Справа № 442/1421/18 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/995/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Дрогобицького міського голови Кучми Тараса Ярославовича на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Крамара О.В. від 03 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради, Дрогобицького міського голови Кучми Тараса Ярославовича про розірвання трудового договору, визнання повноважень припиненими та зобов'язання внести запис до трудової книжки, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року позов задоволено.Визнано розірваним трудовий договір між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Дрогобицькою міською радою Львівської області (), що укладений відповідно до наказу завідувача культури та мистецтв Дрогобицької міської ради №47 від 30.08.2002 р. «Про звільнення ОСОБА_1 і призначення ОСОБА_3» з 19 лютого 2018 р.Визнано повноваження директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, припиненими з 19 лютого 2018 р. Зобов'язано Дрогобицького міського голову внести до трудової книжки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, запис про звільнення його з 19 лютого 2018 р. із посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

Дане рішення оскаржив Дрогобицький міський голова Кучма Т.Я.

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати. Вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також має місце неправильне застосування судом матеріального права. Зазначає, що відділ культури та мистецтв Дрогобицької міської ради є юридичною особою і відповідно до положення може укладати договори, самостійно виконувати завдання, покладені на відділ. Вказує на те, що наказ завідувача відділу культури та мистецтв Дрогобицької міської ради від 30.08.2002 року №47 є укладенням трудового договору між відділом культури та мистецтв та позивачем щодо виконання ним обов'язків директора ансамблю «Верховина». Зазначає, що згідно нової редакції Статуту Заслуженого прикарпатського ансамблю «Верховина», затвердженого рішенням Дрогобицької міської ради №868 від 27.12.2012 року, - засновником є Дрогобицька міська рада, а уповноваженим органом управління є Львівська обласна рада, яка здійснює повноваження через відповідний структурний підрозділ на який покладено завдання реалізації державної політики у сфері культури. Вказує на те, що саме цими органами управління вирішується питання звільнення з роботи директора ансамблю. Звертає увагу на те, що подання від Управління не було, а тому виносити питання про звільнення директора на розгляд сесії Дрогобицької міської ради міський голова не мав законних підстав. Крім цього, зазначає, що у Дрогобицькій міській раді відсутня трудова книжка ОСОБА_3 Також, зазначає, що Дрогобицька міська рада рішенням №1553 від 06.03.2015 року вийшла зі складу засновників комунального закладу Заслуженого прикарпатського ансамблю «Верховина», а тому у міського голови відсутні законні підстави щодо видання розпорядження про звільнення позивача з роботи і винесення відповідних записів у трудову книжку позивача. Також, вказує, що позов подано до неналежних відповідачів.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч. 1 ст. 4, ст.5, ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, ст. 64 Конституції України, ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України, ст. 21, ч. 1 ст. 23, ст.24, ст.ст. 36, 38, 48 Кодексу законів про працю України та задовольняючи позов, - виходив з того, що позивач з 30 серпня 2002р. працює на посаді директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина». На зазначену посаду його призначено відповідно до наказу №47 від 30 серпня 2002р., виданого завідувачем відділу культури та мистецтва Дрогобицької міської ради п.