Справа № 464/3553/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/2295/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Рудакова І.П. від 9 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного підприємства «Рим-Лав» про припинення дій, які порушують право, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 липня 2018 року у задоволенні заяви позивачки ОСОБА_2 про забезпечення позову, у справі № 464/3553/18 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного підприємства «Рим-Лав» про заборону відповідачам та/або будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам проводити будь-які будівельні роботи на земельних ділянках, розташованих за адресою - м. Львів, вул. Стуса, 51-53, шляхом зобов'язання ОСОБА_5 та/або інших осіб ( в тому числі ПП «Рим-Лев», інші будівельні організації) призупинити будівельні роботи на вулиці Стуса, 51, 53 у місті Львові до прийняття по суті рішення за заявленими вимогами - відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та вжити заходи по забезпеченню позовної заяви, а саме зобов'язати ОСОБА_5 та/або будь-яких інших осіб (в тому числі ПП «Пим-Лав») призупинити будівельні роботи по вул. Стуса, 51, 53 у м. Львові до прийняття по суті рішення за заявленим позовом. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, неповно з'ясувавши усі фактичні обставини справи. Зазначає, що предметом позову є заборона проведення будівельних робіт на земельних ділянках, розташованих за адресою - м. Львів, вул. Стуса, 51-53, а предметом забезпечення позову є призупинення будівельних робіт за вказаною вище адресою до прийняття по суті рішення за заявленим позовом. Вказує на те, що у разі незабезпечення позову,шляхом призупинення будівельних робіт, будівництво може завершитися до закінчення розгляду справи у суді, а будинок №49 на вул. Стуса у м. Львові, належний позивачам, буде остаточно знищений.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ПП «Рим-Лав» не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представника), зважаючи на те, що такі учасники справи повідомлялися про час та місце її розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представника) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів та представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, а також пояснень та заяв учасників справи та їх представників, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 247, ст. 149, ч.3 ст. 151, ч.ч. 3,10 ст. 150 ЦПК України, постанову Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, - виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу проведення будівельних робіт, які з аргументів позивачки проводяться на суміжних земельних ділянках по відношенню до їх ділянки з порушенням вимог законодавства, зокрема, державних будівельних норм. При здійсненні таких робіт, зазнав пошкодження і часткового знищення будинок позивачів, що підтверджено висновком від 2018 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта (будинку № 49 на вулиці Стуса у м. Львові). Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивачка просить суд забезпечити позов шляхом призупинення дії будівельних робіт за спірними адресами до прийняття по суті рішення, однак запропонований спосіб заходу є тотожними із заявленими позовними вимогами - забороною проведення будівельних робіт. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що відсутні підстави для застосування норм ст. ст. 149, 150 ЦПК України, адже обравши такий спосіб забезпечення позову, суд фактично ухвалить рішення за позовними вимогами без розгляду справи по суті, що є не допустимим. Крім того, суд враховує, що такі заходи можуть призвести до порушення прав інших осіб, які не є учасниками у цій справі. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у заяві про забезпечення позову необхідно відмовити.

Колегія суддів, вважає, що такі висновки обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими - не доведені.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як допред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, - «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Згідно змісту п.4 згаданої Постанови, - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з'ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз'яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, - вважає, що судом першої інстанції безпідставно не було вжито заходів забезпечення, про вжиття яких просила позивач.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, ОСОБА_2, ОСОБА_4 подано позов до ОСОБА_5, Приватного підприємства «Рим-Лав», у якому просили: заборонити ОСОБА_5, ПП «Рим-Лав» та/або будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам проведення будь-яких будівельних робіт на земельних ділянках, розташованих за адресою - м. Львів, вул. Стуса, 51-53 з кадастровими №:07:007:0135, №:07:007:0136, №:07:007:0123.

В обґрунтування позову вказували про те, що внаслідок інтенсивного проведення відповідачами будівельних робіт на суміжних із належною їм земельною ділянкою, проведення яких вони вважають здійснюється незаконно, - їх будинок зазнає пошкоджень та створюється загроза його руйнування, а також створюється загроза їх життю та здоров'ю.

Крім цього, позивач ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила: зобов'язати ОСОБА_5 та/або інших осіб (в тому числі ПП «Рим-Лав», інші будівельні організації) призупинити будівельні роботи на вулиці Стуса, 51, 53 у місті Львові до прийняття по суті рішення за заявленими вимогами.

В обґрунтування заяви покликалася на те, що позивачі є власниками земельної ділянки на вулиці Стуса, 49 у м. Львові, де поряд на суміжних ділянках № 51, та № 53 здійснюється будівництво багатоквартирного житлового будинку. На даний час таке будівництво призвело до руйнування горизонтальності будинку та несучих конструкцій самого будинку позивачів. Разом із тим, вважає, що такі будівельні роботи можуть призвести до повного руйнування будинку, загрожують життю і здоров'ю позивачів та в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просить заяву задовольнити.

