Справа №242/662/14-ц
Провадження №2-п/242/23/18
УХВАЛА

Іменем України

15 листопада 2018 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, про скасування заочного рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину.

Сторони у судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 - надав заяву, в якій просив розглянути заяву в його відсутності.

ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти скасування заочного рішення.

Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від14.07.2014 р. було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Копія зазначеного рішення була направлена відповідачу рекомендованою кореспонденцією, проте 09.09.2014 р. листа було повернуто до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні.

10.07.2018 р. до суду звернувся ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, із заявою про скасування заочного рішення.

В обґрунтування заяви зазначив, що про існування судового рішення відповідач не знав та поштових відправлень не отримував, оскільки на час розгляду справи мешкав у м.Сургут, РФ. Про існування рішення ОСОБА_2 стало відомо лише в травні 2018 р., коли на його майно було накладено арешт у зв'язку із заборгованістю за аліментами.

Проте, зазначене не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто під підпис ОСОБА_2 17.06.2014 р. (а.с.12).

Також, в матеріалах справи є відомості про зареєстроване місце мешкання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Жодних відомостей на підтвердження місця проживання ОСОБА_2 у м.Сургут, РФ, не надано.

Також, ОСОБА_3 у судовому засіданні надано протокол допиту свідка від 13.06.2016 р., згідно якого ОСОБА_2, будучі допитаним у якості свідка, пояснив, що зустрічався з ОСОБА_3 Згодом вони розійшлися, але при зустрічі вона повідомила, що вагітна від нього. У 2010 р. на прохання ОСОБА_3 возив у м.Донецьк їх сина ОСОБА_4, 2008 року народження, на огляд. Хоча разом вони не мешкали, проте він матеріально допомагав. 24.05.2016 р. при зустрічі ОСОБА_3 повідомила, що звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину, на що повідомив, що згоден сплачувати аліменти.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити заяву про скасування заочного рішення без задоволення, оскільки заявником не надано доказів в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача, а також не зазначено обставин, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву.

Керуючись ст.ст. 62, 64, 285, 287 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, про скасування заочного рішення - залишити без задоволення.

Одночасно слід роз'яснити, що заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя