1Справа № 335/9973/18 2/335/2436/2018
09 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника -адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2015 року за реєстровим номером 2-4052 .
У належній позивачу квартирі зареєстрована також її онука ОСОБА_3, яка декілька років тому виїхала з квартири та до теперішнього часу не повернулася .
Позивач просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, представник позивача надала на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України за відсутністю відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2005 року №2-4052, посвідченого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г.
Згідно акту про фактичне місце не проживання особи за адресою АДРЕСА_1 від 28.08.2018 року ОСОБА_3 не мешкає за адресою АДРЕСА_1 .
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України № 1382-IV „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, крім іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та визнання відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283, ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника -адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовому збір у розмірі 704 гривень 80 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2018 року.

Суддя А.В. Воробйов