Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/282/18
Провадження № 2/280/412/18
14 листопада 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді - Янчук В.В.,
при секретарі - Кумечко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Коростишів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця ,-
Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_5 кредитного договору б/н від 04.08.2008 року, ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 23.09.2013 року ОСОБА_5 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав із спадкодавцем є ОСОБА_1 Позивач 11.03.2014 р. направив претензію кредитора до Коростишівської державної нотаріальної контори, спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приват Банк», інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. 21.09.2017 року до спадкоємців ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було вчинено. Тому представник позивача просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 5637,79 грн. та сплачений судовий збір.
Ухвалою суду від 27.03.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 20.08.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не зявився. В матеріалах справи наявна заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.
Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подали, інших заяв та клопотань не надходило.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце, не зявились в судове засідання, не повідомили причини неявки, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 04.08.2009 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_5 був укладений договір, згідно з умовами якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов'язання, а саме: відповідач отримав кредит в сумі 8600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Однак відповідач своєчасно не повернув ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти, своєчасно не сплатив відсотки за його користування та ухилявся від виконання зобовязань по кредитному договору.
23.09.2013 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 26.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського РЮУ в Житомирській області (а.с.29), не виконавши своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до копії паспорту, ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1. За даною адресою зареєстровані: ОСОБА_3, 17.06.1995 р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.23,24 27-28). ОСОБА_1 за даною адресою зареєстрований лише з 16.07.2015 р. ( а.с. 25-26) , тобто після смерті ОСОБА_3
11.03.2014 року на адресу Коростишівської державної нотаріальної контори позивачем було надіслано претензію в порядку статтей 1281, 1282 ЦК України /а.с.32/, на підставі чого була заведена спадкова справа № 79/2014 до майна померлого ОСОБА_5 Спадкоємці померлого з будь якими заявами до нотаріальної контори не звертались (а.с.33).
З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором становить 5637,79 заборгованість за наданим кредитом (а.с.5-13).
Відповідно до ст.13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні даного цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.
Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").
Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Положеннями Конституції України (ст.55), Цивільного кодексу України (зокрема, ч.1 ст.16), Цивільного процесуального кодексу України ( ст.4, 12, 13), Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (ч.1. ст.7) передбачено, що суд захищає права та інтереси юридичних осіб, у спосіб, визначений законами України. Враховуючи зазначене, юридична особа має право на позов виключно, у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав та інтересів іншою особою.
Згідно з ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.
За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Обов'язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором) згідно зі ст. 1219 ЦК Українине є таким, що нерозривно пов'язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов'язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.
Порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України.
У зв'язку зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.
Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.
У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що з урахуванням положенняст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.
В позовній заяві як на підставу задоволення позову позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані за місцем проживання спадкодавця, тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.
Відповідно до ч.2ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов'язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за місцем проживання спадкодавця, на що посилається ПАТ КБ "ПриватБанк" у позовній заяві, як на підставу позовних вимог.
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані за тією самою адресою, що й ОСОБА_6, який помер 23.09.2013 року, однак доказів їх фактичного проживання із спадкодавцем суду надано не було. Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за даною адресою лише з 16.07.2015 р., побто після смерті ОСОБА_5
Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняли у спадок відповідачі та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з них заявлених позивачем грошових коштів.
ПАТ КБ «ПриватБанк» клопотання про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини рухомого та нерухомого майна заявлено не було, обставин, які б вказували на неможливість подання вказаного клопотання до суду першої інстанції, або наявність поважних причин для його неподання, ПАТ КБ «ПриватБанк» не наведено. Згідно поданої заяви ( а.с.46) позивач вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні.
Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об'єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_5 та факту постійного проживання відповідачів разом із спадкодавцем, суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором боргу спадкодавця у суду не має.
Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати слід віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268,280 ЦПК України, суд -

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Коростишівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2018 року.

Головуюча: В.В. Янчук