Колегія суддів вважає, що вимоги та доводи заяви є обґрунтованими в силу наведених вище норм закону та роз'яснень схожих правовідносин судом касаційної інстанції та заява підлягала до задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не заперечувалось, - між сторонами дійсно виник спір з приводу законності будівництва відповідачами на суміжних земельних ділянках із ділянкою позивачів, багатоквартирного будинку та порушенням у зв'язку із таким будівництвом їх прав та законних інтересів.

Вказаного (а саме виникнення спору) не заперечив у суді апеляційної інстанції і представник відповідача, ствердивши, що будівництво проводиться у відповідності до вимог закону.

Позивачами заявлено єдину вимогу про заборону проведення будівельних робіт на суміжних земельних ділянках, як спосіб захисту їх прав, а саме власників суміжної земельної ділянки та будинку, який на такій ділянці розташований, оскільки такий може бути зруйнований та таким руйнуванням може бути завдана шкода і їх життю та здоров'ю.

Тобто, позивачами заявлено вимогу про не допущення будь-яких будівельних робіт, по іншому унеможливлення проведення будівництва взагалі або іншими словами не можливість виконання в принципі будь-яких робіт з будівництва на суміжних земельних ділянках, що носить постійний характер, оскільки позивачами не вказано будь-якого терміну, протягом якого така заборона мала б діяти.

Також, позивачем ОСОБА_2 у заяві про забезпечення позову заявлено вимогу про призупинення будівельних робіт (розпочатого будівництва) відповідачами на суміжних земельних ділянках, що дійсно до певної міри можна вважати забороною, однак така не носить такого категоричного характеру як позовна вимога, оскільки позовна вимога вказує на неможливість в принципі здійснення будь-яких будівельних робіт на суміжних ділянках, про що йшлося та містить постійний характер, захід же забезпечення, який просила вжити позивач носить виключно тимчасовий характер та не носить категоричної заборони, не припиняє чи не унеможливлює здійснення будівництва після розгляду судом спору у випадку відмови у задоволенні позову і є лише короткостроковим (до набрання рішенням по справі законної сили) заходом, зупиненням вчинення дій, які вчиняються та можуть вчинятися і надалі, - до з'ясування їх законності та порушення чи не порушення такими прав та законних інтересів позивачів.

Зважаючи на вказане не слід вважати, що заходи забезпечення фактично вирішують спір по суті, оскільки такі жодним чином не забороняють в принципі здійснення будівництва відповідачами чи іншими особами, а лише тимчасово призупиняють здійснення схожих дій, що ведуться.

Зважаючи на наведене, доводи представника відповідача та висновки суду про тотожність вимог позову та заяви про забезпечення позову слід вважати безпідставними.

Крім цього, заходи забезпечення про вжиття яких просить позивач слід вважати співмірними позовним вимогам та такими, що не порушуватимуть прав інших осіб, як помилково вважав суд.

Так, зважаючи на проведення будівельних робіт відповідачами внаслідок чого, як стверджують позивачі руйнується їх будинок, - у випадку обґрунтованості позовних вимог дії по призупиненню будівництва унеможливлять подальше руйнування житлового будинку та зможуть забезпечити виконання можливого рішення суду про задоволення позову про заборону проведення будівельних робіт на суміжних земельних ділянках. Не вжиття ж такого заходу та продовження будівництва, створення відповідного об'єкту, визнання права власності на такий, тощо може призвести до утруднення виконання чи неможливості виконання рішення суду про заборону здійснення будівельних робіт на суміжній ділянці, а також до подальшого порушення прав та інтересів позивачів.

Що стосується призупинення будівництва і іншими особами окрім ОСОБА_5, то захід забезпечення у цій частині не порушуватиме прав та інтересів інших осіб, оскільки, як вбачається із матеріалів справи та відповідачами не заперечувалось, - замовником будівництва на суміжних земельних ділянках є відповідач ОСОБА_5 та будь-які інші юридичні чи фізичні особи взмозі таке здійснювати виключно за погодженням з ним чи його уповноваженням, тобто такі можуть діяти тільки за його згодою та захід у цій частині унеможливить вчинення будівельних робіт іншими особами за дорученням чи уповноваженням замовника.

Зважаючи на вказане слід вважати доводи апеляційної скарги обґрунтованими та таку задовольнити.

Оскаржувану ж ухвалу слід скасувати з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Також, слід вказати і про те, що відповідачі не позбавлені права в процесі розгляду справи по суті та з'ясування обставин, що свідчили б про зловживання з боку позивачів вжитими заходами забезпечення чи відсутності необхідності вжиття таких, що стосується всього обсягу будівництва (його частин) чи можливості заміни такого заходу іншим, тощо - подати заяву про зустрічне забезпечення, заміну заходу забезпечення чи скасування заходів забезпечення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Рудакова І.П. від 9 липня 2018 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 та інших осіб призупинити будівельні роботи на вулиці Стуса, 51, 53 у місті Львові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра