Справа № 361/1591/17
Провадження № 2/361/201/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей.

Позивач зазначала, що 05 липня 2002 року між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів громадського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №161.

Від цього шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

03 березня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області шлюб між сторонами було розірвано.

Діти проживають з позивачем та знаходяться на повному її утриманні.

Відповідач не бажав добровільно приймати участі в утриманні дітей, тому позивач була змушена звернутись до суду про стягнення аліментів.

04 листопада 2015 року за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області відповідачу було присуджено стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вересня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач почав виконувати рішення суду лише з травня 2016 року. Протягом вересня 2015 року - травня 2016 року відповідач аліменти не сплачував, у звязку з чим у нього виникла заборгованість.

Також відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, у відповідності до ст. 185 Сімейного кодексу України. Це, зокрема, виявилося у відсутності постійного матеріального (грошового) утримання їхніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ОСОБА_5 відвідує ДНЗ «Калинка» у м. Бровари. У звязку з тим, що відвідування дитячого садка відбувається на платній основі, у позивача виникли додаткові витрати. Вважає, що дані витрати потрібно поділяти порівну з відповідачем.

Також ОСОБА_3 є дитина-інвалід, потребує постійного лікування та догляду. Відповідач не тільки не допомагає у вихованні, а і у лікуванні та розвитку ОСОБА_3.

Разом витрачена сума становить 24 950 (двадцять чотири тисячі девятсот пятдесят) гривень.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь половину вартості витрат, які були понесені позивачем на утримання дітей, а саме: 12 475 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят пять) грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що він є людиною похилого віку, часто хворіє, що потребує значних матеріальних затрат. Має бажання спілкуватися з дітьми та допомагати їм, проте, позивач забороняє дітям спілкуватися з батьком, вчиняє сварки та виражається нецензурною лексикою на його адресу в присутності дітей. Зазначав, що сплачує аліменти на утримання дітей зі своєї пенсії, придбав для дітей телевізор, компютер, мобільний телефон, давав кошти на придбання дорогих іграшок. Позов вважає безпідставним та необґрунтованим.

В останнє судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14-15).

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2015 року із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2015 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.9-12).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-інвалідом віком до 18 років, що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області №04-14/1251 від 02.08.2014 р. (а.ч.13).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Як вбачається з долучених письмових доказів, позивачкою протягом 2015-2016 років витрачено на одяг, взуття, канцтовари, дрібну побутову техніку, ліки 24950 гривень.

Проте, доказів того, що нею були понесені додаткові витрати на обстеження та лікування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є дитиною-інвалідом віком до 18 років, позивачем суду не надано.

Також не знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів та має відповідну заборгованість.

Разом з тим, на підтвердження своїх заперечень відповідачем ОСОБА_2 не було надано суду жодного доказу.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Щодо стягнення з відповідача витрат за сезонне лікування дітей, стягнення витрат за придбання електронної книги та інші витрати, хоча і фактично понесені позивачем, проте на думку суду, в розумінні ст. 185 СК України не є додатковими витратами, оскільки не викликані особливими обставинами, тобто фактично не повязані з фізичним та духовним розвитком дитини, а носять лише побутовий характер.

Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, але не викликаними особливими обставинами, участь другого із батьків не є обовязковою, у звязку з чим зазначені позивачем витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.141, 185 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 76, 80, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський