Справа № 381/4510/17 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1835/18 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 38 15.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.

Суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, яке складається з земельної ділянки (паю) розміром 7,6272 га в межах Малоснітинської сільської ради, яка належала покійній на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 29 серпня 2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_3 ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки (паю) розміром 7,6272 га, яка розташована в межах Малоснітинської сільської ради, та належала ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця, тобто сторони по справі. Після звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (пай). З моменту відкриття спадщини пройшло понад шість місяців, але ОСОБА_3 не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документа, який встановлює право власності на земельну ділянку.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

16 березня 2017 року ОСОБА_2, як особа, яка не брала участі у справі та вважає, що зазначеним рішенням порушені його права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, а також вирішити питання про поворот виконання рішення суду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що він є спадкоємцем першої черги за правом представлення після смерті баби ОСОБА_6 та 20 серпня 2014 року прийняв спадщину шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Суд вирішив питання про визнання права власності на спадкове майно за позивачем, яка не прийняла спадщину. ОСОБА_3 пропустила строк для прийняття спадщини, про що було зазначено у листі нотаріуса, та з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до суду не зверталася.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак, відзиви ними не подавалися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, про що виконавчим комітетом Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області 24 квітня 2014 року видано свідоцтво про смерть НОМЕР_5 (а.с.10).

ОСОБА_6 була власником земельної ділянки площею 7,6272 га, що розташована в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_6, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 29 серпня 2006 року (а.с.11).

Листом приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Куцевол Н.М. від 22 листопада 2017 року № 173/01-16 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують права та обов'язки померлої на земельну ділянку та зазначено про те, ОСОБА_3 пропустила встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини (а.с.13).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3, отримавши право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги, не мала можливості надати нотаріусу оригінал державного акту, яким підтверджено право власності померлої ОСОБА_6 на земельну ділянку, оскільки останній було втрачено.

Апеляційний суд не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 7,6272 га, що розташована в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області. 22 листопада 2017 року, тобто після спливу більше трьох років, ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 Листом нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у тому числі у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку, оскільки вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_3 не зверталася та рішення про визначення такого строку судом не приймалося.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2014 року Фастівською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 56442712 після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини та йому може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказана обставина підтверджується наданою ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції довідкою Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 16 березня 2018 року. Апеляційний суд приймає до уваги вказаний доказ, оскільки він не був поданий до суду першої інстанції з поважних причин, так як ОСОБА_2 не був залучений до участі у справі.

ОСОБА_2 вказує про те, що він прийняв спадщину шляхом подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції не з'ясував чи відкривалася спадщина після смерті ОСОБА_6, не встановив коло спадкоємців, не витребував та не дослідив матеріали спадкової справи, що свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для справи.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 вказує на те, що відповідно до ст. 1266 ЦК України за правом представлення він прийняв спадщину. Однак, суд першої інстанції, не залучаючи його до справи, вирішив питання про визнання права власності за позивачем ОСОБА_3, яка спадщину не приймала.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_2 подав заяву про поворот виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року, в якій просив скасувати рішення державного реєстратора Фастівської районної державної адміністрації Кравченко А.В. від 06 лютого 2018 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка є предметом спору, та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 115660760 вбачається, що 06 лютого 2018 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 7,6272 га, розташованої в межах Малоснітинської сільської ради Фастівського району, кадастровий номер НОМЕР_6 за ОСОБА_3

Оскільки, при виконанні рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року земельна ділянка не була вилучена, поворот виконання рішення у вигляді скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку в розумінні ст. 444 ЦПК України до оскаржуваного рішення не може бути застосований, а, отже, заява не підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 16, 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду про скасування судового рішення, яке було підставою до реєстрації права власності на земельну ділянку, є підставою до скасування такої реєстрації.

Отже, ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до державного реєстратора в порядку визначеному Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для відновлення своїх прав.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1425 грн. 81 коп. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову, сплачений ним судовий збір підлягає стягненню на його користь з позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, яка зареєстрована АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, який зареєстрований АДРЕСА_2,ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 1 425 (одна тисяча чотириста двадцять п'ять) гривень, 81 копійка.

Заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2017 року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Фінагеєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.