Провадження 6/127/842/18
У Х В А Л А

20 грудня 2018 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Константинова А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

подання зареєстроване судом 19.12.2018 року і мотивоване тим, що з 12.03.2018 року на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 55777020 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем від 22.12.2017 року № 14873 про стягнення з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, прож.: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 3 001 774,48 грн.

У строк, наданий для добровільної сплати боргу, ОСОБА_3 борг не сплатила.

Постановою від 13.04.2018 року у виконавчому провадженні № 55777020 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3

На виклики державного виконавця від 11.05.2018 року, від 23.07.2018 року, від 21.09.2018 року ОСОБА_3 не з'явилась.

Відповідно до інформації, отриманої державним виконавцем, ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, нерухомого майна, транспортних засобів у власності не має, рахунків не має, доходи відсутні.

ОСОБА_3 документована паспортами громадянина України для виїзду за кордон: серії НОМЕР_2 від 04.04.2012 року, з терміном дії до 04.04.2022 року та серії НОМЕР_3, від 26.07.2017 року, з терміном дії до 26.07.2027 року.

ОСОБА_3 перетинала державний кордон України: 10.03.2018 року в напрямку Львів-Вроцлав; 11.04.2018 року - Вроцлав-Київ; 21.09.2018 року - Київ-Перемишль; 24.09.2018 року - Перемишль-Київ.

Однак, станом на день звернення із поданням борг за виконавчим написом нотаріуса ОСОБА_3 не сплатила, будь-яких дій, спрямованих на сплату боргу не здійснила, у зв'язку з чим головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Сінгаєвська О.М. просила про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 до виконання нею виконавчого напису, виданого 22.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу № 14873 про стягнення на користь ПАТ «ПриватБанк» боргу в сумі 3 001 774,48 грн.

В судове засідання головний державний виконавець Сінгаєвська О.М. не з`явилась, подала заяву про розгляд подання у її відсутність.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що з 12.03.2018 року на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 55777020 з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 22.12.2017 року № 14873 про стягнення з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, прож.: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором від 30.03.2007 року в розмірі 3 001 774,48 грн.

Постановою від 13.04.2018 року у виконавчому провадженні № 55777020 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3

На виклики державного виконавця від 11.05.2018 року, від 23.07.2018 року, від 21.09.2018 року ОСОБА_3 не з'явилась.

З отриманої на запити державного виконавця інформації вбачається, що ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, нерухомого майна, транспортних засобів, рахунків не має, офіційні джерела доходів відсутні.

Державна міграційна служба України у Вінницькій області 17.04.2018 року повідомила, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, була документована паспортами громадянина України для виїзду за кордон: серії НОМЕР_2 від 04.04.2012 року, з терміном дії до 04.04.2022 року та серії НОМЕР_3, від 26.07.2017 року, з терміном дії до 26.07.2027 року.

Із витягу, що 11.10.2018 року був наданий Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_3 перетинала державний кордон України: 10.03.2018 року - у напрямку Львів-Вроцлав; 11.04.2018 року - Вроцлав-Київ; 21.09.2018 року - Київ-Перемишль; 24.09.2018 року - Перемишль-Київ.

Подання державного виконавця розглядається відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України (в редакції, зі змінами станом на 03.07.2018 року), частинами 1, 3, 4 якої передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначені в Законі України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» в редакції, чинній на час звернення до суду з даним поданням, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Так, застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції Українита ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

В інформаційному листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» судам роз'яснено, що "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону "Про виконавче провадження" позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, на які посилається суб`єкт подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Саме на державного виконавця покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов'язання, також викладена в рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Разом з тим, належних доказів на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання своїх зобов`язань державний виконавець до подання не додав.

Суд враховує, що невиконання зобов`язання може бути зумовлене об`єктивними причинами, але державним виконавцем не доведено, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання виконавчого напису нотаріуса, хоча має змогу погасити борг у повному обсязі, але не робить цього без поважних причин.

Враховуючи вимоги ст. 33 Конституції України про те, що кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання і право залишититериторіюУкраїни, Конвенцію про захист прав і основоположних свобод, суд прийшов до висновку, що в задоволенніподанняслідвідмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

в задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст. 354, ст. 355 ЦПК України, підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Повне судове рішення складене 20 грудня 2018 року.

Суддя: