Справа № 214/6188/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

за участю представника відповідача - Волошиної Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду від 5 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 до ПАТ «Криворіжгаз» про визнання права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «»Криворіжгаз», визнання за ПАТ «Криворіжгаз» зобов'язання виконати певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2018 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява представника відповідача Дубовик С.В., в якій вона просить: переглянути заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 квітня 2018 року по даній справі; скасувати заочне рішення, винесене Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 5 квітня 2018 року по даній справі та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

В обґрунтування заяви вказує наступне. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по даній справі винесено заочне рішення від 5 квітня 2018 року, яким позовну заяву задоволено частково. 18 квітня 2018 року ПАТ «Криворіжгаз» (далі за текстом «ПАТ») отримано заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по даній справі. Згідно ч.1,2,3ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Згідно ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вважає, що вказане заочне рішення підлягає скасуванню з наступних підстав. Зазначає, що в мотивувальній частині рішення суду зазначено, що 4 квітня 2018 року представник відповідача до суду не з'явилася, подавши заяву про відкладення судового засідання. В рішенні зазначено, що зважаючи на те, що представник відповідача у судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи ПАТ був повідомлений належним чином, не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вказує, що в матеріалах справи наявне клопотання про перенесення через участь представника ПАТ у іншому судовому засіданні. Крім того, судове засідання, що відбулось 27 березня 2018 представник ПАТ був присутній. У справі «Ейрі проти Ірландії» заявниця звернулася зі скаргою на те, що їй було відмовлено у наданні безплатного адвоката у цивільній справі, коли вона добивалась судового рішення про роздільне проживання з чоловіком. Безоплатна допомога у таких справах в Ірландії не надавалась, а у пані Ейрі не було достатньо коштів, аби сплатити вартість судового процесу. Вона вважала, що порушено п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки її позбавлено права доступу в суд через дорожнечу процесу, а також те, що вона наразилась на дискримінацію (ст. 14 Конвенції), оскільки була позбавлена судового захисту, яким могли користуватися заможні люди. Європейський суд відкинув аргумент уряду Ірландії, що заявниця сама могла стати перед судом і реалізувати своє право на доступ до правосуддя без допомоги адвоката. Конвенція спрямована на те, вказав Європейський суд у своєму рішенні, щоб гарантувати не теоретичні або ілюзорні права, а права, здійсненні на практиці й ефективні. Суд вбачає очевидним, що заявниця опинилась би у невигідній ситуації, якщо б її чоловіка представляв адвокат, а її ні. Крім того, на думку суду, було би нереалістичним уважати, що заявниця могла ефективно вести свою справу. Це рішення показове ще й тому, що до нього в Ірландії безоплатна юридична допомога не надавалась у жодній із категорій цивільних справ. Після цього рішення стало очевидним, що Європейський суд покладає на національні держави відповідальність за дотримання принципу рівності при наданні юридичної допомоги в контексті реалізації права на доступ до правосуддя. Наполягає, що суд першої інстанції, визнавши неповажними причини неявки до суду, у зв'язку з відсутністю представника відповідача, в той же час допустивши, до участі у судовому засіданні представника позивача для захисту інтересів позивачів порушив принцип рівності, змагальності учасників процесу. В мотивувальній частині рішення зазначено, що при вирішенні справи суд також керується положеннями ч.4 ст. 263 ЦПК України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Зважаючи на цю норму ЦПК України, суд вказав, що бере до уваги, що відповідно до постанови Верховного суду від 21 лютого 2018 року по справі №908/1312/17 за позовом ПАТ «Запоріжгаз» до ОСББ «Будівельник» про укладення договору, суд зробив висновок, що із змісту Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов'язок встановлення відповідним суб'єктом господарювання - газорозподільними організаціями за власний рахунок лічильників газу для такої категорії споживачів природного газу як населення саме у вигляді таких приладів обліку природного газу, що дозволяють визначення обсягів споживання кожним окремими позивачем та що дозволяють визначення обсягів споживання кожним окремим позивачем та що ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов'язок газорозподільної організації встановити за власний рахунок саме квартирні прилади обліку в багатоквартирному будинку. 18 квітня 2018 ПАТ ознайомлено з матеріалами справи. Згідно протоколу судового засідання від 4 квітня 2018 долучено заяву про подання доказів разом з постановою Верховного суду від 21 лютого 2018 року по справі №908/1312/17. Згідно ч.9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. ПАТ не був присутній у судовому засіданні 4 квітня 2018, на якому було долучено постанову Верховного суду від 21 лютого 2018 року по справі №908/1312/17. Згідно п. 3 ч.1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви і клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Згідно ч.5 ст. 174 ЦПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. Вказує, що ПАТ не надано можливості скористатись своїм процесуальним правом щодо ознайомлення із постановою Верховного суду від 21.02.2018 та навести з цього приводу свої доводи та міркування. У ПАТ наявні відомості, які мають істотне значення для справи, а саме, що позивачі не мають права на встановлення індивідуальних газових лічильників за рахунок ПАТ. Так, в мотивувальній частині рішення зазначено, що у судовому засіданні встановлено, що позивачі проводили оплату газопостачання за встановленими тарифами, в якому були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних. Відповідні постанови НКРЕКП (про встановлення тарифу на транспортування природного газу та встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу), що були затверджені за період з 2011-31.05.2017, регулятором до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення газу населення за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб.м. природного газу. Так, згідно додатку №1 до постанови НКРЕКП №150 від 28.12.2011 в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб.м. природного газу, які становлять 6,96 грн., а згідно додатку №1 до постанови НКРЕКП №1625 від 27.05.2016 в структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілений 1000 куб.м. становить 25,20 грн. Зазначає, що споживачі не мають ніякого відношення до тарифів на розподіл природного газу. Кошти які ПАТ отримує як тариф на розподіл на ліцензійній території є тарифною виручкою підприємства та належить останньому. НКРЕКП, виділяючи в цьому тарифі кошти на встановлення лічильників газу не позиціонує їх як кошти абонентів. Метою закладення у тариф відповідної складової, для встановлення лічильників газу, є забезпечення комерційного обліку природного газу, що в свою чергу приведе до зменшення втрат природного газу при його розподілі. Питання ціноутворення тарифу на розподіл природного газу для ПАТ відноситься до повноважень НКРЕКП і саме НКРЕКП здійснює контроль за витрачанням коштів на встановлення лічильників газу газорозподільною компанією. Постановою НКРЕКП №547 від 31.03.2016 затверджено план розвитку газорозподільної системи ПАТ на 2016-2025 роки, нею передбачено встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу за адресою: м. Кривий Ріг, вул. В. Великого, буд. 30, за рахунок ПАТ. Наполягає, що ПАТ не може відступати від положень затверджених постановою НКРЕКП від 31.03.2016 №547 та в подальшому Постановою НКРЕКП №2347 від 22.12.2016, яка є нормативно-правовим актом та відповідно до ст. 17 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» є обов'язковою для виконання ПАТ. 21 грудня 2017 року було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які набрали чинності 19.01.2018 року. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України. У разі ненадання співвласниками багатоквартирного будинку згоди на встановлення загально будинкового лічильника газу суб'єктам господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу індивідуальними лічильниками газу, а строк забезпечення встановлення лічильників газу встановлено до 01.01.2021 року. Вказує, що 19 січня року 2018 набули чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у зв'язку з чим предмет спору, з яким звернулись позивачі на теперішній час відсутній, а позов у зв'язку із змінами до Закону є передчасним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні заяву про скасування заочного рішення підтримала та підтвердила її зміст.

Позивачі у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду заяви були належно повідомлені, представник позивача ОСОБА_24 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення не мається. При цьому суд виходить з наступного.

Згідно пункту 13 частини 1 Розділу Х111 «Перехідних положень» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції від 15.12.2017 року), судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.232 ЦПК України (в редакції 2004 року), заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Рішення суду від 5 квітня 2018 року по даній справі було постановлено в заочному порядку. При цьому суд виходив з того, що 4 квітня 2018 року, відповідач до суду не з'явився, представник позивача погодився на заочний розгляд справи.

Представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення, як підставу для скасування заочного рішення посилається на те, що у ПАТ наявні відомості, які мають істотне значення для справи, а саме, що позивачі не мають права на встановлення індивідуальних газових лічильників за рахунок ПАТ. При цьому посилається на певні положення законодавства. Вказані доводи за своєю суттю є незгодою з застосуванням судом норм права, які регулюють правовідносини між позивачами та відповідачем. Ці доводи представники відповідача надавали раніше, до винесення судом рішення, під час прийняття рішення суд надав їм оцінку.

Судом встановлено, що відповідач про судове засіданні був повідомлений належним чином, 27 березня 2018 року висловив думку про можливість закінчення з'ясування обставини справи та переходу до судових дебатів, що свідчить про відсутність в нього як станом як на 27 березня 2018 року так і станом на 4 квітня 2018 року будь-яких інших, крім вже наданих ним доказів.

Крім того, у своїй заяві про перегляд заочного рішення та поясненнях, наданих в судовому засіданні, представник відповідача не навів доказів, які б не надавалися представниками відповідача до постановлення рішення по справі.

Доводи представника відповідача про те, що суд при постановлені рішення по даній справі не повинен був брати до уваги постанову Верховного суду від 21 лютого 2018 року по справі №908/1312/17 оскільки вона була долучена до справи у відсутності відповідача, суд знаходить необґрунтованими, оскільки врахування правової позиції Верховного суду не залежить від того, долучено чи ні до матеріалів справи рішення, в якому викладена така позиція.

Керуючись пунктом 13 частини 1 Розділу Х111 «Перехідних положень» ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року), ст. ст. 232, 209-210 ЦПК України (в редакції 2004 року), ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про перегляд та скасування рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 5 квітня 2018 року по даній справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18 травня 2018 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов