АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
О К Р Е М А Д У М К А
судді судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області І.Н.Лисака
15 травня 2018 року м. Чернівці
На розгляді колегії суддів апеляційного суду Чернівецької області перебувала цивільна справа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 січня 2018 року та ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Проскурняк І.Г.).
В порядку, визначеному ЦПК України, з цього приводу висловлюю окрему думку й прошу додати її до постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 15 травня 2018 року у даній справі.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.35 ЦПК України при ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені у нарадчій кімнаті. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 січня 2018 року справу передано на розгляд до Садгірського районного суду м. Чернівці за підсудністю на підставі ст.30 ЦПК України.
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2018 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.
Не погоджуючись з вказаними ухвалами суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила їх скасувати, а справу направити за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівці.
За результатами розгляду даної справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 січня 2018 року та ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2018 року скасовано і направлено справу на розгляд за встановленою підсудністю до Шевченківського районного суду м. Чернівці.
Про незаконність ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 січня 2018 року колегія суддів прийшла до висновку одностайно, про те з висновком більшості суддів колегії про незаконність та скасування ухвали Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2018 року не погоджуюся з наступного.
Пункт 1 ч.1 та ч.3 ст.31 ЦПК України передбачають, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше пяти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше пяти днів після залишення її без задоволення.
Згідно норми ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Аналіз зазначених процесуальних норм переконує мене в тому, що після отримання справи разом із ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 січня 2018 року про визначення її підсудності Садгірському районному суду м. Чернівці у визначеного протоколом автоматичного розподілу судді цього суду Проскурняка І.Г. інших законних дій, крім як відкрити після спливу встановлених ч.3 ст.31 ЦПК України строків провадження не було.
В силу ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виключні підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового передбачені в ст.376 ЦПК України та розширеному тлумаченню не підлягають.
Визначених в цій нормі порушень Садгірським районним судом м. Чернівці при постановленні 26 лютого 2018 року оскаржуваної ухвали не допущено, що виключає її скасування на підставі ст.376 ЦПК України.
Не поширюються також на цю ухвалу правила ст.380 ЦПК України.
Так, за змістом ст.380 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.
Аналіз вказаної норми дає можливість прийти до висновку, що вона застосовується у випадках перегляду ухвали про відкриття провадження у справі судом першої інстанції при порушені встановленої законом підсудності, яка зазначалась позивачем при зверненні до суду, та не поширюється на випадки перегляду ухвал про відкриття провадження, відкритих за наслідками визначення підсудності іншим судом.
Тому вважаю, що апеляційна скарга на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2018 року підлягала залишенню без задоволення, а сама ухвала без змін.
В подальшому, Садгірському районному суду м. Чернівці після отримання інформації про незаконність ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 січня 2018 року та її скасування слід було діяти за правилами ч.9 ст.187 ЦПК України, які передбачають, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Суддя - підпис /І.Н.Лисак/