14.11.2018
Справа № 639/3599/18;
Провадження №2/642/1961/18
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2018 року

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності керівника апарату суду та відшкодування моральної шкоди, нанесеної корупційним порушенням, -

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2017 року від ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява в якій вона просить поновити її конституційне право на доступ до правосуддя, порушений керівником апарату Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_2 через порушення пов'язані із корупцією та з ознаками кримінального порушення за ст.ст. 356, 364, 367 КК України, та просить відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. з подальшим регресом із винної особи відповідно до вимог ст. 68 антикорупційного закону.

Жовтневим районним судом м. Харкова вказана заява була зареєстрована як цивільна справа.

03.08.2018 року на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності керівника апарату суду та відшкодування моральної шкоди, нанесеної корупційним порушенням, Жовтневим районним судом м. Харкова передано до Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 року вказана заява була залишена без руху, як така що подана без дотримання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

21 серпня 2018 року через канцелярію суду було подано ОСОБА_1 заяву, в якій вона посилалась на те, що суддею щодо її заяви визначено адміністративну підсудність, що на її думку є корупційним порушенням.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2018 року повернуто ОСОБА_1 її позовну заяву про визнання незаконними дій та бездіяльності керівника апарату суду та відшкодування моральної шкоди, нанесеної корупційним порушенням.

Не погодившись із вказаною вище ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 25.10.2018 року ухвала Ленінського районного суду м. Харкова від 27.08.2018 року була скасована.

Скасовуючи ухвалу суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки матеріали справи не містять позовної заяви ОСОБА_1. підстав залишати без руху та повертати позовну заяву ОСОБА_1 у суду не було, оскільки згідно заяви ОСОБА_1 вона звернулась саме із заявою про визнання незаконними дій та бездіяльності керівника апарату суду та відшкодування моральної шкоди, нанесеної корупційним порушенням.

Вважаю за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відшкодування шкоди, визначаючи на свій власний розсуд, що ця шкода заподіяна їй внаслідок вчинення корупційного порушення керівником апарату Жовтневого районого суду м.Харкова ОСОБА_2

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 одночасно вказувала, що керівник апарату Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_2, як посадова особа апарату суду, відносно заявниці вчинила корупційне порушення із ознакою кримінального за статтями 356, 364, 367 КК України, оскільки протягом тривалого часу антикорупційна заява ОСОБА_1 не передана на авторозподіл між суддями, що призвело до порушення права заявниці на розгляд її антикорупційної заяви у розумний термін на вимоги ст. 67 ЗУ Про запобігання корупції. Шкоду завдану заявниці корупційним порушенням із ознаками кримінального за ст.ст. 356. 364. 367 КК України ОСОБА_2 вона оцінила в 50 тис.грн. Яку просила відшкодувати їй із подальшим регресом із винної особи на вимоги ст. 68 ЗУ Про запобігання корупції.

В порядку ч.1 ст. 19 ЦПК України Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст.. 1 ЦПК України)

Завданнями цивільного судочинства, за визначенням ст. 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ОСОБА_1 в обґрунтування заяви посилається на порушення керівником апарату Жовтневого районного суду м. Харкова вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до преамбули вищезазначеного закону, цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Субєкти, на яких поширюється дія цього Закону визначені статтею 3.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов»язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Нормами ч. 2 ст. 65 Закону № 1700 встановлено, що особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, повязане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, повязаною з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 та ч. 1 ст. 66 нового Закону про держслужбу, вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні своїх посадових обовязків та інших вимог, встановлених Законом № 889 та іншими нормативно-правовими актами, є підставою для притягнення службовця до дисциплінарної відповідальності, за яке до нього може бути застосовано один з таких видів дисциплінарного стягнення: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність; звільнення з посади державної служби.

Нормами ч. 2 ст. 65 та ч. ч. 2-5 ст. 66 Закону № 889 визначено перелік дисциплінарних проступків та загальні умови застосування дисциплінарних стягнень за їх вчинення.

Особливістю дисциплінарної відповідальності державних службовців є те, що на відміну від кримінальної і адміністративної відповідальності, чинне законодавство не передбачає переліку посадових проступків, за які, власне вона й наступає. Це зумовлено надзвичайною різноманітністю таких проступків. Питання щодо наявності чи відсутності посадового проступку у кожному конкретному випадку вирішує керівник державного органу, виходячи із обставин конкретної справи.

З метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або повязаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого субєкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі підтвердження викладеної у повідомленні інформації про порушення вимог антикорупційного Закону керівник відповідного органу вживає заходів до припинення виявленого порушення, усунення його наслідків та притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності, а у разі виявлення ознак кримінального або адміністративного правопорушення також інформує спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції.

Отже, суд приходить до висновку, що правовідносини, які регулює Закон України «Про запобігання корупції» не відносяться до цивільних. Питання цивільно-правової відповідальності в порядку ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», можуть вирішуватися в межах кримінального судочинства, розгляду матеріалів притягнення особи до адміністративної відповідальності. В межах цивільного судочинства притягнення особи до цивільно-правової відповідальності може розглядатися виключно після притягнення особи до кримінальної, адміністративної, чи дисциплінарної відповідальності.

Отже, суддя приходить до висновку, що питання про притягнення особи до відповідальності, щодо правовідносин, які регулюються Законом України «Про запобігання корупції», в межах заявлених ОСОБА_1 вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд зазначає, що відмова у відкритті провадження у даному випадку не є порушенням конституційного права на судовий захист ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_1 помилково тлумачаться норми Закону України «Про запобігання корупції».

Права громадянина не є безмежними і мають узгоджуватися з обов'язками та необхідністю здійснення цих прав у спосіб, передбачений законом.

Частиною 5 ст.55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина 1 статті 4 ЦПК України також передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, проте має здійснювати це право в порядку, встановленому цим Кодексом

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, Законом України «Про запобігання корупції», суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та бездіяльності керівника апарату суду та відшкодування моральної шкоди, нанесеної корупційним порушенням.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя О.В.Бородіна