АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1576/18 Справа № 205/4173/17 Головуючий у 1 й інстанції - Нижний А. В. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «ГІУС», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», про визнання договору недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи - товариство з обмеженою відповідальністю «ГІУС», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», про визнання договору дійсним, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, мотивуючи тим, що йому були потрібні грошові кошти у зв'язку з чим він вирішив продати належний йому транспортний засіб марки BMW X-6 чорного кольору, 2010 року виписку та по оголошенню, розміщеному в мережі інтернет, до нього звернувся ОСОБА_4, запропонувавши за автомобіль 220.000 грн.

Вказував, що знаходився під впливом тяжкої обставини, а тому погодився з пропозицією ОСОБА_4 і продав автомобіль за суму в три рази менше дійсної вартості автомобіля.

Зазначав, що автомобіль 28 серпня 2014 року було зареєстровано за відповідачем.

Посилаючись на те, що наразі стан його здоров'я покращився і він попросив ОСОБА_4 розірвати укладений договір або доплати ще 300.000 грн., втім його пропозиція залишена без задоволення, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений 28 серпня 2014 року між ним та ОСОБА_4

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дійсним, мотивуючи тим, що 28 серпня 2014 року купив у ОСОБА_3 транспортний засіб марки BMW X-6 чорного кольору, 2010 року виписку.

Вказував, що продаж було здійснено через довідку-рахунок №684324 від 28 серпня 2014 року за 526.663 грн.

Посилаючись на те, що він набув право власності на автомобіль, що підтверджується належними та допустимими доказами, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати дійсним правочин, реальним та виконаним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки BMW X-6 чорного кольору, 2010 року виписку, укладений між ним та ОСОБА_3 шляхом оформлення довідки-рахунку №684324 від 28 серпня 2014 року, виданої ТОВ "Гіус".

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року у задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач за первісним позовом ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його права власності на автомобіль порушуються та підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Зважаючи на те, що апелянт ОСОБА_4 будь-якого інтересу до поданої ним 13 листопада 2017 року апеляційної скарги протягом усього час не виявляв, колегія суддів вважає за необхідне розглянути подану ним апеляційну скаргу за його відсутність, оскільки всі його дії свідчать про зловживання процесуальними правами.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 28 серпня 2014 року на підставі довідки-рахунку №684324 від 28 серпня 2014 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 придбав автомобіль марки BMW X6, рік випуску 2010, колір - чорний, номер шасі - НОМЕР_1.

В результаті чого за ОСОБА_4, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстровано право власності на вказаний автомобіль (а.с.27,51).

Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позовів суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 655 ЦК України встановила, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вимог щодо обов'язкової державної реєстрації договорів купівлі-продажу транспортних засобів чинне законодавство не містить.

Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника.

Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України (далі - ЦК України), іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа;заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв'язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215,216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15,16 ЦК України, статей 1,2-4,14,215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності (відсутності) цивільних прав або майна в інших осіб.

Апелянтом ОСОБА_4 не доведено порушення його прав.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенні, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.