Справа № 445/1989/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Золочеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК «Львівхолод» про зміну дати звільнення і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогою зобовязати ТОВ ЛВК «Львівхолод» змінити дату звільнення з роботи з 07.11.2016 року на час розгляду справи в суді; стягнути з ТОВ ЛВК «Львівхолод» середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звільнив його у період перебування у відпустці за власний рахунок. Крім цього, несвоєчасно повернув трудову книжку та не провів розрахунок на момент звільнення.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відпо відача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив. З приводу звільнення позивача у період перебування у відпустці, зазначив, що такі посилання не відповідають дійсності, оскільки звільнення відбулося в останній день відпустки, що відповідає вимогам трудового законодавства. Крім цього, відповідач зазначає, що оскільки позивача у день звільнення не було на роботі, то відповідно за його заявою трудову книжку йому було надіслано поштою 23.11.2016 року, а належні грошові виплати перераховано на рахунок в АТ «Ощадбанк» 07.12.2016 року у розмірі 119,35 грн.

У звязку з порушенням строків видачі трудової книжки ОСОБА_1 ГУ Держпраці у Львівській області було видано припис про виплату позивачу середньомісячного заробітку за весь час затримки у видачі трудової книжки, на виконання кого відповідачем були перераховані кошти на користь ОСОБА_1 у розмірі 1067,81 грн.

Щодо посилань позивача на невиплату йому заробітної плати, то такі також не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 07.10.2016 р., 21.10.2016 р., 07.11.2-16 року були виплачені кошти в рахунок заробітної плати, що підтверджується платіжними відомостями на зарахування заробітної плати ТОВ ТВК «Львівхолод».

Щодо відшкодування моральної шкоди, то така не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведено причинний зв'язок між такою шкодою та діями відповідача.

У звязку із вищезазначеним просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків.

Згідно запису у трудовій книжці ОСОБА_1 15.09.2016 року був прийнятий на роботу вантажником-різноробочим в магазин «Рукавичка» м.Золочів вул. С.Бандери. 07.11.2016 року був звільнений з цієї посади за власним бажанням.

28.10.2016 року ТОВ ТВК «Львівхолод» видало наказ №1919-З-П про припинення трудового договору, згідно якого ОСОБА_1 звільнити з посади вантажника-різноробочого за власним бажанням від 07 листопада 2016 року.

Згідно із Наказу №3812-В-П від 25.10.2016 року ОСОБА_1 з 25.10.2016 року по 07.11.2016 року (включно) перебував у відпустці без збереження заробітної плати.

25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 написав Заяву на звільнення його з роботи за власним бажанням з 07 листопада 2016 року.

07 листопада 2017 року ОСОБА_1 написав заяву, що у разі відсутності його на роботі у день звільнення та/або не звернення у день звільнення до працівника відділу кадрів дирекції персоналу для отримання трудової книжки із внесенням запису про звільнення, просить надіслати на адресу: 80750, Львівська обл., Золочівський р-н, с.Залісся, вул.Л.Українки.

Як вбачається із Листа №5904/4/15-04 від 26.05.2017 року ГУ Держпраці у Львівській області за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 щодо незаконного звільнення встановило, що ТОВ ТВК «Львівхолод» ОСОБА_1 у день звільнення не було видано трудової книжки, таку було надіслано 23.11.2016 року засобами поштового звязку.

05 травня 2016 року ГУ Держпраці у Львівській області було видано Припис №13-01-127/1255-1020, згідно якого приписано ТОВ ТВК «Львівхолод» забезпечити дотримання пункту 2.2. глави 2 інструкції №58 «Про порядок ведення трудових книжок».

На підставі Виписки по картковому рахунку № 0130-0308 ОСОБА_1 за період 01.10.2016 року - 06.03.2018 року, судом встановлено, що на відповідний рахунок ОСОБА_1 було перераховано наступні суми у якості заробітної плати, розрахункових при звільнення, а також середньомісячного заробітку за час затримки видачі трудової книжки при звільненні. Зокрема, 07.10.2016 року 1138,69 грн., 21.10.2016 року 879,75 грн., 07.11.2016 р. 442,07 грн., 07.12.2016 р. 119,35 грн., 16.06.2017 р. 1067,81 грн.

Положеннями ч.1 ст.83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Також суд враховує, що відповідно до положень ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до розяснень, які містить п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником в терміни передбачені ст.116 КЗпП України є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Аналогічна позиція висвітлена в рішенні Конституційний Суд України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України.

Отже, як вбачається із вищезазначеного ТОВ ТВК «Львівхолод» невчасно видало ОСОБА_1 трудову книжку та несвоєчасно здійснило розрахунок при звільненні. Однак, на виконання припису ГУ Держпраці у Львівській області ТОВ ТВК «Львівхолод» виплатило позивачу середньомісячний заробіток за час затримки видачі трудової книжки, тобто за період з 07.11.2016 року по 23.11.2016 року. Натомість, проведення розрахунку при звільненні відбулося пізніше 07.12.2016 року, що також є підставою для стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки такої виплати, тобто за період з 23.11.2016 року до 07.12.2016 року також з відповідача повинен бути стягнений середньомісячний заробіток у розмірі 934, 33 грн. з розрахунку 66,74 грн. за кожен день затримки у здійснення розрахунку при звільненні (1067,81 грн. (розмір середньомісячного заробітку, визначеного відповідачем за період затримки у видачі трудової книжки)/16 днів, на які було затримано видачу трудової книжки) * на 14 днів (з 23.11.2016 року по 07.12.2016 року).

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки судом встановлено правильність зазначення дати звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням, яка є останнім днем відпустки працівника. Крім цього, під час розгляду справи відповідачем були надані достовірні докази, що останнім було виплачено ОСОБА_1 компенсацію за весь час затримки видачі трудової книжки.

Що стосується вимог позивача відшкодувати йому заподіяну моральну шкоду, то слід зазначити наступне.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд, приходить до висновку, що вимоги про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 500,00 грн., оскільки на думку суду позивачу моральна шкода завдана несвоєчасним поверненням трудової книжки, внаслідок чого останній протягом певного періоду часу був позбавлений можливості офіційно працевлаштуватися та несвоєчасним проведенням розрахунку при звільненні, що призвело до втрати частини доходів.

На підставі ст.ст.116-117 К3пП України та керуючись ст.ст.89, 141, 263, 265, 280, 289, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК «Львівхолод» (, місцезнаходження: 79034, м. Львів, вул. Угорська, 22) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Золочівським РВ ГУМВСУ у Львівській області 24 лютого 2012 року, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Українки, 15) 934,33 (девятсот тридцять чотири гривні, 33 коп.) гривень заборгованості за час затримки розрахунку та 500,00 (пятсот) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТВК «Львівхолод» (, місцезнаходження: 79034, м.Львів, вул.Угорська, 22) в користь держави 640.00 грн. судового збору

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Сивак