської міської ради від 1 листопада 2006 року за № 740 «Про визначення виробників та виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді територіальної громади міста Артемівська» та від 11 серпня 2010 року за № 344 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у місті Артемівську» виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках комунальної власності територіальної громади м. Артемівська є комунальне підприємство «Артемівська керуюча компанія житлово-комунальних послуг», (КП «Бахмутська житлова управляюча компанія»).

За загальним вимогами цивільного процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 83-84, 87, 89, 228-229, 235, 243,263-265 ЦПК України суд першої інстанції надав юридичну оцінку наданим КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, перевірив обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу та встановив, що сума заборгованості за житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території становить 57770,50 грн., що підтверджується доказами у матеріалах справи.

Суд першої інстанції при визначені розміру нарахувань виходив з відомостей, зазначених КП «Бахмутська житлова управляюча компанія» у розрахунках та стягнув інфляційні втрати у розмірі 1 661,90 грн., та 424,36 грн. - три проценти річних від простроченої суми.

В апеляційній скарзі позивачка посилається на те, судом першої інстанції надано невірну оцінку доказам по справі.

На підставі вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 265 ЦПК України.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачами не надано.

Інші докази та обставини, на які посилаються апелянти в апеляцій скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції правильно встановлено характер правовідносин, вирішено спір з урахуванням конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів та з дотриманням норм процесуального права.

Вимогами ч.1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.О. Тимченко

Судді: І.О. Дундар

О.І. Корчиста

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року

Головуючий: О.О. Тимченко