Справа № 211/5415/17
Провадження № 2/211/540/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 травня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

за участю секретаря Зоріної С.М.,

за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на проживання та приватизацію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовної заявою до ОСОБА_3 про визнання права на проживання та приватизацію. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, а також за цією адресою зареєстрована його дружина. Вище вказана квартира не приватизована, право власності не зареєстроване. Для здійснення приватизації житла необхідно подавати заяву на приватизацію, довідку про склад сімї та про сплату житлово-комунальних послуг останні три місяці, паспорти та інше. Відповідач по справі ОСОБА_3 відмовляється проводити приватизацію. А також, її дії щодо розірвання шлюбу направлені на те, щоб позбавити його права на приватизацію, так як після розірвання шлюбу, як наймач можуть зняти особу з реєстрації шляхом виселення.

28 листопада 2017 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву в якій просять розглядати справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають, просять задовольнити їх.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяву в якій просять розглядати справу за їх відсутності, проти позову заперечують, просять відмовити в повному обясязі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 28.08.1993 року.

Відповідно до довідки наданою КП Дніпропетровської області "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" нерухоме майно, де мешкають та зареєстровані позивач та відповідач, а саме за адресою: АДРЕСА_1, станом на 31.12.2012р. право власності на вищезазначене майно не зареєстроване.

Ухвалою суду від 05 квітня 2018 року від Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Ради витребувано ордер №48 на житлове приміщення який виданий родині яка складається з трьох осіб: ОСОБА_4 та її дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 5 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Із змісту наведених норм права країни та відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду України право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес або порушені, або невизнані, або оспорюються.

У разі, коли жодне право особи, яка звернулась із позовом не порушене і не оспорюється, то правових підстав для задоволення такого позову немає.

Верховний Суд України у постанові від 18 травня 2016 р. у справі № 6-658цс15 висловив наступну обов'язкову для всіх судів України правову позицію: «Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні».

Відповідно до матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів того, що порушенні його права, а саме право на проживання та приватизацію. По теперішній час він зареєстрований,а тому має право проживати за місцем реєстрації.

Згідно з нормами ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення в гуртожитках (кімнати, житлові блоки, секції). Також можна приватизувати кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, де проживають двоє і більше наймачів.

Виходячи з норм Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" відмова відповідача ОСОБА_3 у написанні зави про приватизацію, не порушує права позивача ОСОБА_1 у здійсненні приватизації. Посилання позивача на те, що дії відповідача щодо розірвання шлюбу направлені на те, щоб позбавити його права на приватизацію суд вважає не обґрунтованими.

Відповідно до ст. 263-264 ЦПК України рішення суду може бути обґрунтованим лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюються такі рішення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доказано порушення його прав, тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4,5,76, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 представник ОСОБА_7 про визнання права на проживання та приватизацію - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сарат Н. О.