Провадження № 2/161/3585/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 грудня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_3 №515 від 11.03.2010р. , який зареєстровано за №.04.2010 р. На даний час , у вищевказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (мати), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня дружина), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня дружина), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (син), ОСОБА_7, 15.05.2012 р.н.(син), ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (син). 16 січня 2017 року шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2 розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року ( справа №161/15416/16-ц). З моменту розірвання шлюбу, а саме: з 16 січня 2017 року вони з відповідачем спільно не проживають. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 із дітьми: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виїхали з вищевказаної квартири в Одеську область до родичів. Точне місце їх проживання йому невідоме. Будь-яких контактів вони не підтримують.

29 травня 2018 року працівниками Луцького ВПГУНП у Волинській області було

проведено перевірку місця проживання відповідачів та встановлено, що вони не

проживають у спірній квартирі більше одного року.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 та її малолітніх дітей: ОСОБА_7, 15 травня 2012 року та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №63 у житловому будинку №8 по вулиці Федорова у місті Луцьку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, подав письмову заяву про залишення без розгляду позовних вимог щодо малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2018 року залишено без розгляду, за заявою позивача, позовну вимогу ОСОБА_1 до неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, та ОСОБА_8, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать надіслані судом останній повідомлення про вручення поштового відправлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч.1 ст. 287 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, оцінивши показання допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень, установив таке.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_3 №515 від 11.03.2010р. , який зареєстровано за №.04.2010 р., якою, в силу ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд.

Відповідач ОСОБА_2 також перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, що випливає з будинкової книги, виданої на спірну квартиру .

Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік, що підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 та повідомленням Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області № 3/3888 від 29.05.2018 року, у якому вказано, що працівниками Луцького ВП було проведено перевірку на факт не проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_2, за адресою: м. Луцьк, вул. Федорова. 8/63, де під час опитування сусідів, а саме ОСОБА_11, та ОСОБА_12, останні підтвердили покази позивача та вказали, що ОСОБА_10 та ОСОБА_2 дійсно не проживають за вищевказаною адресою протягом останнього року.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, ч.1 ст. 12, 259, 263- 265, 268, 287 ЦПК України, ч.2 ст.405 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце реєстрації: м.Луцьк, вул.Федорова, 8/63) такою, що втратила право користування житловим , а саме: квартирою №63 у житловому будинку №8 по вулиці Федорова у місті Луцьку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце реєстрації: м.Луцьк, вул.Федорова, 8/63) в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 (місце реєстрації: м.Луцьк, вул.Федорова, 8/63) 704грн.80 коп. судових витрат по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 (місце реєстрації: м.Луцьк, вул.Федорова, 8/63)

Відповідачем у справі є: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце реєстрації: м.Луцьк, вул.Федорова, 8/63)

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта