Справа № 654/721/18
Провадження №2/654/585/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

11 травня 2018 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Ширінської О.Х.,

за участі секретаря Слюсар О.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про визнання правочину недійсним та застосування реституції,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у судовому порядку звернувся до ТОВ «Сігма Автолізинг» з позовом, у якому зазначив, що 20 лютого 2018 року між ним та відповідачем по справі було укладено Договір фінансового лізингу № 02445 предметом якого є надання Партнеру послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки/моделі Lada на суму 9 560 дол. США., гривневий еквівалент вартості автомобіля становить 261000 грн. На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу 27000 грн. Відповідач не поставив автомобіль у користування позивачеві. При укладанні договору лізингу було допущено порушення форми договору, встановленої законодавством, а саме угоду не посвідчено нотаріально. Дана обставина є підставою для визнання договору недійсним. Крім того, умовами договору передбачено виконання позивачем зобовязання у іноземній валюті. Однак, ТОВ «Сігма Автолізинг» не має відповідної ліцензії на проведення валютних операцій. Просив визнати договір фінансового лізингу недійсним, застосувати реституцію та стягнути з відповідача на його користь 27000 грн., як такі, що передані на підставі недійсного договору, а також просив стягнути з відповідача суму моральної шкоди 3000 грн. на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2018 року між ним та відповідачем по справі було укладено Договір фінансового лізингу № 02445, предметом якого є надання Партнеру послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки/моделі Lada на суму 9 560 дол. США., гривневий еквівалент вартості автомобіля становить 261000 грн.(а.с. 17 - 24).

На виконання умов договору позивач перерахував відповідачу 27 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 20.02.2018 (а.с.43).

Згідно п. 4.1. Договору фінансового лізингу № 02445 від 20.02.2018, Лізингодавець передає у користування предмет лізингу Лізингоодержувачу не пізніше 90 календарних днів з дати отримання на поточний рахунок Лізингодавця наступних платежів: - комісії за організацію договору, авансового платежу, комісії за передачу предмета Лізингу, у разі наявності оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.4. ст. 9 даного договору.

Лізингодавцем не було передано у користування автомобіль у встановлений договором строк, що вбачається з листа-вимоги позивача від 07.03.2018 року (а.с. 25 26).

Таким чином, сторонами по справі було вчинено дії, спрямовані на виникнення договірних правовідносин, змістом яких є надання Лізингодавцем у користування автомобіля Лізингоодержувачу та внесення останнім платежів для придбання вищевказаного автомобіля і оплату послуг Лізингодавця.

При вирішені цивільної справи № 6-2766цс15 судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України було досягнуто наступної правової позиції. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Стаття 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачає, що відносини, які виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивачем ставиться питання про визнання договору фінансового лізингу № 02445 від 20.02.2018 недійсним з підстав недотримання встановленого законом припису щодо нотаріального посвідчення договору.

Втім, суд не може задовольнити таку вимогу позивача з наступних мотивів.

Зі змісту ст. 215 ЦК України випливає, а в ст. 204 ЦК України безпосередньо вказується на те, що нікчемним є правочин, недійсність якого прямо установлена в законі.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Це означає, що недійсність є обєктивною властивістю нікчемного правочину, тобто нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення в силу імперативної норми закону (ч. 1 ст. 236 ЦК України), незалежно від наявності чи відсутності судового рішення з-приводу його недійсності. В такому разі суд може лише констатувати нікчемність правочину і застосувати відповідні правові наслідки.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу №02445 від 20.02.2018 не посвідчений нотаріально, а тому є нікчемним в силу закону і не породжує правових наслідків, крім тих, які повязані з його нікчемністю (недійсністю).

Виходячи зі ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

За таких обставин, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 27000 гривень, як такі, що передані на виконання нікчемного правочину.

Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач зазначає у заяві, що протиправними діями відповідача йому було заподіяно душевних (моральних) страждань, повязаних із процедурою захисту своїх порушених прав та часом, витраченим на підготовку позову. Моральна шкода оцінена позивачем в 3000 гривень.

З аналізу змісту ст. 611 ЦК України слідує, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Оскільки укладений між сторонами договір є нікчемним і таким, що не тягне юридичних наслідків, суд не може посилатися на положення договору як на підставу відшкодування моральної шкоди, навіть, якщо б договір містив такі положення.

Водночас, нормами глави 58 ЦК України про найм транспортного засобу, лізинг, а також нормами параграфу 3 глави 54 ЦК України про поставку відшкодування моральної шкоди не передбачено, а тому вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судових витрат, пропорційно до задоволених позовних вимог 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268, 280-284, 288-289 ЦПК України, ст. ст. 23, 203, 215, 216, 220, 236, 611, 799 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про визнання правочину недійсним та застосування реституції задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг», , юридична адреса: м. Київ, вул. Харківське Шосе, буд. 182, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. вул. Фрунзе, 29) 27000 (двадцять сім тисяч) гривень, як такі, що були отримані внаслідок укладення недійсного договору фінансового лізингу №02445 від 20.02.2018.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг», , юридична адреса: м. Київ, вул. Харківське Шосе, буд. 182, на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до 15.12.2017 (дати набрання чинності новою редакцією ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 21.05.2018 року.

Суддя: О.Х. Ширінська