Провадження 2/127/2964/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2018 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів, -
16.07.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення коштів.
Мотивувала позов тим, що 12.08.2017 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір на виконання робіт (договір побутового підряду) № СQ-2026.
Відповідно до п.1.1, п. 1.2 договору замовник доручає, а виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, а замовник зобовязується оплатити і прийняти готові вироби і роботу відповідно до умов цього договору.
Робота полягала у виготовленні саме металопластикового балконного блоку та в подальшому передачі його у власність позивача за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 40, кв. 112.
Відповідно до п. 3.1 договору замовник зобовязується сплатити вартість виробів, що становить 12 380 грн.
Згідно з п. 3.2 договору після виконання п. 3.1 виконавець зобовязується передати у власність замовника виготовлені конструкції впродовж 28 робочих днів з моменту укладення договору. У разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію, термін передачі у власність замовника виготовлених виробів збільшується до 35 робочих днів.
Позивач ОСОБА_2 виконала п. 3.1 договору і сплатила вартість вікон з урахуванням наданої їй знижки 25% - 9500 грн. Останній платіж відбувся 12.11.2017 року в сумі 4000 грн. В товарному чеку і в договорі відповідач зробив відмітку, що вартість роботи оплачена в повному розмірі. Проте, відповідач порушив вимоги п.3.2 договору і не передав у її власність виготовлені конструкції.
Відповідно до п.3.12 договір діє з дня підписання і до повного виконання сторонами всіх зобовязань. Згідно п.3.9 договору обовязки виконавця вважаються виконаними у повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів.
07.05.2018 року позивач звернулась із письмовою заявою до відповідача вимагаючи виконання умов договору, але відповідач уникає будь-яких контактів і не бажає виконувати договір та виготовляти замовлення.
Внаслідок порушення відповідачем договору вона понесла збитки в розмірі сплаченої нею суми - 9500 грн. Враховуючи скрутне матеріальне становище, для позивача така сума є значною. Вважає, що допущене відповідачем порушення умов договору є істотним, тому договір підлягає розірванню в судовому порядку. Крім того, згідно п.4.2 договору, у разі невиконання п.3.2 виконавець зобовязаний виплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості цього договору за кожен робочий день прострочення.
Враховуючи вартість договору 12 380 грн., кількість робочих днів, протягом яких відповідач прострочив виконання договору 126 робочих днів (з 01.01.2018 року по 06.07.2018 року), неустойка за 1 день становить 12,38 грн., а за весь період - 1 559,88 грн.
Посилаючись на ст. 651 ч. 2, 653 ч.2, ч. 5, 865 ч. 1, 872 ч. 1 ЦК України позивач ОСОБА_2 просила: розірвати договір CQ-2026 від 12.08.2017 року укладений із ФОП ОСОБА_3 на виконання робіт по виготовленню і передачу у власність ПВХ конструкцій та стягнути з відповідача на користь позивача збитки, завдані внаслідок невиконання договору CQ-2026 від 12.08.2017 року в розмірі 11 059,88 грн., з яких: 9500 грн. сума коштів, сплачених за договором, 1 559,88 грн. неустойка внаслідок порушення умов договору відповідачем.
В судовому засіданні позивач і представник позивача ОСОБА_4 позов підтримали. Позивач пояснила, що вартість роботи мала б становити 15 174 грн., але відповідач запропонував їй знижку 25%, тому вони домовились на суму 11 380 грн. В договорі помилка щодо зазначення суми 12 380 грн. Після підписання договору вона внесла перший внесок 3700 грн., 12.09.2017 року 500 грн., 12.10.2017 року 500 грн., 12.11.2017 року 4 000 грн., 26.12.2017 року 800 грн., а всього 9500 грн. Ще був залишок 1100 грн., але відповідач погодився, що оплата внесена повністю, про що написав в договорі, однак, до цього часу не виготовив і не встановив пластикову конструкцію. Наголосила, що відповідач ухиляється від виконання умов договору і переховується від неї, вона вважає, що він істотно порушив умови договору, тому просила договір розірвати і стягнути сплачену нею суму.
Відповідач ФОП ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був неодноразово повідомлений за адресою реєстрації місця проживання згідно даних ЄДР Черкаська область, Лисянський район, с. Шестеринці, вул. Набережна,6, за адресою, що зазначена в договорі: м.Вінниця, вул. Фрунзе, 45, за фактичною адресою ведення господарської діяльності: м. Вінниця, вул. Л.Толстого, 15. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав.
Враховуючи згоду позивача та її представника, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що 12.08.2017 року між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір на виконання робіт (договір побутового підряду) № СQ-2026.
Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 договору замовник доручає, а виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Замовник зобовязується оплатити і прийняти готові вироби і роботу відповідно до умов цього договору. Вартість виробів становить 12 380 грн. (п. 2.1), яку замовник зобовязувався сплатити (п.3.1). Борг «До передачі у власніть» повинен бути погашений замовником не пізніше 20 днів з дня внесення завдатку (п.3.1.1). Сума завдатку 3 700 грн. (п.2.2).
Позивач повідомила в судовому засіданні, що виконати умови договору в 20-денний строк з дня внесення завдатку вона не змогла через важкий матеріальний стан, тому за усною домовленістю із відповідачем сплачувала кошти поступово: в день укладення договору 12.08.2017 року в сумі 3700 грн., 12.09.2017 року в сумі 500 грн., 12.10.2017 року в сумі 500 грн., 12.11.2017 року в сумі 4000 грн., 26.12.2017 року в сумі 800 грн.
04.12.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до відповідача із письмовою заявою щодо мирного врегулювання спору і сторони домовились, що остаточна сума, яка підлягає до сплати 800 грн. (а.с. 16), яку позивач внесла 26.12.2017 року.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що у разі невиконання замовником п.3.1 чи 3.1.1, вартість цього договору може бути змінена виконавцем на підставі зміни ціни виробництва виробів, повязаної з інфляцією або подорожчанням окремих комплектуючих. Так само, у разі несплати, договір може бути розірваний. Таким чином, всі додатки цього договору будуть вважатися недійсними. При внесенні замовником завдатку і подальшим невиконанням п.3.1 чи п.3.1.1 даного договору, завдаток замовнику не повертається (ч. 1 ст. 571 ЦК України).
Станом на 26.12.2017 року позивач сплатила 9 500 грн., що підтверджується наданими нею товарними чеками (а.с. 12-13). Сторони домовились про зміну вартості і повну сплату вартості конструкцій 26.12.2017 року, про що відповідачем було зазначено на договорі.
Відповідач даних обставин не спростував і доказів в підтвердження заперечень не надав.
Станом на день звернення до суду з позовом відповідач ПВХ конструкції не виготовив і не передав у власність позивачу, акт прийому-передачі виробів не підписаний (п. 3.9 договору). 07.05.2018 року ОСОБА_2 надіслала відповідачу письмову претензією, проте відповіді від ФОП ОСОБА_3 не надійшло (а.с. 10, 11).
Таким чином, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є договірними зобов`язальними, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів».
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно положень ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Статтею 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 2 статті 849 ЦК України передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч. 2- 5 ст. 653 ЦК України).
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Враховуючи те, що відповідач ФОП ОСОБА_3 станом на день розгляду справи по суті не виготовив і не передав у власність ОСОБА_2 ПВХ конструкції, суд вважає, що на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України договір підлягає розірванню. З ФОП ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача збитки в сумі 9500 грн.
Вимога ОСОБА_2 щодо стягнення неустойки на підставі п. 4.2 договору задоволенню не підлягає.
Позивачем була нарахована неустойка за невиконання виконавцем п. 3.2. договору за період з 01.01.2018 року до 06.07.2018 року в розмірі 1 559,88 грн.
Так, відповідно до п. 4.2, 3.2, неустойка сплачується в разі, якщо після виконання замовником пункту 3.1 договору виконавець не передав у власність замовника виготовлені конструкції у продовж 28 робочих днів з моменту укладення договору.
Відповідно до ст. 3 ЦК України одними із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Разом з тим, суд враховує, що прострочення виконання умов договору в частині оплати вартості виробу також було допущене позивачем і шляхом переговорів дані суперечки були вирішені лише в грудні 2017 року. Тому передати конструкції упродовж 28 робочих днів з моменту укладення договору виконавець не міг.
Оскільки ОСОБА_2, як споживач, була звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.
Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 571, 641, 651, 865, 869, 872 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-
позов задоволити частково.
Розірвати договір № СQ-2026, укладений 12.08.2017 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3.
Стягнути з ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Вінниця, вул. 600-річчя, 40/112, ІПН НОМЕР_2) кошти в сумі 9500 грн.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне судове рішення складене 16 листопада 2018 року.

Суддя: