Справа № 2-3273/2008
Номер провадження 6/489/118/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі судді Тихонової Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що згідно Ухвали суду від 18.03.2009 року, винесеної за поданням державного виконавця її було обмежено у праві виїзду за межі України.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що в прийнятті такої заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передбачено ст. 441 ЦПК України ( в редакції до 15.12.2017 року ст.377-1 ЦПК України), у відповідності з якою питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Проте, Цивільний процесуальний кодекс України не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так само не передбачено вирішення такого питання судом і Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України».

На це звертали увагу Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015), зазначивши, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

У разі врегулювання боргових зобовязань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Також заявник вказувала, що вона зверталась до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області, проте їй повідомили, що виконавче провадження відносно неї знаходилось на виконанні у відділі, 30.12.2010 року було завершено та на теперішній час виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 у відділі відсутні.

Слід зазначити, що відповідно до Інструкції з органзації примусовоо виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, а саме п. 14.1. за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи державного виконавця відновленню підлягають втрачене виконавче провадження або його матеріали.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що у відкритті провадження слід відмовити, оскільки така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як вирішення питання про скасування тимчасового обмеження фізичної особи-боржника у праві виїзду за межі України чинним законодавством покадено на державного виконавця.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У прийнятті до провадження заяви ОСОБА_1 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Н.С. Тихонова