О.Яводчаком. Заслужений Прикарпатський ансамбль пісні та танцю «Верховина» діє відповідно до редакції Статуту, що затверджена рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області за №868 від 27 грудня 2012р. Зазначена редакція статуту зареєстрована 08 січня 2013р. за №1001857. Відповідно до положень пункту 1.1. вказаного вище Статуту очолюваного позивачем ансамблю передбачено, що «Заслужений Прикарпатський ансамбль України «Верховина» є неприбутковим концертно-видовищним закладом культури». Згідно пункту 1.2. Статуту Засновником Ансамблю є Дрогобицька міська рада на підставі рішення від 25.03.1999р. №70 «Про комунальну власність» та акту прийому-передачі майна від 03.03.1999р. Пунктом 1.4. Статуту передбачено, що уповноваженим органом управління є Львівська обласна рада, яка здійснює свої повноваження через відповідний структурний підрозділ, на який покладено завдання реалізації державної політики у сфері культури. В пункті 4.2. Статуту зазначено, що до компетенції Засновника (тобто Дрогобицької міської ради Львівської області) належить вирішення наступних питань: 4.2.1. Внесення змін та доповнень до Статуту Ансамблю. 4.2.2. Прийняття рішення про призначення, звільнення та притягнення до відповідальності директора Ансамблю. Судом встановлено, що позивач двічі звертався до відповідача з проханням звільнити його за власним бажанням із займаної посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина», а саме: 18 січня 2018 року та 01 лютого 2018 року, на що отримав відмову. Зокрема в заяві від 01.02.2018 року, просив звільнити його з 19 лютого 2018 року, тобто така заява відповідачу подана завчасно (за два тижні до звільнення). Позивач в судовому засіданні зазначив, що з 19.02.2018 року на роботу не виходить, і обов'язків директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» не виконує, чого також не заперечив представник відповідача. Отже, наявність запису у трудовій книжці позивача про призначення позивача з 30 серпня 2002р. на посаду директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» та наявність виданого завідувачем відділу культури та мистецтв Дрогобицької міської Ради наказу №47 від 30.08.2002р. і є підтвердженням факту укладення між позивачем та Дрогобицькою міською радою трудового договору на невизначений термін. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що очевидним та доведеним є той факт, що Дрогобицька міська рада в особі міського голови як уповноваженого керівника Засновника відповідно до чинної редакції Статуту Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина», до повноважень якого (до повноважень Засновника) належить вирішення питання про прийняття рішення про звільнення директора Ансамблю із займаної посади, безпідставно відмовляє позивачу у звільненні його із посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина», при цьому порушуючи законні права та інтереси позивача, а тому позовні вимоги в частині визнання розірваним трудового договору між позивачем та відповідачем, а також визнання повноважень директора Ансамблю «Верховина» припиненими з 19 лютого 2018 року, є підставними та підлягають задоволенню. З огляду на це, позовна вимога про зобов'язання відповідача внести до трудової книжки позивача, запис про звільнення його з 19.02.2018 року, є підставною та підлягає задоволенню, тобто відповідач при звільненні позивача із займаної посади директора Ансамблю повинен внести відповідний запис у трудову книжку позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими - не доведені.

6.03.2018 року, ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним вище позовом до Дрогобицької міської ради, Дрогобицького міського голови Кучми Тараса Ярославовича, у якому просив визнати розірваним трудовий договір між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Дрогобицькою міською радою Львівської області (), що укладений відповідно до наказу завідувача культури та мистецтв Дрогобицької міської ради №47 від 30.08.2002 р. «Про звільнення ОСОБА_1 і призначення ОСОБА_3» з 19 лютого 2018 р.; визнати повноваження директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, припиненими з 19 лютого 2018 р.; зобов'язати Дрогобицького міського голову внести до трудової книжки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, запис про звільнення його з 19 лютого 2018 р. із посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

В обґрунтування позову посилається на те, що він з 30 серпня 2002р. працював на посаді директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина». На зазначену посаду його призначено відповідно до наказу №47 від 30 серпня 2002р., виданого завідувачем відділу культури та мистецтва Дрогобицької міської ради п.О.Яводчаком. На даний час Заслужений Прикарпатський ансамбль пісні та танцю «Верховина» діє відповідно до редакції Статуту, що затверджена рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області за №868 від 27 грудня 2012р. Зазначена редакція статуту зареєстрована 08 січня 2013р. за №1001857. З цього часу жодні зміни до цього Статуту не вносились. 18 січня 2018р. він звернувся із заявою до Дрогобицького міського голови як до керівника Засновника відповідно до діючої редакції Статуту Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» із заявою про звільнення його із займаної посади директора Ансамблю з 31 січня 2018р. за угодою сторін. На, що отримав відповідь із Дрогобицької міської ради за підписом міського голови п.Т.Кучми листа за №3-28/589 від 29.01.2018р. Відповідно до цього листа зазначено, що п.4.2.2 Статуту Ансамблю передбачено, що Засновник приймає рішення про призначення, звільнення та притягнення до відповідальності директора Ансамблю, а пунктом 4.3.5. цього ж Статуту передбачено, що Львівська обласна рада, яка через свій структурний підрозділ, на який покладено завдання реалізації державної політики у сфері культури, подає подання на затвердження Засновнику кандидатуру на посаду директора ансамблю, а також подання на його звільнення. У зв'язку із тим, за твердженням міського голови у цій відповіді, йому нібито потрібно спочатку узгодити свою заяву про звільнення з відповідним відділом Львівської обласної ради. Однак, з цим категорично не погоджується щодо необхідності погоджувати своє звільнення із відповідальними особами Львівської обласної ради, оскільки відповідно до діючої редакції статуту Ансамблю, а саме п.4.3.5., на який посилається відповідач, чітко визначено, що до повноважень Управління належить вирішення наступних питань, в тому числі «Подання на затвердження Засновника кандидатури на посаду директора Ансамблю,- подання про звільнення та притягнення до відповідальності директора Ансамблю». З цього вбачається, що подання на затвердження Засновника кандидатури на посаду директора Ансамблю та подання про звільнення цього директора є правом (а не обов'язком) Управління Львівської обласної ради, що не перешкоджає виконати повноваження (обов'язок) звільнення директора Ансамблю із займаної посади за поданою ним заявою керівником Засновника, в даному випадку Дрогобицьким міським головою як керівником Дрогобицької міської ради Львівської області. Аналогічний висновок міститься в адресованій йому відповіді на його письмове звернення від 01.02.2018р. із управління майном спільної власності Львівської обласної ради за №212 від 21 лютого 2018р. відповідно до цієї відповіді його повідомлено, що Заслужений Прикарпатський ансамбль пісні та танцю України «Верховина» перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Дрогобича. Відтак, він як керівник даного Ансамблю не перебуває у трудових відносинах ні з Львівською обласною радою, ні з управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради. Тому, беручи до уваги викладене, для вирішення питання розірвання його трудового договору йому роз'яснено про необхідність звернутися до Власника (в даному випадку одночасно й Засновника) Ансамблю - Дрогобицької міської ради Львівської області. Зважаючи на небажання Дрогобицького міського голови розірвати укладений з ним трудовий договір та звільнити його із займаної посади за угодою сторін. 01 лютого 2018р. він в черговий раз звернувся із заявою до Дрогобицького міського голови п.Т.Кучми, відповідно до якої просив звільнити його із займаної посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» за власним бажанням з 19 лютого 2018р. у відповідності до положень статті 38 Кодексу законів про працю України. На цю заяву ним отримано чергову відповідь №3-28/1203 від 15.02.2018р. за підписом Дрогобицького міського голови, відповідно до якої вказано, що про порядок звільнення директора ансамблю із займаної посади йому було роз'яснено у листі Дрогобицької міської ради за №2018/589 від 29.01.2018р. Додатково зазначено, що між ним та міським головою Дрогобицької міської ради нібито не укладалось трудового договору, а також те, що він не здавав трудову книжку у відділ кадрів виконавчого комітету Дрогобицької міської ради та повинен був подати заяву про звільнення, попередивши про те власника або уповноважений орган письмово за два тижні. Тому, міська рада не може задовольнити його прохання. Із врахуванням наведеного вище в нього виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд, за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Згідно ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Особливості праці членів кооперативів та їх об'єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, фермерських господарств, працівників підприємств з іноземними інвестиціями визначаються законодавством та їх статутами. При цьому гарантії щодо зайнятості, охорони праці, праці жінок, молоді, осіб з інвалідністю надаються в порядку, передбаченому законодавством про працю.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Крім цього, за ст. 36 КЗпП України, Підставами припинення трудового договору є:

1) угода сторін;

2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення;

3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу;

4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45);

5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду;

6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці;

7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи;

7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення;

7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади";

8) підстави, передбачені контрактом;

9) підстави, передбачені іншими законами.

У випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади". Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Окрім наведеного за ст. 38 КЗпП України, Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Також, ст. 48 КЗпП України вказує, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 30 серпня 2002р. працює на посаді директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина». На зазначену посаду його призначено відповідно до наказу №47 від 30 серпня 2002р., виданого завідувачем відділу культури та мистецтва Дрогобицької міської ради п.О.Яводчаком.

Заслужений Прикарпатський ансамбль пісні та танцю «Верховина» діє відповідно до редакції Статуту, що затверджена рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області за №868 від 27 грудня 2012р.

Відповідно до положень пункту 1.1. вказаного вище Статуту, «Заслужений Прикарпатський ансамбль України «Верховина» є неприбутковим концертно-видовищним закладом культури».

Згідно пункту 1.2. Статуту Засновником Ансамблю є Дрогобицька міська рада на підставі рішення від 25.03.1999р. №70 «Про комунальну власність» та акту прийому-передачі майна від 03.03.1999р.

Пунктом 1.4. Статуту передбачено, що уповноваженим органом управління є Львівська обласна рада, яка здійснює свої повноваження через відповідний структурний підрозділ, на який покладено завдання реалізації державної політики у сфері культури.

Також, відповідно до п. 4.1 Статуту, управління Ансамблем здійснюється відповідно до цього Статуту на основі поєднання прав Засновника і Управління та принципів самоврядування трудового колективу Ансамблю.

Окрім цього, в підпункті 4.2.2., пункту 4.2. Статуту зазначено, що до компетенції Засновника належить вирішення, зокрема, питання прийняття рішення про призначення, звільнення та притягнення до відповідальності директора Ансамблю.

Також, до відповідно до п.п. 4.3.5 пункту 4.3 Статуту: до повноважень Управління належить, зокрема, вирішення питання про подання на затвердження Засновника кандидатури на посаду директора Ансамблю, подання про звільнення та притягнення до відповідальності директора Ансамблю.

І додатково, згідно пункту 4.4 Статуту: оперативне управління поточною діяльністю Ансамблю здійснює директор Ансамблю, який призначається та звільняється з посади у встановленому порядку Засновником за поданням Управління.

Враховуючи вказані вище пункти Статуту, слід вважати, що безумовною передумовою для прийняття рішення засновником (відповідачем по справі Дрогобицькою міською радою) про звільнення директора «Заслуженого Прикарпатського ансамблю України «Верховина» (ким працює позивач) є подання уповноваженого органу управління (Управління), а саме Львівської обласної ради через відповідний структурний підрозділ. Без такого подання самостійно засновник, відповідач по справі, не вправі вирішувати питання про звільнення директора (керівника) ансамблю.

З матеріалів справи вбачаться, що позивач дійсно звертався у відповідний структурний підрозділЛьвівської обласної ради (уповноваженого органу управління) щодо вирішення питання про його звільнення, однак у листі від 21.02.2018 року йому помилково керівником управління майном спільної власності потлумачено порядок вирішення питання про його звільнення з посиланням на необхідність звернення до власника ансамблю без врахування згаданих норм статуту закладу, у якому він працює керівником та без вирішення питання про звернення з відповідним поданням до засновника ансамблю.

Також, з матеріалів справи вбачається, що подання Львівської обласної ради про звільнення ОСОБА_3 з посади директора «Заслуженого Прикарпатського ансамблю України «Верховина» - відсутнє.

Крім цього, Львівська обласна рада в особі відповідного органу до участі у справі не залучалась та судом вказане право позивачу (за клопотанням якого може бути замінено відповідача чи залучено співвідповідача) роз'яснено не було, в порушення вимог ч.5 ст. 12 ЦПК України.

Відповідно не звільнення позивача відповідачем без відповідного подання органу управління установи, у якій працює позивач не слід вважати неправомірними, оскільки такий захід міг бути вчинений у порядку, про який йшлося вище, а тому підстав для задоволення у суду першої інстанції не було.

Тому вказане є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову, що не позбавляє позивача права на звернення до відповідного органу із повторним зверненням чи до суду з аналогічним позовом із зазначенням належного відповідача (відповідачів), яким (якими) порушено, не визнано чи оспорено його права, з заявленням аналогічних вимог.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати підставними та саму скаргу задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Дрогобицького міського голови Кучми Тараса Ярославовича - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 квітня 2018 року- скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Дрогобицької міської ради, Дрогобицького міського голови Кучми Тараса Ярославовича про розірвання трудового договору, визнання повноважень припиненими та зобов'язання внести запис до трудової книжки- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20.12.2018 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра