ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 639/523/18

провадження № 22-ц/818/408/18

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло»

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 червня 2018 року у складі судді Труханович В.В.

у цивільній справі № 639/523/18 за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло»

про стягнення пені за невиконання зобовязання , -

в с т а н о в и в:

01 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ТВО «Харківжитло» , в якому просив стягнути з відповідача пеню за період з 28 липня 2017 року по 31 січня 2018 року у сумі 59 021, 91 грн.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 10 січня 2006 року між ним та ТОВ «Харківжитло» був укладений договір пайової участі у будівництві № 45/57 житлового багатоквартирного будинку за адресою:вул. Полтавський шлях, 144 в м. Харкові (далі - Договір).

За умовами Договору позивач зобов'язаний був внести і вніс на розрахунковий рахунок ТОВ «Харківжитло» пайовий внесок у розмірі 438 264 грн, що на день укладання договору складало 86 785 доларів США, а відповідач зобов'язався завершити будівництво об'єкта у 2-му кварталі 2009 року, після чого ОСОБА_2 мала бути виділена в натурі трикімнатна квартира на четвертому поверсі загальною проектною площею 102,10 кв.м під будівельним номером 45/57 у вказаному будинку. Станом на липень 2017 року відповідач зобов'язання за Договором не виконав, чим порушив його права.

Умовами договору передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобовязань .

Факт порушення відповідачем зобовязань за договором встановлено рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2013 року.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 25 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року, рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 16 березня 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2015 року, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року задоволено аналогічні позови ОСОБА_2 до ТОВ «Харківжитло» про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязання .

На виконання зазначених судових рішень видано виконавчі листи, які своєчасно звернуто до виконання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

ТОВ «Харківжитло» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом не застосовані строки позовної давності, щодо вимоги про стягнення пені. Перебіг позовної давності до основної вимоги почався із закінченням 2 кварталу 2009 року та закінчився 1 липня 2012 року, з цього ж дня позовна давність за додатковою вимогою ( стягнення пені) вважається такою, що спливла. Про застосування строків позовної давності відповідачем була подана відповідна заява до суду першої інстанції.

Судом безпідставно застосовані умови щодо стягнення пені, передбачені п. 10.3 Договору, щодо строків завершення будівництва, яке не передбачає передачі грошових коштів, то б то не є грошовим.

Судом безпідставно не зменшено розмір стягнутої пені, т. я. не надано належної оцінки тому факту, що сукупний розмір пені, стягнутої на користь позивача за судовими рішеннями, значно перевищує суму, внесену позивачем на виконання Договору .

ОСОБА_2 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволені апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що нарахування пені передбачено умовами укладеного між сторонами договору, та обумовлено невиконанням з боку відповідача умов договору про строк закінчення будівництва у другому кварталі 2009 року.

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч.ч. 4-6 ст.19, ст.ст.274, 368, 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до статті 367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено та не оспорюється учасниками справи , що 10 січня 2006 року між ОСОБА_2 ( за текстом договору - Пайщик) та ТОВ «Харківжитло» ( за текстом договору - Товариство) було укладено Договір на пайову участь у будівництві житлового дому.

Предметом цього Договору є домовленість сторін спільно діяти на підставі об'єднання своїх пайових внесків для досягнення спільної мети: будівництва та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул.. Полтавський шлях, 144 в Ленінському районі міста Харкова.

Згідно з пунктом 3.1 Договору розмір пайового внеску з фінансування будівництва квартири на момент укладання цього Договору складає 438 264 грн, що дорівнює 86 785 доларам США.

На підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за Договором 29 січня 2007 року ОСОБА_2 на депозитний рахунок відповідача було внесено 86 785 доларів США, що в еквівалентно 438 264 грн.

Пунктом 2.1 Договору визначено зобов'язання ТОВ «Харківжитло» передати пайовику квартиру у стані згідно з додатком № 1 до цього Договору.

ТОВ «Харківжитло» зобов'язалося після закінчення будівництва виділити ОСОБА_1 в натурі у багатоквартирному будинку по вулиці Полтавський шлях, 144 у місті Харкові його частку у вигляді трикімнатної квартири, будівельний номер 45/57, загальною проектною площею 102,10 кв.м на четвертому поверсі.

Згідно з пунктом 2.4 Договору строк закінчення будівництва - 2-ий квартал 2009 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо в договорі передбачений строк його виконання, то він підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до частин першої-третьої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2013 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Харківжитло» про стягнення пайового внеску, пені та моральної шкоди позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Харківжитло» на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 65 739,78 грн. Цим рішенням суду встановлено порушення зобов'язань відповідача за Договором.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 25 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року, стягнуто з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 60 840,64 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 16 березня 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2015 року, стягнуто з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 96 346, 03 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 серпня 2017 року , залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року, стягнуто з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобовязання за період з лютого 2016 року по 26 липня 2017 року у сумі 204756,63 грн.

Пунктом 2.11 Договору передбачено, що при отриманні грошових коштів від «Пайщика»для фінансування будівництва житлового дому у «Товариства» виникають боргові зобовязання перед Пайщиком. Ці боргові зобовязання погашаються «Товариством» під час підписання акту приймання передачі квартири Пайщику, після завершення будівництва.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо завершення будівництва у 2-му кварталі 2009 року , передачі позивачу квартири згідно з умовами укладеного між сторонами Договору та припинення боргових зобовязань відповідача перед позивачем.

Пунктом 10.3 Договору визначено, що у разі порушення ТОВ «Харківжитло» своїх зобов'язань, передбачених пунктом 2.4 (строк закінчення будівництва - 2-ий квартал 2009 року), більш ніж на 90 банківських днів, товариство сплачує пайовику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених пайовиком грошових коштів за кожний день прострочення, починаючи з 91-го дня

Розмір пені за період з 28 липня 2017 року по 31 січня 2018 року становить 59 021,91 грн., з урахуванням розміру облікових ставок НБУ: з 28 липня 2017 року по 02 серпня 2017 року 12,5 %, з 03 серпня 2017 року по 13 вересня 2017 року - 12,5 %, з 14 вересня 2017 року по 26 жовтня 2017 року 12,5 %, з 27 жовтня 2017 року по 14 грудня 2017 року 13,5 %, з 26 грудня по 31 січня 2018 року - 16%.

Ураховуючи наведене, повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи, зібрані докази і давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не виконані зобов'язання за укладеним між сторонами Договором, умовами якого передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов'язань товариства.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Харківжитло» про те, що у відповідача жодних грошових зобов'язань перед позивачем не виникло, спростовуються встановленими судами фактичними обставинами справи. Нарахування пені у відповідному розмірі чітко передбачено умовами Договору.

Також не суперечать ухвалене у цій справі судове рішення і правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, згідно з якою за правилами пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не виконані зобов'язання за Договором, а тому відповідач не несе жодної відповідальності перед ним, спростовуються встановленими судовими рішеннями, які набрали законної сили, обставинами та наданою самим товариством довідкою про сплату позивачем 86 785 доларів США, що відповідає 100 % пайового внеску, передбаченому умовами Договору.

Пеня стягнута судом за період з лютого 2015 року по січень 2016 року включно, тобто за один рік у межах заявлених позовних вимог. Рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалено 21 березня 2016 року.

ТОВ «Харківжитло» подано до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача (а. с. 64).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як передбачено ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Аналіз указаних норм свідчить про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов.

Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Пеня стягнута судом за період з 28 липня 2017 року по 31 січня 2018 року включно, тобто у межах строків позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Харківжитло» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.В.Бурлака

ОСОБА_3