Провадження № 2/344/4010/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

07 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором оренди землі в розмірі 131 743,30 грн., стягнення 1 976,15 грн. витрат по оплаті судового збору,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Івано-Франківської міської ради звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором оренди землі в розмірі 131 743,30 грн., стягнення 1 976,15 грн. витрат по оплаті судового збору, в обґрунтування якого посилається на те, що 26.05.2015 року між Івано-Франківською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, площею 0,1499 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2. Державну реєстрацію договору оренди землі здійснено 12.08.2015 року. Договір укладено терміном на 10 років і термін дії договору до 26.05.2015 року.

Вдповідно до п.3.4 Договору, на земельній ділянці знаходяться об"єкти нерухомого майна - нежитлові приміщення, а також інші об"єкти інфраструктури. Земельна ділянка передається в оренду разом з об"єктами, що на ній розташовані. Відповідно до п. 11 даного договору, орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем податкового звітного місяця. Заборгованість ОСОБА_1 За користування орендованою земельною ділянкою за період з 12.08.2015 року по 31.05.2018 року складає 131 743 грн. 30 коп.

Згідно Акту обстеження земельної ділянки № 163 від 18.04.2018 року, земельна ділянка використовується для обслуговування станції технічного обслуговування з крамницею ОСОБА_1 та ТОВ "Трентова ЛТД". Під час обстеження встановлено, що ТОВ "Трентова ЛТД" є власником приміщення станції технічного обслуговування автомобілів з крамницею загальною площею 346,4 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу від 20.12.2016 року.

Відповідно до п. 40 Договору оренди землі укладеного з ОСОБА_1. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку чи на об"єкти нерухомості розташовані на орендованій земельній ділянці до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря, є підставою для розірвання договору та укладення договору оренди з новим власником земельної ділянки, об"єктів нерухомості та правонаступником юридичної особи-орендаря. Після припинення дії договору, орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він її одержав в оренду.

Громадянка ОСОБА_1, не вчиняла жодних дій щодо розірвання договору оренди землі та не повідомляла Івано-Франківську міську раду про продаж нерухомого майна. Станом на 23.08.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо припинення дії договору оренди землі від 26.05.2015 року укладеного з ОСОБА_1 Отож, обов"язок сплати орендної плати виникає з моменту набуття у встановленому порядку права користування земельною ділянкою і триває до моменту припинення цього права.

За таких обставин представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Івано-Франківської міської ради кошти за договором оренди землі у сумі 131 743,30 грн. та судовий збір у сумі 1 976,15 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила позов задоволити у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с. 33).

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 30).

З урахуванням думки представника позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, всебічно і повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням 54 сесії 6 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 26.05.2015 року №1769-54, затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок з передачею їх в оренду, згідно додатку 2(а.с.12).

Згідно додатку 2 до даного рішення громадянці ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови(а.с.12 на звороті).

Відповідно до договору оренди землі від 26.05.2015 року укладеного між орендодавцем Івано-Франківською міською радою в особі міського голови Анушкевичуса В.А. та орендарем громадянкою ОСОБА_1, відповідачка прийняла у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

На підставі пункту 1 додатку 2 рішення 54 сесії 6 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 26.05.2015 року №1769-54 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1499га. Договір оренди укладено терміном на 10 років, термін дії до 26.05.2025 року.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, на дату підписання сторонами договору становить 2 126 035,76 грн, п.5.

Згідно п. 9 Договору орендна плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати на земельну ділянку на рік становить 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і на дату підписання складає: 63 781 грн.

Як вбачається з п. 11 орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем податкового звітнього місяця (а.с.9, 10).

Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка, яка знаходиться в АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, належить до землі житлової та громадської забудови для обслуговування приміщення станції технічного обслуговування автомобілів з крамницею, дата державної реєстрації земельної ділянки 26.01.2015 року(а.с.11, 14).

Державну реєстрацію договору оренди землі здійснено 12.08.2015 року і термін дії договору до 26.05.2015 року(а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, договору купівлі-продажу від 20.12.2016 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ"ТРЕНТОВА ЛТД" про передачу у власність покупця приміщення станції обслуговування автомобілів з крамницею(а.с.16-19).

Листом ДФС України ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 03.07.2018 року надано інформацію про заборгованість та помісячну оплату по орендній платі з фізичних осіб за період з 12.08.2015 року по 31.05.2018 року ОСОБА_1 у розмірі 131 743,30 грн.(а.с.20-22).

Так Актом №163 від 18.04.2018 року встановлено, що ОСОБА_1, яка отримала в користування земельну ділянку відповідно до договору оренди, не вчиняла жодних дій щодо розірвання договору оренди землі та не повідомляла Івано-Франківську міську раду про продаж нерухомого майна. Станом на 26.03.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про припинення дії договору оренди землі від 26.05.2015 року укладеного із ОСОБА_1 Відповідно до інформації ДФС України ТОВ "ТРЕНТОВА ЛТД" протягом 2015-2018 років не декларує і не сплачує кошти за користуванням земельною ділянкою. ОСОБА_1 задекларувала тільки у 2015 році сплату за користування обстежуваною земельною ділянкою в розмірі 12 991,26 грн., сплачено 21 496,46 грн. В Департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування обстежуваною земельною ділянкою ТОВ "ТРЕНТОВА ЛТД" зокрема, що стосується укладеного (діючого) договору оренди. Власник нерухомого майна зобов"язаний оформити правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою. Повідомлення про проведення обстежання в період з 16.04.2018 року по 26.04.2018 року направлялись ТОВ "ТРЕНТОВА ЛТД" рекомендованим листом від 27.03.2018 року(а.с.23, 24).

Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями частин першої-третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право (частина третя статті 22 Цивільного кодексу України).

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, що визначено у частині першій статті 122 Земельного кодексу України.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначенимистаттею 122цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За змістом статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків.

Статтею 156 Земельного кодексу України визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Судом встановлено, що Рішенням 54 сесії 6 демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 26.05.2015 року №1769-54, вирішено передати в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. Відповідачкою ОСОБА_1 всупереч вимогам чинного законодавства сплата орендної плати не проведена, договір оренди не розірвано.

Згідно розрахунку, розмір збитків, заподіяних внаслідок використання земельної ділянки комунальної власності з порушенням законодавства, становить 131 743,30 грн.

Суд зазначає, що розрахунок збитків, наданий представником позивача, є повним, чітким та зрозумілим, будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок збитків, відповідачкою суду не представлено.

У матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані, що відповідачка вживала заходи для належного виконання обовязків, у звязку з чим встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які представник позивача посилається як на підстави позовних вимог, тому позовні вимоги Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 976,15 грн. (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, статей 122, 123, 124, 152, 156 Земельного кодексу України, керуючись статтями 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором оренди землі в розмірі 131 743,30 грн., стягнення 1 976,15 грн. витрат по оплаті судового збору - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: 77304, АДРЕСА_1 на користь Івано-Франківської міської ради (76000, м. Івано-Франківськ вул.Грушевського 21, ) кошти за договором оренди землі у сумі 131 443 (сто тридцять одна тисяча чотириста сорок три) грн 30 коп. та судовий збір у розмірі 1 976 грн. (одна тисяча девя"тсот сімдесят шість) грн. 15коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 19.11.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.