Справа № 574/118/15-ц
Провадження 2-др/574/1/18

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

в присутності

заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №574/118/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н и в:

До Буринського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №574/118/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно, оскільки судом не повністю враховано, що спірне домоволодіння було добровільно поділено між нею та ОСОБА_3 на підстав угоди від 02.03.1999 року. Однак суд не зазначив точного переліку майна, яке було виділено позивачу та на яке визнане право власності останнього. Просила ухвали додаткове рішення в частині виділення ? частини житлового будинку «А-1», перелічивши всі позиції вказані в угоді про розділ часток будинку від 02.03.1999 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала, зазначаючи, що рішення суду в справі №574/118/15-ц порушує її права, оскільки вона до участі в справі не залучалася, а прийнявши рішення суд належними чином не врахував наявність угоди про розподіл майна, яка була укладена між нею та спадкодавцем ОСОБА_3.

Інші учасники справи про розгляд даної заяви повідомлені належними чином, в судове засідання не зявилися по невідомій причині, що не перешкоджає розгляду даної заяви.

Вислухавши доводи заявниці, перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Буринського районного суду Сумської області від 23.02.2015 року (справа №574/118/15-ц) задоволено позов ОСОБА_2 до Буринської міської ради, визнано за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після померлого 01.05.2014 року ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку «А-1» та господарських будівель до нього: літню кухню «Б,» сараї «Д,Е,Ж», навіс «З», погріб «Пг», огорожу «№1-2», що знаходяться по вулиці Свободи за номером 63 в м. Буринь Сумської області (а.с.26).

ОСОБА_1 вказує, що дане рішення суду порушує її права, оскільки при вирішенні спору не враховано, що вказаний житловий будинок належав ОСОБА_3 та їй на праві власності в рівних частинах. При цьому, 02.03.1999 року між ними була укладена угода про розподіл часток будинку та прибудов.

Згідно вказаної угоди їй виділялися в будинку кімната під цифрами 1-5 та кухня, сараї «Б,В,Г,Д», а інша кімната та сараї «Е,Ж», погріб «Пг», буде належати ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не була залучена до участі в справі як одна із сторін, хоча вказане рішення суду безпосередньо впливає на її права і обовязки.

Положеннями ст.270 ЦПК України встановлено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 не була залучена до участі в справі, вона не наділена процесуальним законом правом на звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Крім цього і суд не вбачає підстав для його ухвалення оскільки задоволення заяви ОСОБА_1 приведе фактично до зміни рішення суду та буде мати висновки про права і обовязки заявниці, яка не брала участі у справі.

Верховний Суд України в пункті 20 своєї Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» звернув увагу, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК ( 1618-15 ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням наведеного суд вважає, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Між тим, суд вважає за необхідне розяснити останній, що частиною 1 ст.352 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Керуючись ст.ст.258,260,270,352,353 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №574/118/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Буринської міської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: