Справа № 202/1961/18
Провадж. 2/0202/1395/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2018 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Бєльченко Л.А.

при секретарі - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 і місті Дніпрі, посвідченого 27.02.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що на початку січня 2017 року відповідач ОСОБА_3, яка є дружиною її племінника, запропонувала їй свої послуги по забезпеченню доглядом, харчуванням, утриманням її квартири. Замість цього відповідач попросила відписати їй спірну квартиру, на що вона, позивач дала свою згоду. 27.02.2017 року приватним нотаріусом був посвідчений договір, тексту якого вона не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права і обов*язки відповідача щодо надання послуг по її забезпеченню доглядом, харчуванням, утриманням квартири. На початку лютого 2018 року вона попросила у ОСОБА_3 документи на квартиру для оформлення субсидії і із наданого нею договору дізналася, що фактично між ними був укладений договір дарування квартири, чого вона не бажала. Крім того, в даному договорі обдарованою ще була указана ОСОБА_2, яка для неї, позивача, є зовсім чужою людиною. Позивач вважає, що даний договір дарування був укладений з метою приховання дійсного правочину про довічне утримання і є удаваним правочином. Тому просила задовольнити її позовні вимоги.

В підготовчому судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позовні вимоги визнали і просили їх задовольнити.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у справі, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог позивача у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог частини 3 статті 200 ЦПК України.

Судом встановлено, що 27.02.2017 року між ОСОБА_1Ф з одного боку і ОСОБА_3, ОСОБА_2 з іншого боку укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 і місті Дніпрі, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за номером 471 ( а.с. 90,91).

В позовній заяві позивач стверджує, що даний правочин є удаваним.

Відповідачі визнати позовні вимоги і просили визнати договір дарування спірної квартири недійсним.

Згідно з частиною першою статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5).

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Приймаючи до уваги, що відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 визнали позовні вимоги щодо недійсності правочину внаслідок того, що він є удаваним, а позивач вважала, що укладає договір довічного утримання, за яким відповідач ОСОБА_3 набуває обов*язки по забезпеченню доглядом, харчуванням позивача, утриманням квартири позивача, суд вважає можливим визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 і місті Дніпрі, посвідчений 27.02.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 471.

Витрати по сплаті судового збору представник позивача просить не відшкодовувати.

Керуючись ст. 4,5,10,13,81,259-263,265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, посвідчений 27.02.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 471, реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна 2101, номер запису про право власності 19290033.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Л.А. Бєльченко