АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Величко Т.О.
№22-ц/796/4296/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Яшук Т.І.

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду містаКиєва від 20 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Реєстраційна служба Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5. від 28 грудня 2016 року відкрито провадження в справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2017 року дану справу передано судді Величко Т.О. у зв'язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_5.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Величко Т.О. від 18 травня 2017 року прийнято справу до провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати.

Зазначає, що позовна заява була зареєстрована 06 грудня 2016 року та відповідала вимогам на момент її пред'явлення до суду.

Відповідно частини 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України - п. 11 - заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вважає, що позовна заява подана з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу і провадження в справі відкрито, отже не можуть застосовуватись норми ст. ст. 185 і 175 ЦПК України.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Сторони в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується зворотніми повідомлення про вручення поштових відправлень представнику ОСОБА_3 28.04.2018 року, ОСОБА_4 -30.04.2018 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції виходив з того, що 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Встановивши на стадії підготовчого провадження, що позовна заява не відповідає вимогам п. 2, 6, 7, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки позовна заява не міститить: 2) поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, - позовну заяву було залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення зазначених недоліків.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що 19.02.2018 року представник позивача направила до суду лист в якому вказала, що з ухвалою суду не погоджується. Враховуючи те, що станом на 19.02.2018 року позивач недоліки не усунув, а тому суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Проте з таким висновком суду погодитися не можливо, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.119 ЦПК України, в редакції Закону, який діяв на час подачі позову та постановлення ухвали про відкриття провадження в справі, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5. від 28 грудня 2016 року було відкрито провадження в справі.

Отже суддя дійшов висновку, що позовна заява відповідала вимогам ч.2 ст. 119 ЦПК України.

Після прийняття справи до свого провадження, суддя дійшла висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху у зв'язку з набранням чинності 15.12.2017 року Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції та яким передбачено інші вимоги до позовної заяви, яким в свою чергу, позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя не відповідає.

На виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, представником позивача 16 лютого 2018 року надіслано заяву в якій звернуто увагу суду на те, що позовна заява була зареєстрована 06.12.2016 року та відкрито провадження у справі до набуття чинності новою редакцією ЦПК України, тому вимоги статей 175, 185 ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року в даному випадку застосуванню не підлягають.

Не взявши до уваги дану заяву, судом вирішено повернути позов без розгляду на підставі ч.13 ст.187 ЦПК України, якою передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Разом з тим, при вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху та в подальшому залишення її без розгляду судом не звернуто уваги на п.11 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) яким передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З аналізу зазначеного положення слідує, що заяви, подані до набрання чинності нової редакції Кодексу, навіть якщо провадження по них не були відкриті до 15.12.2017 року, не можуть бути залишені без руху за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У даному випадку позивач подав позов до суду 05.12.2016 року, тобто до набрання чинності нової редакції Кодексу та ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року було відкрито провадження в справі.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху не містить посилань на невідповідність позовної заяви вимогам, яким мала відповідати на час подачі позову, в ній звертається увага на невідповідність позовної заяви ОСОБА_3 виключно ст. 175 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, проте згідно п.11 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України така позовна заява не могла бути залишена без руху за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, оскільки вона подана з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно ухвала про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;3) невідповідність висновків суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи те, що судом при постановленні ухвали помилково застосовані норми процесуального права, які не діяли на час відкриття провадження в справі, тому існують підстави для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києві від 20 лютого 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 травня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді Т.І. Ящук

В.А. Шебуєва