Справа № 585/3608/17
Номер провадження 2/585/102/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої - судді Машини І.М.

при секретарі Дмитренко М.О.,

з участю відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 500249847 від 04.01.2012 в розмірі 25256 грн. 07 коп., що складають заборгованість за основною сумою боргу 12667,89 грн., заборгованість по процентам та комісії 7688,18 грн., пені, штрафу, неустойці 4900 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позов мотивований тим, що 04 січня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 500249847, згідно яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18229,92 грн. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_2» було укладено Договір факторингу, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача, в тому числі за кредитним договором № 500249847 від 04 січня 2012 року. 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_2» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ «Дата ОСОБА_2» відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основним договором. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала у звязку із чим виникла заборгованість у розмірі 25256,07 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала своїх зобовязань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, що дало підставу позивачу звернутися до суду з вказаним позовом.

В запереченнях на позов ОСОБА_1 вказала, що про укладення договорів факторингу вона не знала; про перехід права вимоги її не було повідомлено; розрахунок відсотків проведений невірно; нарахування одночасно штрафу, пені і комісії за договором є незаконним; позивачем не надано доказів про отримання ОСОБА_1 коштів від ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі та на погоджених сторонами умовах і взагалі не надано доказів про отримання суми кредиту; копії наданих позивачем документів не завірені належним чином та не надані їх оригінали; договір та розрахунок заборгованості не є первинними бухгалтерськими документами, а отже і не є допустимими доказами існування заборгованості; договори факторингу відповідач не підписувала, з ними не знайомилася та не є стороною. Крім іншого, відповідач прохала суд застосувати строк позовної давності.

У відповіді на заперечення представник позивача вказала, що згідно п. 2 Кредитного договору № 500249847 від 4 січня 2012р., банк надав відповідачу кредит, а остання приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта Кредиту 18229,92 грн.; процентна ставка за користування Кредитом 17% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит наданий Позичальнику для власних потреб, шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок Позичальника № 5815, що відкритий Позичальнику в ПАТ "АЛЬФА-БАНК", суми грошових коштів, дорівнює сумі кредиту. Згідно п. 6 Кредитного договору № 500249847, зазначено, що підписанням Договору Позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та зазначенням абсолютного подорожчання Кредиту. Відповідач в письмовій формі ознайомлена з Загальними умовами кредитування фізичних осіб ПАТ "Альфа-Банк", затвердженими Розпорядженнями ПАТ "Альфа-Банк" № 1142 квітня 2011р., які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою, та які їй були роз'яснені, зрозумілі та з якими вона згодилася. Відповідач з умовами вищевказаного Кредитного договору ознайомлена погодилася з ними, підтвердженням цього є її підпис. Відповідачем підписана АНКЕТА-ЗАЯВА про акцептування публічної пропозиції на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з оформлення платіжної картки та Заява на відкриття поточного (карткового) рахунку ПАТ "Альфа-Банк". На підставі цього відповідачеві було видано картку та відкрито особовий рахунок № 5815 в ПАТ "Альфа-Банк". Фактом одержання картки є розписка відповідача. Щодо розрахунку заборгованості згідно Кредитного договору, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та Відповідачем, то представник зазначає, що заборгованість згідно кредитного договору після укладення договору факторингу між ТОВ "Дата ОСОБА_2" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" не нараховувалася. Підтвердженням про суму заборгованості є кредитний договір, про що зазначається в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 р. у справі № 6-14194свІ4. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. А отже, відповідач не являється стороною вище вказаних договорів факторингів, згода і підпис ОСОБА_1О не потрібен для їх укладення. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого с може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривала три роки. Ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Таким чином, з моменту відступлення права вимоги, а саме після підпису Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_2» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», у відповідності до умов якого Позивач набув право грошових коштів від Відповідача по кредитному договору № 500249847 від 4 січня 2012 року, починає відраховуватися строк позовної давності. Крім того, згідно п. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобовязаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом виконання. Оскільки кредитний договір - це договір який має чіткі часові рамки виконання зобовязань за ним, то, керуючись вищезазначеними нормами права, перебіг позовної давності за кредитним договором починається зі спливом встановленого повного виконання кредитних зобовязань - 05.01.2015 року (дата остаточного повернення кредиту згідно умов договору).

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявилася, в заяві до суду просить слухати справу без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених вище запереченнях.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши фактичні обставини справи, дійшов до наступного висновку.

04 січня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 500249847, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 18229,92 грн., з процентною ставкою за користування кредитом 17 % річних, строком до 15.01.2015 року.

Відповідно до п. 2.8. Кредитного договору, комісійна винагорода банку за кожен місяць користування становить 330 грн. по дату остаточного повернення кредиту. Пунктом 5 даного Договору передбачається сплата штрафів за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним, та/або комісій.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

ПАТ «Альфа-Банк» виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит у розмірі 18229,92 грн.

30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_2» укладено Договір Факторингу, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступив ТОВ «Дата ОСОБА_2» право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредитів відповідно до основних договорів; сплати процентів за користування кредитами в розмірі, встановленому основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору; сплати комісій та інших обовязкових платежів у розмірі, встановленому основними договорами, нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього Договору; сплати процентів за користування кредитами та комісій, що будуть нараховані в майбутньому на підставі Основних договорів; сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання чи неналежного виконання боржниками зобовязань за основними договорами; інші, крім зазначених вище, права грошової вимоги, строк платежу за якими настав (наявна вимога), а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (майбутня вимога) на підставі основних договорів.

Відповідно до п. 4.4.3. Договору Факторингу, у разі отримання коштів від боржників в рахунок виконання зобовязань за Основними договорами після відступлення клієнтом прав грошової вимоги Факторингу, перерахувати ці кошти Факторингу протягом трьох робочих днів з дати їх отримання (включно).

До ТОВ «Дата ОСОБА_2» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500249847 від 04 січня 2012 року.

На час укладення Договору факторингу між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата ОСОБА_2» ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором не виконала, кредитні кошти ПАТ «Альфа-Банк» не повернула.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата ОСОБА_2» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого ТОВ «Дата ОСОБА_2» передала грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору. До ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права, які належали клієнту за основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів.

Згідно Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за Кредитним Договором № 500249847 від 04 січня 2012 року, боржником по якому є ОСОБА_1

19 жовтня 2016 року ТОВ «Дата ОСОБА_2» надіслало ОСОБА_1 повідомлення № -1, в якому вказало, що право вимоги заборгованості ОСОБА_1 відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та повідомили, що реквізити для перерахування суми боргу змінено.

24 жовтня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надіслало ОСОБА_1 повідомлення № 001467671-1 про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору № 500249847 від 04.01.2012 року та повідомило, що станом на 10 жовтня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить 25256,07 грн. та вимагало сплатити суму заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 ЦК України встановила, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги ) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, зі змісту наведених правових норм та матеріалів справи вбачається порушення прав позивача внаслідок невиконання договірних зобовязань відповідачем.

Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення із вимогою сплатити заборгованість, відповідач не виконала свого зобовязання. Відповідач не здійснила ніяких дій для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів.

Отже, за ОСОБА_1 існує заборгованості за кредитним договором № 500249847 від 04.01.2012 року, яку вона не погашала.

Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Згідно п. 2.3. Кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісійної винагороди за надання (інформації) виписок за рахунком становить 05 січня 2015 року.

Кредитний договір був укладений 04 січня 2012 року, відповідно його строк дії закінчився 05 січня 2015 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України)

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

З огляду на вищевикладені обставини, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» мала право звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості в строк до 05 січня 2018 року. При цьому, право вимоги позивача за даним кредитним договором перейшло до нього 10.10.2016 року, тобто з моменту укладення договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, а тому саме з цієї дати має відраховуватися строк позовної давності.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду в межах передбачених законом строків.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що вона не отримувала кредитні кошти від первісного кредитора ПАТ «Альфа-Банк», оскільки вони спростовуються письмовими доказами, дослідженими по справі, зокрема, вищезазначеним кредитним договором, Анкетою-Заявою на отримання кредиту по продукту «Свій кредит», Графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що є Додатком № 1 до Кредитного договору, розпискою про отримання платіжної картки від 04.01.2012 року, підписи на яких поставлені ОСОБА_1, що нею не оспорюється (а.с. 4-7, 107), а також випискою по особовим рахункам, з якого вбачається перерахування на відкритий картковий рахунок ОСОБА_1 коштів в сумі 18229,92 грн. та про рух коштів на рахунку (а.с. 153-158).

Заборгованість відповідача за кредитом підтверджується розрахунком заборгованості станом на 10.10.2016 року, який відповідачем заперечується, проте не спростований ніякими доказами (а.с. 108). Відповідач в запереченнях на позов зазначає про невірність розрахунку заборгованості, але клопотань про проведення незалежної експертизи з цього приводу нею не було заявлено. Зазначена відповідачем підстава про незнання та не підписання договорів факторингу не звільніє її від виконання зобовязань за кредитним договором та від цивільно-правової відповідальності за невиконання умов договору в силу, зазначеного вище.

Також є безпідставними доводи ОСОБА_1 про незаконне нарахування їй одночасно штрафів та пені, оскільки як вбачається зі згаданого вище розрахунку заборгованості, відповідачу станом на 10.10.2016 року нарахований лише штраф у розмірі 4900 грн., який передбачений умовами Договору і який позивач просить стягнути в позові, про нарахування і стягнення пені мова не йде.

За таких обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними і позов підлягає задоволенню.

Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 81, 82, 141, 264-268, 354 ЦПК України, ст. ст. 253, 256, 512, 514, 516, 525 , 526, 530, 610, 1054, 1077 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ-35625014) до ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. п/б, ІДН - НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за Кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 500249847 від 04 січня 2012 року в сумі 25256 (двадцять пять тисяч двісті пятдесят шість) грн. 07 коп., з яких:

-12667 грн. 89 коп. заборгованість за основною сумою боргу;

-7688 грн. 18 коп. - заборгованість по процентам та комісією;

-4900 пеня, штраф, неустойка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_4

Повне рішення суду складене 14.05.2018 р.