Єдиний унікальний номер справи 235/5631/18
Номер провадження 2/235/2091/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А. С.,

за участю секретаря судового засідання: Фоміної Т. Ю.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків (нещасний випадок на виробництві), -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» грошову суму у розмірі 35875,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Відповідно до позовної заяви відповідачем по справі вказано - публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Станом на ухвалення рішення по справі відбулася зміна типу товариства з публічного на приватне. Заміна типу товариства не є перетворенням юридичної особи в розумінні ст. 108 ЦПК України, тому застосування процедури заміни відповідача в порядку ст. 51 ЦПК України судом не здійснюється.

Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач ОСОБА_2 з 10.11.1999 року по 19.04.2018 рік перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», - звільнений внаслідок невідповідності займаній посаді через стан здоров'я. Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров'я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров'ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Під час виконання трудових обов'язків 25 січня 2018 року з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, а саме з боку фрагментом породи вдарено в область шийного відділу хребта та голови позивача. В результаті травмування позивач отримав поєднану травму тіла, закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку, закритий перелом відростку хребця, розтягнення м'язово-зв'язаного апарату шийного відділу хребта, множинні забиті рани, садна лобної тімяно-скроневої ділянки зліва. За результатами медичного освідчення в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії 19 квітня 2018 року позивачу вперше встановлено втрату працездатності на 50 %, встановлено третю групу інвалідності. Внаслідок зазначеного пошкодження здоров'я, унаслідок фізичної дії небезпечних і шкідливих умов праці (робота в шахті), в результаті отримання каліцтва позивачу заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що ОСОБА_2 втратив професійну працездатність на 50 %, має серйозні порушення здоров'я із стійкими розладами функцій організму (систематичне нездужання і послаблення), обумовленими наслідками трудового травмування, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення його нормальних життєвих зв'язків; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я; позивач відчуває тривогу перед майбутнім, має критичне відношення до себе як до неповноцінного громадянина в трудовому та соціальному відношенні. Моральну шкоду ОСОБА_2 оцінює у розмірі 35875,00 гривень.

Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_2 про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на виклик не з'явився, надав в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 (діючий на підставі договору про надання правничої допомоги, ордеру на ведення справи) у судовому засіданні, діючи в інтересах свого довірителя ОСОБА_2, наполягала на повному задоволенні заявлених вимог, оскільки грошова сума у розмірі 35875,00 гривень компенсує невелику кількість завданих моральних страждань. ОСОБА_1, посилаючись на особисті відчуття фізичного та душевного болю ОСОБА_2, оголосила викладену в позовній заяві позивача аргументацію вимог, зокрема зауважила, що стан здоров'я позивача не є стабільним, у нього постійні головні болі, болі в шийному відділі хребта, відчуває запаморочення при ходьбі, обмеження рухів. Позивач відчуває душевні страждання та переживання, в нього з'явилися почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманих травмування. Життєдіяльність позивача обмежена, порушені нормальні життєві зв'язки, змінено звичайний спосіб життя. Крім того, представник позивача звернув увагу суду на той факт, що необхідність проходження стаціонарного лікування, обстежень та консультацій спеціалістів позбавляє позивача можливості домашнього затишку, обмежує можливість спілкування з близькими, що також негативно впливає на душевний та емоційний стан ОСОБА_2

Представником приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_3 (діючий на підставі довіреності) на позовну заяву ОСОБА_2 подано відзив, з якого вбачається, що відповідачем частково визнаються позовні вимоги, відсутні заперечення щодо присудження моральної компенсації в сумі 20 000 гривень (згідно усталеної практики розгляду судами справ цієї категорії), при цьому зазначено, що заявлена позивачем сума є значно завищеною та не відповідає вимогам розумності та справедливості. Прийнята така позиція по суті справи згідно поданого відзиву на позовну заяву базується на потребі, за переконанням представника позивача, врахувати наявність вини ОСОБА_2 у настанні нещасного випадку на виробництві, оскільки однією з причин травмування визначено недбале ставлення останнього до правил безпеки. Також у відзиві представник відповідача при визначені розміру моральної шкоди просить врахувати факт виплат позивачу страхових виплат Фондом соціального страхування та призначення пенсії по інвалідності.

На виклик суду особистої присутності представника відповідачем не забезпечено. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»): з 10.11.1999 року працював прохідником з повним робочим днем в шахті, звільнений 19.02.2017 року з роботи за ст. 38 КЗпП України в звязку з виходом на пенсію, з 22.02.2017 року прийнятий на роботу прохідником з повним підземним робочим днем, звільнений 19.04.2018 року з роботи внаслідок невідповідності займаній посаді через стан здоров'я за п. 2 ст. 40 КЗпП України (підтверджено записами в трудовій книжці позивача - а.с. 8-12).

26 січня 2018 року з ОСОБА_2 під час виконання ним трудових обов'язків стався нещасний випадок. Згідно ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. З Акту про нещасний випадок (за формою Н-1) № 6, складений 20.02.2018 року вбачається, що 26.01.2018 року о 00:30 годині ОСОБА_2 провордив гірничу виробку, знаходячись на відстані 2м від живильника комбайна виконував розробку негабаритів породи, в цей час з боку виробки, простір якої не був закріплений сіткою-затяжкою випав негабарит породи та вдарено ОСОБА_2 в область шийного відділу хребта та голови; потерпілий був виданий на поверхню шахти з подальшою госпіталізацією до травматологічного відділення Мирноградської центральної міської лікарні (а.с. 14-18).

ОСОБА_4 проведення розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) визначено, що причинами нещасного випадку є: технічна - незадовільний технічний стан виробничих обєктів, будівель, споруд (незадовільний технічний стан конвеєрного хідника блоку, бік виробки не затягнутий сіткою-затяжкою); організаційні - невиконання вимог інструкцій з охорони праці потерпілим ОСОБА_2 (знаходження в небезпечній зоні, не приведення робочого місця в безпечний стан) та невиконання посадових обов'язків помічника начальника дільниці ПР-5 ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», - відсутність належного контролю за технічним станом конвеєрного хідника блоку (а.с. 19 - 23).

Згідно епікризу історії хвороби № 867/103 позивач ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Мирноградської центральної міської лікарні з 26.01.2018 р. по 21.02.2018 р., встановлено діагноз - поєднана травма тіла, закрита черепно-мозкова травма, забій головног мозку І ступеня з правобічною пірамідною недостатністю, закритий перелом остистого відростка С-7 хребта зі зміщенням, розтягнення мязово-звязачного апарату шийного відділу хребта, постравматична церквільна радікулопатія з помірним больовим мязовотонічним, лівобічним кореневим синдромом, множені забиті рани, садно лобної, тімяно-скроневої ділянки зліва (а.с. 52-53)

Згідно виписки (епікрізу) з медичної карти стаціонарного хворого № 1629/853 позивач ОСОБА_2 перебував на лікуванні в неврологічному відділенні в Покровській центральній районній лікарні з 05.03.2018 р. по 15.03.2018 р. (за час лікування й спостереження стан хворого незначно покращився, виразність болючого синдрому трохи знижена, утримуються підвищення АТ, нудота, запаморочення, порушення сну, рухи обмежені у всіх напрямках, хвороблива пальпація в шийномк відділі хребта, легка слабкість розгиначів лівої кісті).

З копії медичної картки на хворого вбачається, що ОСОБА_2 безперервно перебував на лікуванні (надглядався травматологом, невропатологом) згідно таких періодів з 16.03. - 25.03.2018 р., 26.03. - 04.04.2018 р., 05.04 - 14.04.2018 р., 14.04. - 23.04.2018 р., з подальшим направленням на МСЕК.

ОСОБА_2 19 квітня 2018 року первинно оглянутий Покровською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією загального профілю з встановленням йому третьої групи інвалідності строком до 01.05.2019 року та прийняттям висновку про умови та характер праці, а саме позивач працездатний без важкого фізичного труда, перебування на висоті, біля вогню, води, механізмів, що рухаються та обертаються, - що підтверджено довідкою серійний номер 12 ААБ № 050567 (а.с. 13). Згідно довідки МСЕК м. Покровська серія 12ААА № 067518 від 19.04.2018 року позивачу встановлено 50 % втрати професійної працездатності (а.с. 13).

На підставі зазначених доказів позивач ОСОБА_2 ґрунтує заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з отриманням ним травмуванням, що є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку поданих ОСОБА_2 доказів і прийнято висновок про слушність аргументів, наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступні норми права.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Приписами ст. 173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, фати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого їм органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008р. по справі № 1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018р. по справі №210/5023/15-ц.

Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. №7, від 30 вересня 1994р. №11 та від 25 травня 1998 р. №15, від 24.10.2003р. №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту № 6 від 20.02.2018 року про нещасний випадок та Акту проведення розслідування нещасного випадку від 20.02.2018 року вбачається, що підприємством, з яким позивач ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах, та на якому отримав виробниче травмування з втратою 50 % професійної працездатності є акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», відповідач по справі. Суд вказує на безпідставність доводів представника відповідача про те, що Актом проведення розслідування нещасного випадку (за формою Н-5) встановлено вину ОСОБА_2 у настанні нещасного випадку на виробництві. Так, травмування позивача мало місце під час виконання ним трудових обов'язків, при цьому згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Актом про проведення розслідування нещасного випадку стверджується, що крім вини позивача, наявна вина працедавця, яка полягала у невиконання вимог посадової інструкції гірничими майстрами та начальником дільниці ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», де стався нещасний випадок.

Не заслуговують на увагу також посилання відповідача на те, що позивачу за рахунок Фонду соціального страхування виплачена допомога по страховому випадку та щомісячно відшкодовується сума втраченого заробітку, тому вказані виплати компенсують моральний аспект страхового випадку. Так, відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров'ю.

Згідно роз'яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Суд вважає, що отримавши травмування з причини нещасного випадку на виробництві, позивач ОСОБА_2 зазнав фізичну біль, хворобливі відчуття, а також страждання у зв'язку з ушкодженням свого здоров'я, лікування позивача вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок беззаперечно настали зміни у його життєвих і виробничих зв'язках, неможливість їх поновлення.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що життя і здоров'я людини найвища соціальна цінність, невід'ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров'я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров'ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства», але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Суд, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров'я, значну ступінь втрати професійної працездатності в молодому віці, втрату виробничих здібностей, а також вимоги розумності, виваженості і справедливості, - вважає необхідним задовольнити вимоги щодо компенсації моральної шкоди, стягнувши з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 35875,00 гривень.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Так, позивач ОСОБА_2, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судових витрат, тому передбачений п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного закону розмір мита підлягає стягненню в дохід держави з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (розмір визначено з урахуванням дати подачі позову до суду).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (ЄДРПУО 132498562) на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої нещасним випадком на виробництві 35 875 (тридцять п'ять тисяч вісімсот сімдесят п'ять) гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (ЄДРПУО 132498562) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» (ЄДРПУО 132498562).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 12 листопада 2018 року. Дата складання повного судового рішення 19 листопада 2018 року.

Суддя: А. С. Клікунова