Справа № 697/1899/18
Провадження № 2/697/731/2018
15 листопада 2018 року
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Русакова Г.С.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що ОСОБА_2 на праві особистої власності належить 3/4 частини житлового будинку № 69 з відповідною частиною надвірних споруд, розташованого по вул. Підмосковка в м. Канів Черкаської області, а інша 1/4 частина цього житлового будинку належить ОСОБА_3 Відповідач рідний син ОСОБА_2, зареєстрований з 23.02.2011 на житловій площі матері, але не проживає з квітня 2008 року по даний час. Відповідач змінив місце проживання, але залишився зареєстрований на спірній житловій площі по даний час. ОСОБА_2 пропонувала відповідачу добровільно знятись з реєстраційного обліку, але він відмовився, уникає спілкування. Особові рахунки на житло зареєстровані на ОСОБА_2, вона сплачує всі житлово-комунальні послуги, а пенсійне забезпечення дуже мале.
Просить суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням 3/4 частини будинку № 69 з відповідною частиною надвірних споруд, розташованого по вул. Підмосковка в м. Каневі Черкаської області.
Позивачі в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги пітримують, просять задоволити.
Належно повідомлений через оголошення на сайті судової влади відповідач ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач.
Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору дарування, договору купівлі-продажу та технічного паспорту, 3/4 будинку за адресою: м. Канів, вул. Підмосковка, 69, Черкаської області, належить ОСОБА_2, а 1/4 - ОСОБА_3 (а.с.5-10, 21-22).
З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_4.
З акту від 01.09.2018, складеного мешканцями вул. Підмосковка в м. Каневі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вбачається, що вони засвідчили непроживання ОСОБА_4 в будинку 69 по вул. Підмосковка в м. Каневі з 2008 року по даний час (а.с.16).
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не проживає в будинку більше року, не надав доказів поважності причин не проживання, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 71-72, 156 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, 3/4 частини будинку № 69 з відповідною частиною надвірних споруд, розташованого по вул. Підмосковка в м. Каневі Черкаської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_7
Згідно оригіналу, який знаходиться в матеріалах справи № 697/1899/18
Головуючий Г . С . ОСОБА_7