Провадження № 2-з/235/9/18
Справа № 235/2699/18
У Х В А Л А

18 травня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області суддя Красноармійського міськрайонного суду Донецької області Величко О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову. В обґрунтування якої вказала, що 22.03.2018 року вона як спадкоємиця першої черги звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 До складу спадщини входить житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Партизанська, 48 в м. Покровськ Донецької області на земельній ділянці, яка належить до земель ОСОБА_4 міської ради та встановлення меж якої може стати предметом спору.

ОСОБА_4 міського відділу земельних ресурсів її батьків було повідомлено про те, що межі між домоволодіннями, що розташовані за адресою: м. Красноармійськ, вул. Партизанська, 46 та вул. Партизанська, 48, були поновлені з урахуванням донарізки дільниці 48 земельної дільниці площею 0,0080 га на підставі рішення виконкому від 17.04.1974 року № 8. Встановлене, що камяне нежитлове приміщення (кухня) частково побудована на території дільниці 48, через що і виникло питання про встановлення меж між цими домоволодіннями.

Заінтересована особа ОСОБА_2, в свою чергу, викликала інженера-землевпорядника, який проводив заміри та склав акт, з яким заявниця не згодна.

Також зазначила, що ОСОБА_2 зі своїм чоловіком встановили стовпчики та збираються будувати паркан. Побудування паркану,за її думкою, може привести до виникнення перешкод у користуванні нею земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок.

На теперішній час нею готуються документи для звернення до суду з позовом про встановлення меж земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою.

Просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо встановлення парканів, розмежувальних огорож, знаків тощо, та перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

З наданих до суду документів, вбачається, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо встановлення меж земельних ділянок, на яких знаходяться їх домоволодіння та збудоване нежитлове приміщення.

З наданого заявницею акту прийомки передачі знаків на зберігання від 02.05.2018 року, з яким заявниця ОСОБА_1 не згодна, вбачається, що межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: вул. Партизанська,46 в м. Покровськ Донецької області площею 0,034 га у власності ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , збігаються з лінійними спорудами ( паркан, будівлі, споруди) ; межові знаки не встановлювались за бажанням замовника у звязку з тим, що межі земельної ділянки збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами.

Інших доказів, окрім своєї незгоди з даним актом, які б свідчили про порушення прав заявниці і про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення суду не надано.

Усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є по своїй суті предметом розгляду справи про встановлення меж земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в разі порушення прав та інтересів позивачки.

При цьому суд зауважує, що на теперішній час з боку ОСОБА_2 паркан не побудований.

Непорушність права приватної власності встановлена ст. 41 Конституції України, та означає невтручання будь-кого у здійсненні власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно приватного власника та його права, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також дій всупереч інтересам власника, його волі тощо.

Обмеження права власності не виключають окремих правомочностей зі змісту права власності, а стримують власника в здійсненні субєктивного права. Обмеження права власності базуються на принципах встановлення виключно в інтересах загального блага, суспільного інтересу, на підставі й у межах закону, рівності всіх власників перед подібними обмеженнями, справедливої компенсації державою власнику майнових втрат.

Обмеження права приватної власності можуть передбачатися законами, виникати з договорів та встановлюватися судовими рішеннями.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову це заходи, які гарантують виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, су д повинен пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи та змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, судом не вбачається підстав для забезпечення позову, оскільки реальної загрози для виконання рішення суду, яке буде в майбутньому подано заявницею, не існує. Спір між сторонами існує щодо межі земельних ділянок. З матеріалів, доданих до клопотання не вбачається, що будь-які дії сторін на межі земельних ділянок до вирішення спору призведе до того, що ці межі не можна буде визначити експертним шляхом і відновити на підставі рішення суду.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 використовує земельну ділянку, яка їй належить на праві власності та яку вона вважає своєю, суд приходить до висновку про неможливість заборонити ухвалою про забезпечення позову таке використання , оскільки такі дії відповідача не призводять до унеможливлення виконання рішення суду про встановлення меж земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя: