Справа № 459/3604/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2810/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м . Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цапа П.М.,

за участю: апелянта ОСОБА_2 та її представника (адвоката) ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 січня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач звернулася у суд з позовом до відповідача та третіх осіб, у якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна сестра ОСОБА_6 Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається з однокімнатної квартири, що за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що вважала, що спадщину прийняла ОСОБА_4 на підставі заповіту, складеного ОСОБА_6 05.06.2012 року. В подальшому з'ясувалося, що ніхто в тому числі і ОСОБА_4 не зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У зв'язку з цим, а також із відсутністю у неї свідоцтва про смерть ОСОБА_6, вона пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк пропустила з поважних причин, а тому просить визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Червоноградської міської ради Львівської області, треті особи без самостійних вимог: Червоноградська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, Державна реєстраційна служба Червоноградського МУЮ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено.

Визначено ОСОБА_2 два місяці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилено.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2015 року - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2017р. касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2015 року скасовано.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області 12 січня 2017 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

Дане рішення оскаржила позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції незаконно та необгрунтовано відмовив в задоволенні її позову так і не дослідивши обставини на які вказував суд касаційної інстанції, хоч відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК висновки і мотиви з яких скасовано рішення в порядку касаційного оскарження, є обов`язковими для суду першої інстанції та апеляційних інстанцій при новому розгляді справи, і обставини про дослідження яких вказав суд касаційної інстанції мали та мають істотне значення по справі, виходячи з наступного. Зокрема зазначає, що 19.03.2013 р. померла її двоюрідна сестра ОСОБА_6, 1936 р.н., що мешкала у АДРЕСА_1 у однокімнатній квартирі, яка їй належала на праві власності. Як спадкоємець 5-ї черги по закону, дізнавшись про смерть сестри в 6 місячний термін з дня відкриття спадщини, вона звернулась в Червоноградську ДНК, за місцем відкриття спадщини, з заявою про прийняття спадщини за законом так, як спадкоємців попередніх черг не було . Однак, виявилось, що 05.06.2012 р. ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Червоноградської ДНК Заєць М.В., відповідно до якого належну їй на праві власності однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а також все інше майно, яке їй належало на день смерті, вона заповіла третій особі по цій справі ОСОБА_4, яка була її сусідкою. Відтак, в прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом їй було відмовлено з тих причин, що був у наявності цей заповіт померлої в користь ОСОБА_4, а водночас і через відсутність у неї оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_6, яке на той час перебувало в іншої сусідки ОСОБА_12, хоч остання обставина не мала вирішального значення при цьому, оскільки акцентувалося в основному на наявності заповіту в користь ОСОБА_4. Про те, що вона зверталась в нотаріальну контору в 6-ти місячний термін за прийняттям цієї спадщини, і таку заяву в неї не прийняли, завжди вказувала по справі. Названі обставини пов`язані з її зверненням в нотаріальну контору в 6-ти місячний термін з дня відкриття вказаної спадщини та, що в неї не була прийнята відповідна заява про прийняття спадщини, підтвердив і державний нотаріус Заєць М.В. в своєму листі від 10.02.2017 р. (є в матеріалах справи), вказавши, що у зв`язку із заповітом в користь ОСОБА_4 питання про прийняття нею цієї спадщини могло бути вирішено лише після того , як цю спадщину не прийняла би ОСОБА_4, з наданням їй додаткового строку судом для її прийняття. Таким чином, підтверджено, що їй були створені перешкоди для подання відповідної заяви про прийняття цієї спадщини після смерті ОСОБА_6, що і просив встановити суд касаційної інстанції при новому розгляді справи. Саме у зв`язку з цими перешкодами в наступному вона і направляла в нотаріальну контору заяву про прийняття цієї спадщини поштою, хоч вона має бути подана особисто (ст. 1269 ЦК), а особисто в неї її не приймали. Крім того, зазначає, що замість того, щоб подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом від імені ОСОБА_6, як вказувалось по справі, ОСОБА_4 з допомогою ОСОБА_13, яка на даний час притягується до кримінальної відповідальності по інших епізодах, вдалась до підробки судового рішення від 20.03.2013р.(наступний день після смерті) про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1-кімнатну квартиру ОСОБА_6, яка підлягала спадкуванню і це рішення було подано в Червоноградське МЕТІ з такою метою. В даний час вона також створює їй перешкоди у прийнятті цієї спадщини, хоч сама цю спадщину навіть не прийняла і немає поважних причин для надання їй такого додаткового строку, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судове засідання відповідач Червоноградська міська рада, треті особи без самостійних вимог Червонградська ДНК, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, Державна реєстраційна служба Червоноградський МУЮ не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи від сторін не поступило, поважності причин неявки в судове засідання ними не надано, а тому в силу вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_14 та її представника (адвоката) ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із врахуванням наступного.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІП від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка знала про те, що ОСОБА_6 померла, однак у передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась та не надала доказів наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання цих обставин поважними, відсутність у позивачки свідоцтва про смерть спадкодавця та те, що вона дізналась про неприйняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 після спливу 6-місячного строку, не може бути перешкодою для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належала однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 20 травня 2003 року.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 20 березня 2013 року.

При житті, а саме 05 червня 2012 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної, згідно з яким, належну їй на праві власності вище вказану квартиру, а також все інше майно заповіла ОСОБА_4

Позивач та померла ОСОБА_6 були двоюрідними сестрами, тобто відповідно до ст. 1265 ЦК України позивачка відноситься до п'ятої черги спадкоємців за законом.

Спадкоємці першої-четвертої черг за законом відсутні.

Відповідно до повідомлення Червоноградської державної нотаріальної контори від 06 листопада 2013 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, не відкривалась, що також підтверджується Інформаційною довідкою із спадкового реєстру від 07 листопада 2014 року.

Тобто, ні позивачка, яка є спадкоємцем п'ятої черги, ні ОСОБА_4, яка є спадкоємцем за заповітом, до нотаріальної контори, у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, із відповідною заявою не звертались.

Згідно приписів ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно приписів ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст.1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як вбачається з мотивувальної частини зазначеної ухвали, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що "…Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій … не звернули уваги на те, що позивачка знала про те, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, однак у передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась та не надала доказів наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання цих обставин поважними (ч. 3 ст. 1272 ЦК України), а відсутність у позивачки свідоцтва про смерть спадкодавця та те, що вона дізналась про неприйняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 після спливу 6-місячного строку, не можуть бути перешкодою для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини"

У відповідності до ч.5 ст. 411 ЦПК України, висновки суду касаційної інстанції, в зв'язку я якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги та мотиви позовної заяви.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а Рішення Червоноградського міського суду Львівської області 12 січня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10.05.2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета