Справа № 175/1493/18
Провадження № 2-о/175/30/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Бойка О.М.

при секретарі Труфан С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського районного суду надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Заявник у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, заяву підтримує та просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на тимчасово окупованій території України - в м. Амвросіївка, Донецької області, 04 грудня 2016 року.

Представник Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про можливий розгляд справи без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1, є донькою ОСОБА_2, який помер «04» грудня 2016 року на території м. Амросіївка, Амросіївського району, Донецької області. Фактом підтвердження родинного зв'язку є свідоцтво про народження заявниці серії І-НО №465333 від 25.11.1972 року, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії VI-HO № 271107 від 05.10.1991 року, відповідно до якого заявниця змінила прізвище на ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_1 отримано свідоцтво про смерть серія ДНР №052179, що видане 07.12.2016 року, Амвросієвським районним відділом записів актів цивільного стану Державної реєстраційної ОСОБА_3 юстиції Донецької Народної Республіки, яке предявила до Дніпровського районного відділу державної РАЦС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області, та яким відмовлено заявниці у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки нею для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 надано документ, що видано на окупованій території України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 18 зазначеного вище закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом ОСОБА_3 юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом ОСОБА_3 охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у ОСОБА_3 юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом ОСОБА_3 охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у ОСОБА_3 юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як встановлено у судовому засіданні, свідоцтво про смерть затверджене та видане Донецькою народною республікою не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

На підставі п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У ст. 317 ЦПК України чітко визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 293, 315, 317 ЦПК України,- суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на тимчасово окупованій території України - в м. Амвросіївка, Амвросіївського району, Донецької області, Україна 04 грудня 2016 року.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення негайно видати учасникам справи, та невідкладно надіслати до Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для державної реєстрації смерті особи.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається через Дніпропетровський районний суд до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко