У Х В А Л А

14 листопада 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 366/1199/18

Номер провадження № 22-ц/824/2150/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 03 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Тетервак Н.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернулась до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в розмірі 49 688 грн. 95 коп., а також судових витрат у розмірі 1 762 грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 03 серпня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 18 листопада 2011 року в розмірі 47 664 грн. 46 коп., а також судовий збір в розмірі 1 762 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 17 серпня 2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 надіслав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив рішення Іванківського районного суду Київської області від 03 серпня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що жодних доказів укладення між сторонами кредитного договору та користування кредитними коштами ОСОБА_3 позивачем надано не було, тобто суд ухвалив оскаржуване рішення на основі припущень. З підписаної ОСОБА_3 Анкети-Заявки від 18 листопада 2011 року неможливо визначити розмір процентної ставки за користування кредитними коштами та інші умови користування кредитом.

Умови та правила надання банківських послуг в редакції від 18 листопада 2011 року, підписані ОСОБА_3 у Приватбанку, не було надано до матеріалів справи. А Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою», на який позивач посилається як на підтвердження позовних вимог, не є належним та допустимим доказом. Крім того, в тексті наданого позивачем Витягу з «Умов та Правил надання банківських послуг та правил користування кредитом» зазначається назва Банку як «ОТП Банк», а тому даний документ не може застосовуватись до спірних правовідносин, в яких сторонами є ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Також, під час розгляду справи позивачем не було надано підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Оригіналу Анкети-заяви також надано не було.

Доказом, який підтверджує факт отримання відповідачем картки з кредитними коштами та подальше користування такими без погашення кредиту та внесення платежів згідно Умов та правил є розписка відповідача про отримання картки, а також виписки з карткового рахунку про внесення та зняття готівки з даного карткового рахунку. Зазначене свідчить про недоведеність факту відкриття рахунку на ім'я відповідача, видачі їй картки із зазначенням строку її дії та пам'ятки клієнта, а відтак, і недоведеність факту укладення з відповідачем кредитного договору, на умовах, вказаних у позовній заяві та видачі кредитних коштів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, Іванківський районний суд міста Києва не дослідив правильно наданий позивачем розрахунок заборгованості по Договору.

На час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року передано на перегляд Великої Палати Верховного Суду справу в подібних правовідносинах № 754/13763/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.10 ч. 1 ст.252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

До суду апеляційної інстанції учасники справи не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України вирішити питання щодо зупинення провадження у справі за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення апеляційного провадження до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц з таких підстав.

Постановляючи ухвалу, Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду виходив з того, що є достатньо обґрунтовані підстави для відступлення від правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14 щодо застосування норми права (ст. 207, 259 ЦК України) у подібних правовідносинах.

У справі, яка переглядається, Банк звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути заборгованість за кредитом на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, посилаючись на те, що при підписанні анкети-заяви позичальник погодився з тим, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами про надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складають між ним та Банком Договір.

У справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення, послались на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, в якому зазначено, що Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (стандарт), не є складовою кредитного договору, не містять підпису позичальника про домовленість щодо збільшення строку позовної давності.

Разом з тим, у касаційний скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» послався на іншу правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, згідно з якою Умови надання кредиту фізичним особам «Рострочка» (Стандарт) існували при укладенні договору й у заяві позичальника, яку він власноручно підписав, зазначено, що він ознайомлений з такими Умовами та згодний з ними. Також, Верховний Суд України вказав, що Умови є складовою кредитного договору так як разом із заявою позичальника та Тарифами банку визначають умови кредитного договору.

Фактичні обставини справ, предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, застосовані норми права у наведених постановах Верховного Суду України є аналогічними.

При цьому, в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року по справі № 6-16цс15 немає посилання на відступлення від правової позиції, викладеної раніше (у справі № 6-144цс14), що було обов'язковим згідно з нормою ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України 2004 року.

Крім того, і після прийняття постанови від 11 березня 2015 року № 6-16цс15 Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 зазначив, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, якщо доведено, що вони укладені в один день, тобто у день підписання позичальником заяви позичальника і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву. Тобто у такому разі Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору.

Саме до таких правових висновків доходив Верховний Суд України і в постановах: від 10 червня 2015 року № 6-698цс15, від 22 жовтня 2014 року № 6-127цс14, від 04 листопада 2015 року № 6-1926цс15, в яких також зазначено, що кредитний договір складається з: заяви позичальника, Тарифів та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (складова частина договору) і судам слід лише встановити, чи такі Умови та Правила надання банком кредиту були під час підписання заяви позичальника, а не те, що вони були не підписані позичальником, незалежно від того, чи саме вони були на день підписання заяви позичальника, то вони не є складовою кредитного договору.

Протилежний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14, в якій, не відступаючи від раніше висловленої правової позиції, Верховний Суд України чітко зазначив, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (при будь-яких умовах) не є складовою кредитного договору.

В ухвалі Верховного Суду у складі Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду зазначено про наявність підстав для відступлення від правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі № 6-144цс14, а також необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду судами аналогічних спорів.

Отже, оскаржуване рішення у справі, яка переглядається, та рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах. Таким чином, висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 754/13763/15-ц має суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

За правилами п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

У відповідності до ч. 4 ст. 252 ЦПК України про зупинення провадження суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, колегія суддів, з метою ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, дійшла висновку про наявність підстав для зупинення апеляційного провадження у даній справі до закінчення перегляду судового рішення у справі № 754/13763/15-ц Великою Палатою Верховного Суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 252, 253, 259-260, 268, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 03 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Тетервак Н.А., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,- зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №754/13763/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова