РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

10 травня 2018 року м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі Баскаковій К.А.

з участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Представник позивач ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, що стверджується договором купівлі-продажу від 27.04.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.05.2007 року.

У даному будинку, окрім нього, зареєстровані його сестра ОСОБА_4 та його колишня дружина ОСОБА_3, яка є відповідачкою по справі. Шлюб між ними розірвано ще 12.05.2009 року. З 26.05.2009 року відповідачка за вказаною адресою зареєстрована, однак жодного дня там не проживала, ніяких витрат по утриманню квартири не несла, комунальних послуг не оплачувала.

Реєстрація відповідачки в житловому приміщенні порушує його право як власника у розпорядженні майном.

Враховуючи наведене, представник позивача просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених підстав, просила позов задовільнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалюється заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27.04.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Володимир-Волинськогоміського нотаріального округу Волинської області Іванововю Л.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1907, ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в даному житловому приміщенні з 2009 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано 12.05.2009 року.

Як пояснили у судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, відповідачку ОСОБА_3 у даному будинку вони бачили ще у 2008-2009 роках. З часу розірвання шлюбу вона там не з»являлася. Свідок ОСОБА_7 також пояснила, що вона є родичкою позивача і з березня 2016 року по лютий 2018 року проживала у спірному будинку. За ці роки відповідачку у будинку вона ні разу не бачила.

Також, як вбачається з рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.04.2013 року у справі № 0301/2750/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права користування житловим приміщенням, ОСОБА_2 зобов»язано не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_3 жилим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1 та вселити її у вказаний будинок. Дане рішення набрало законної сили. Тобто ніхто не чинив відповідачці ніяких перешкод у користуванні спірним будинком та її було туди вселено. З невідомих суду причин вона у ньому не проживала.

Оскільки відповідачка понад рік не проживає у спірному приміщенні, то є всі підстави вважати її такою, що втратила право на користування спірним жилим приміщенням.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком в АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

За письмовою заявою відповідача рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Володимир-Волинського міського суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: /-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко