ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/66/18 Номер провадження 22-ц/814/228/18Головуючий у 1-й інстанції Кулешова Л.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2018 року, постановлене суддею Кулешовою Л.В. (повний текст рішення складено 23.08.2018),

у справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавського районного відділу поліції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

04.01.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Держави України в особі Полтавського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про стягнення з державного бюджету через Державну казначейську службу компенсації моральної шкоди в розмірі 10 000 000 (десять мільйонів) грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 17.09.2017, через Державну установу «Урядовий контактний цент» Національної системи опрацювання звернень до органів виконавчої влади, направив начальнику Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області заяви, в яких повідомив про факт не подання з 01.01.2017 в установленому законом порядку електронних декларацій депутатами Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Повідомленням від 02.10.2017 за вих. №Ф-737 його проінформовано, що за даним фактом Полтавським РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000614, внесеного 23.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України. Однак вказане кримінальне провадження відкрито за фактом неподання електронної декларації депутатом Микільської сільської ради ОСОБА_11, тому приєднання у вказане провадження заяв про вчинення правопорушень іншими особами є протиправним.

Далі позивач зазначає, що внаслідок вказаних неправомірних дій працівників Полтавського РВП ГУНП в Полтавській області він був змушений звертатися до суду за захистом порушених прав та інтересів, витрачав свій час, отримував стреси, душевні хвилювання та психоемоційні навантаження, відстоюючи свої порушені права. Згідно ухвал слідчих суддів Октябрського районного суду м. Полтави зобов'язано службових осіб Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області виконати вимоги ст.214 КПК України та внести відповідні відомості до ЄРДР.

Системна протиправна бездіяльність посадових осіб Полтавського районного відділу поліції, що полягала у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР щодо неподання у встановленому порядку електронних декларацій з 01.01.2017 депутатами Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, що встановлено відповідними судовими рішеннями, змусила його, позивача, відстоювати у судових засіданнях свої порушені права, звертаючись із заявами та скаргами, що завдало йому моральних страждань. Через нервові навантаження і щоденні психологічні стреси він був госпіталізований до Полтавського обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру, де проходив лікування з 30.08.2017 по 18.09.2017.

Зазначена неправомірна бездіяльність відповідача заподіяла йому моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Полтавського районного відділу поліції Полтавського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що позивачем не доведено: завдання йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідачів, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями чи бездіяльністю відповідача та вини останнього в її заподіянні; не зазначено, з чого він виходив при визначенні розміру шкоди. Також районний суд виходив з того, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Позивач не погодився із вказаним рішенням та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування фактичних обставин, не застосування практики Європейського суду з прав людини, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зазначає, що добросовісно повідомив Полтавському РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області відомі йому факти та обставини щодо неподання у встановленому законом порядку електронних декларацій з 01.01.2017 депутатами Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області та прохав вжити належних заходів щодо правового та іншого захисту в зв'язку з таким інформуванням, але вказана вимога не була дотримана, у зв'язку з цим він змушений був звертатися до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Вважає, що суд першої інстанції проігнорував наявне відкрите та системне порушення його прав, як громадянина України, моральне знущання над ним, інвалідом війни 2-ї групи, учасником бойових дій, ветераном Національної поліції, що доведено відповідними ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави, якими задоволені його скарги на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області та зобов'язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявами про вчинення кримінального правопорушення.

Посилається на судові рішення Європейського суду з прав людини, якими обгрунтовує своє право на звернення в суд з даним позовом та право на ефективний засіб юридичного захисту і справедливий суд.

Вважає, що залучення до участі у справі прокурора не було виправданим та надало переваги стороні відповідача, чим порушено принцип рівності сторін.

Заперечує посилання районного суду щодо необхідності залучення до справи Головного управління Національної поліції в Полтавській області, як юридичну особу, оскільки зазначене відомство не порушувало його прав, а відтак він правомірно визначив відповідачем Державу Україну в особі інших державних органів.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Позивач направив у апеляційну інстанцію заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи доводи своєї апеляційної скарги.

Інші учасники справи, належно повідомлені про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явивилися, заяв та клопотань від них не надходило.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що заявою від 11 липня 2017 та заявами від 17.09.2017 №7302776, №7302779, №7302782, №7302787, №7302790, №7302795, №7302798 ОСОБА_2 звернувся до начальника Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області з повідомленнями про факти неподання у встановленому законом порядку електронних декларацій депутатами Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області з 01.01.2017 з вимогою внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо вчинення вказаними депутатами кримінального правопорушення, пер6едбаченого ст. 366-1 КК України. /а.с.24-25,28-29,32-33,36-37, 40-41. 44-45, 48-49, 52-53/.

31.07.2017 за вих. №7729/115/104/07-17 та 02.10.2017 за вих. № Ф-735, вих. № Ф-737, вих. № Ф-738, вих. № Ф-739, вих. № Ф-740, вих. № Ф-741, вих. № Ф-742 заявнику направлені відповіді про те, що за даним фактом Полтавським РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000614 від 23.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України./а.с.26, 30, 34, 38, 42, 46, 50- 54/.

Ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2017 по справі №554/7460/17, від 26.09.2017 по справі №554/7459/17, від 26.09.2017 по справі №554/7454/17, від 26.09.2017 по справі №554/7452/17, від 25.10.2017 по справі №554/7456/17, від 25.10.2017 по справі №554/7457/17, від 26.10.2017 по справі №554/7458, від 26.10.2017 по справі №554/5561/17 визнано незаконною бездіяльність посадових осіб Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, зобов'язано службових осіб Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР по заявам ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366-1 КК України./а.с.23, 27, 31, 35, 39, 43, 47, 51, 55/.

Листами слідчого управління ГУНП в Полтавській області від 17.11.2017 за вих.№24-ФИ-838/кц, ФИ-839/кц, ФИ-840/кц, ФИ-842/кц та від 27.10.2017 за вих. №24/ФИ-717/кц позивачу ОСОБА_2 повідомлено, що слідчим управлінням проводилося службове розслідування щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за фактом неподання декларацій в установлений законом порядок депутатами Микільської сільської ради та за відсутність належного контролю за роботою підлеглих слідчих заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності заступник начальника Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП - начальник слідчого підрозділу ОСОБА_12, але враховуючи, що він має діюче стягнення, обмежилися раніше накладеним стягненням./а.с.56,58/

Листом від 25.10.2017 за вих. № 665/12/6/03-2017 Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України повідомив позивача, що за його зверненням проведено комісійне службове розслідування, у ході якого встановлено порушення з боку окремих посадових осіб в організації службової діяльності, що виразилося у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення за фактом умисного неподання декларацій згідно із Законом України «Про запобігання корупції»./а.с.57/.

Також позивачу надавалися відповіді на його звернення Головним слідчим управлінням Національної поліції України від 20.10.2017, від 20.11.2017, від 08.11.2017, 23.11.2017, 06.11.2017, 26.10.2017, Полтавською місцевою прокуратурою від 03.11.2017, СУ ГУНП в Полтавській області від 16.10.2017, 17.10.2017, 30.10.2017./а.с.60-67,68, 69-73/.

Згідно посвідчення серії МВ №021694 від 19.06.2015, виданого УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_2 є учасником бойових дій та згідно довідки обласної МСЕК 02.08.2017 йому встановлена друга група інвалідності на строк до 01.09.2020, протипоказана важка фізична праця та психоемоційні навантаження./а.с.19-21/.

Відповідно до епікризу, виданого Полтавським обласним клінічним шкірно-венерологічним диспансером, ОСОБА_2 в період з 30.08.20127 по 17.09.2017 знаходився на стаціонарному лікуванні. Рекомендовано уникати нервових напружень./а.с.22/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивачем не доведено та не надано належних доказів заподіяння йому моральної шкоди відповідачем Полтавським районним відділом поліції Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, який до того ж не є юридичною особою та є неналежним відповідачем.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги є аналогічними обгрунтуванню позову, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та хибного тлумачення норм права.

Доводи апеляційної скарги щодо обгрунтування заподіяння моральної шкоди вимушеністю звертатися в суд за захистом порушених прав та інтересів у зв'язку з не внесенням Полтавським РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявами про вчинення кримінальних правопорушень депутатами Микільської сільської ради не заслуговують на увагу, оскільки позивач реалізував своє право та оскаржив бездіяльність слідчого під час досудового розслідування. Його право було захищено відповідними ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави, якими задоволені скарги на бездіяльність слідчого Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області та зобов'язано службових осіб Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявами про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи ( ст.1174 ЦК України).

Отже, при вирішенні заявленого ОСОБА_2 позову суд першої інстанції обгрунтовано виходив із загальних підстав цивільно-правової відповідальності, якими є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні та дійшов правомірного висновку про відсутність сукупності зазначених складових, які є обов'язковими для деліктних правовідносин.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 12, ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сама по собі бездіяльність посадових осіб відповідача, відповідальних за реєстрацію заяв про кримінальні правопорушеннята внесення відомостей до ЄРДР, що встановлено ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави за наслідками розгляду скарг ОСОБА_2, поданими в порядку КПК, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, настання якої не доведено, як і не доведений причинно-наслідковий зв'язок між вказаною бездіяльністю та станом здоров'я позивача, з приводу якого той перебував на лікуванні у Полтавському обласному клінічному шкірно-венерологічноу диспансері.

Не грунтується на доказах та праві доводи апеляційної скарги щодо наявності відкритого та системного порушення його прав, як громадянина України та морального знущання над ним, інвалідом війни 2-ї групи, учасником бойових дій, ветераном Національної поліції. Жодних позовних вимог щодо порушення його статусу ветерана війни чи порушення його соціальних прав як інваліда - не заявлялося.

Таким чином розгляд справи відбувся в межах, визначених законом, а доводи ОСОБА_2 щодо порушення його статусу та гарантій як ветерана поліції, учасника бойових дій та інваліда другої групи є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в рішенні посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду з прав людини, як джерела права, відповідають змісту оскаржуваного судового рішення, однак не спростовують правильність висновків районного суду щодо підстав відмови в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Зміст оскаржуваного рішення відповідає вимогам ст.ст.265 ЦПК України, в тому числі в частині щодо мотивовано оцінки доводів позивача, наданих ним доказів, норми права, які суд застосував та мотиви їх застосування.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення принципу рівності сторін у зв'язку із залучення до участі у справі прокурора, яке не було виправданим та надало переваги стороні відповідача.

У відповідності з вимогами ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частинами 1 та 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.03.2018 до суду звернувся заступник прокурора Полтавської області із заявою про вступ у справу, обгрунтовуючи метою здійснення захисту інтересів держави в особі відповідачів - Державної казначейської служби України та Полтавського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, оскільки інтереси останніх повністю співпадають з інтересами держави, а рішення може вплинути на грошові (бюджетні) зобов'язання держави перед фізичною особою. /а.с.98-99/.

Даючи правову оцінку праву прокурора на вступ у справу, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з наведеними нормами національного законодавства прокурор вправі вступити в справу для захисту інтересів Держави, оскільки порушується питання щодо стягнення з Державного бюджет України значних грошових коштів.

При цьому апеляційний суд враховує, що позивач, будучи повідомленим про заяву прокурора щодо вступу в справу, користуючись своїми процесуальними правами на противагу участі прокурора мав реальну можливість скористатися правовою допомогою адвокатів, в тому числі безоплатною правовою допомогою, однак, диспозитивно - розпорядившись своїми правами, жодних клопотань щодо надання йому правничої допомоги не заявляв. Натомість, 22.06.2018, 27.06.2018 та 12.07.2018 направив до суду заяви аналогічного змісту про розгляд справи за його відсутності, мотивуючи їх фактом погіршення здоров'я та відсутності його представника в галузі права ОСОБА_14, не надаючи ні підтверджень стану здоров'я, який виключає можливість участі у справі, ні доказів представництва останнього./а.с.152-157,168-173, 175-180/.

Європейський суд з прав людини у справі «Менчинська проти Росії (15 січня 2009 року № 42454/02) в п. 35 зауважив, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, коли внаслідок відповідного правопорушення зачіпаються інтереси великої кількості громадян або коли потрібно захистити інтереси держави. Просте повторення прокурором правових доводів, що наводяться однією зі сторін процесу, має сенс лише в тому випадку, коли це відбувається з метою впливу на суд. У звязку з цим ЄСПЛ у цій справі зауважив, що втручання прокурора у хід розгляду справи завдало шкоди зовнішнім ознакам справедливого судового розгляду і принципу рівності сторін .

Також у п. 37 рішення у справі «Корольов проти Росії, № 2» (1 квітня 2010 року №5447/03) ЄСПЛ зазначив, що прокурор вступив у справу на стадії касаційного провадження і такий вступ зводився лише до схвалення рішення суду першої інстанції; звичайне повторення з боку прокурора правових доводів відповідачів мало сенс лише в тому випадку, якщо його метою було вплинути на суд. Отже, принципу процесуальної рівності, який вимагає встановлення справедливого балансу інтересів сторін, у такій справі дотримано не було .

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що участь прокурора в судовому засіданні не свідчить про його вплив на суд та відсутні підстави вважати, що судовий розгляд був несправедливий .

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги про помилковість висновку районного суду щодо неналежного відповідача - Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, оскільки вказаний орган не має статусу юридичної особи. Відповідно до ч.2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено на підставі повно та всебічно з'ясованих обставинах справи, досліджених доказах та вірно застосованих нормах права, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13.11.2018.

Головуючий - суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак