Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 243/9826/17

провадження № 61-11583св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя - доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - комунальна лікувально-профілактична установа «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська»,

заінтересована особа - ОСОБА_3,

представник заінтересованої особи - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, у складі судді

Проніна С. Г., від 07 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області, у складі колегії суддів: Соломахи Л. І., Дундар І. О., Мальованого Ю. М., від 28 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2017 року комунальна лікувально-профілактична установа «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» (далі - КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська») звернулася до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Заява обґрунтована тим, що 05 листопада 2017 року на підставі направлення ОСОБА_3 госпіталізований до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська». Необхідність у госпіталізації до психіатричного стаціонару для обстеження та лікування була пов'язана з наявністю у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу, який обумовлює небезпеку для нього та оточуючих. ОСОБА_3 був оглянутий лікарем-психіатром КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська», який підтвердив необхідність його госпіталізації. Доцільність госпіталізації ОСОБА_3 також підтверджена комісією лікарів-психіатрів. Згода ОСОБА_3 на госпіталізацію відсутня.

Посилаючись на зазначені обставини, КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» просила суд винести рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області

від 07 листопада 2017 року заяву КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня

м. Слов'янська» задоволено. Госпіталізовано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня

м. Слов'янська» у примусовому порядку без його згоди.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у ОСОБА_3 встановлено тяжкий психічний розлад, його дії небезпечні як для нього, так і для оточуючих, належне лікування можливе лише в умовах стаціонару, а тому наявні підстави для його примусової госпіталізації до психіатричного закладу.

Постановою Апеляційного суду Донецької області від 28 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Госпіталізація ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку викликана станом його здоров'я, який в умовах знаходження у небезпечній зоні збройного конфлікту створював безпосередню небезпеку для самого ОСОБА_3

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду 26 лютого 2018 року,

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» відмовити, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували відсутність доказів суспільно небезпечної поведінки ОСОБА_3, які б підтверджували існування крайньої необхідності для його госпіталізації та неправомірно обмежили конституційне право ОСОБА_3 на свободу та особисту недоторканість. Апеляційний суд помилково відхилив доводи апеляційної скарги щодо відсутності у рішенні суду першої інстанції посилання на пояснення

ОСОБА_3, які суд неправильно визнав неналежним доказом. Сам по собі факт перетину лінії зіткнення не є підставою для примусової госпіталізації осіб, які мають намір потрапити на непідконтрольну Україні територію.

Відзиву до касаційної скарги не надходило.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи суди встановили, що 05 листопада 2017 року

ОСОБА_3 був доставлений спочатку до КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня», потім до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня

м. Слов'янська» бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі працівників поліції після його затримання на блок-посту у смт Майорськ Бахмутського району Донецької області без перепустки, з відірваним лиском від закордонного паспорту. ОСОБА_3 поводив себе неадекватно, стверджував, що «їду у Росію богу помолитися», називав себе «сином божим», а оточуючих - «антихристами».

За направленням лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» й рішенням лікаря-психіатра КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня

м. Слов'янська» ОСОБА_3 був госпіталізований до КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська».

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» від 06 листопада 2017 року № 116/1 госпіталізація ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку визнана доцільною, оскільки у нього до цього мав місце тяжкий психічний розлад у вигляді біполярного афективного розладу, текучий маніакальний епізод з психосоматичними симптомами, в силу якого ОСОБА_3 вчиняє дії, які являють безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

Суди встановили, що ОСОБА_3 вперше проходив лікування у психіатричній лікарні м. Києва з 05 липня 2016 року по 06 липня 2016 року, у подальшому продовжив лікування у м. Одесі у приватній клініці «Полінарія» з діагнозом: біполярний афективний розлад, текучий маніакальний епізод з психотичними симптомами. При огляді ОСОБА_3 06 листопада 2017 року були виявлені ознаки психічних розладів: емоційно неадекватний, злісний, напружений, висловлює уривчасті маячні ідеї безглуздого змісту.

Відповідно до частини першої, другої статті 280 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви) узаяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Аналогічні положення містить стаття 340 ЦПК України, у редакції

від 03 жовтня 2017 року.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» установлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

За наявності обґрунтованого висновку комісії лікарів-психіатрів

КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» від 06 листопада

2017 року № 116/1 та інших медичних даних, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для госпіталізації в примусовому порядку ОСОБА_3 до психіатричного закладу без його згоди, оскільки останній виявляв ознаки психічного розладу та реальні наміри вчинити у зоні збройного конфлікту дії, які становили небезпеку для нього.

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями статей 10, 60, 212 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи у суді першої інстанції), у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 213, 214 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи у суді першої інстанції), підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 368, 369 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого виніс законну й обґрунтовану постанову, яка відповідає вимогам

статті 382 ЦПК України.

Зазначені представником ОСОБА_3 в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності підстав для примусової госпіталізації останнього до психіатричного закладу апеляційний суд обґрунтовано визнав безпідставними і такими, що спростовуються вищевказаним висновком комісії лікарів-психіатрів КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня

м. Слов'янська» від 06 листопада 2017 року № 116/1.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга фактично не містить доводів, які б спростовували викладені в зазначеному висновку комісії лікарів-психіатрів відомості.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції лікар-психіатр

КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» зазначила, що

24 листопада 2017 року ОСОБА_3 був виписаний з лікарні у зв'язку з покращенням стану здоров'я та продовжив лікування за місцем проживання. ОСОБА_3 визнав зазначену обставину та пояснив, що після виписки з КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська» проходив лікування у м. Одесі у приватній клініці протягом 10 днів.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області

від 07 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Донецької області від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк