Справа 328/584/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 травня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого: Ушатого І.Г.

при секретарі: Гніпель О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Токмацькому районному суді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому вказав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.08.2013 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 04.10.2014 р. позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.10.2014 р. Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 04.10.2014 р. по 04.04.2015 р. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де зазначена адреса реєстрації: Запорізька область, м.Токмак, вул.Таврічеська, буд.95-б. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

На виконання вимог даної норми закону позивачем 13.10.2016 р. була направлена претензія кредитора до Токмацької міської державної нотаріальної контори. 04.11.2016 р. позивачем було отримано відповідь Токмацької міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк».

12.01.2017 р. до спадкоємця ОСОБА_1, було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 15.08.2013 р. становить 15325,12 грн., яка складається з наступного: 14991,74 грн. заборгованість за кредитом; 333,38 грн. заборгованість за відсотками.

В звязку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15325,12 грн. за кредитним договором №б/н від 15.08.2013 р. та судовий збір.

04.04.2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог та вважає їх неправомірними з наступних підстав. На підставі договору від 15.08.2013 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, останнім отримано кредит у розмірі 15000,00 грн. ОСОБА_2 помер 04.10.2014 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.10.2014 р. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.3 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимог. Відповідач звернула увагу, що з моменту смерті ОСОБА_2 до теперішнього часу жодних листів від позивача вона не отримувала. У матеріалах справи №328/584/18 міститься лист-претензія від 27.12.2016 р., але його відповідач теж не отримувала. ВСУ у постанові від 12.04.2017 р. по справі №676/1958/16-ц виклав правову позицію: «оскільки зі смертю боржника зобовязання щодо повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора в порядку передбаченому ч.2 цієї норми. Так згідно ст..1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст..1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкодавців. Отже, встановлені ст.1281 ЦК строки це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.»

У відповіді Токмацької державної нотаріальної контори від 20.10.2016 р. зазначено, що кредитор звернувся з вимогами після строку, зазначеного у ст.1281 ЦК України, ОСОБА_2 помер у 2014 р., а позивач звернувся лише у 2016 р. Таким чином, строк для предявлення кредитором своїх вимог сплив, тому в відповідачки відсутні будь-які правові підстави щодо зобовязання сплати коштів за кредитним договором вді 15.08.2013 р.

В звязку з цим відповідач просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк до неї про стягнення боргу кредитором спадкодавця у сумі 15352,12 грн. та про стягнення суми судового збору.

26.04.2018 р. за вх..ЕП-591 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.08.2013 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Предявлення позову до спадкоємців є фактичним предявленням кредиторських вимог. В той же час, відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Банк та ОСОБА_2 уклали кредитний договір, який складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів і складає між Банком та позичальником договір про надання банківських послуг. Про згоду на укладення договору в такій формі та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, свідчить підпис позичальника в заяві. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Згідно даного договору ОСОБА_2 отримав кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» №400354 зі строком дії до 06.2017 р, що підтверджується довідкою про строк дії картки. Кредитна картка є поновлювальною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11, 2.1.1.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Оскільки строк дії картки до останнього дня 06.2017 р., то відповідно і строк предявлення вимоги до позичальника починається саме з 01.07.2017 р. та з урахуванням ч.2 ст.1281 ЦК України спливає 01.07.2018 р. З позовом банк звернувся до суду 20.03.2018р., таким чином, строк предявлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого не пропущено. Дана позиція підтверджена рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17.11.2015 р. Також представник позивача зазначив, що 12.01.2017 р. до відповідача ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги до спадкоємців, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься лист-претензія та реєстр про його відправлення. На даний час відповідач належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконав. Враховуючи викладене представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання 15.05.2018 р. не зявився, в своєму клопотанні позов підтримав повністю, просив суд справу розглянути без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 15.05.2018р. не з`явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, проти задоволення позовної заяви заперечує.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

15.08.2013 р. ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2 уклали договір №б/н від 15.08.2013 р., згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ПАТ КБ Приватбанк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 кредит у розмірі встановленому договором.

ОСОБА_2 у порушення норм закону та умов договору зобов'язання за договором належним чином не виконав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

04.10.2014 р. ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.10.2014 року серія І-ЖС № 303507.

Станом на день смерті заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № б/н від 15.08.2013 року склала 15325,12 грн., яка складається з наступного: 14991,74 грн. заборгованість за кредитом; 333,38 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком.

07.10.2016 року за вих..№SAMDN0160 ПАТ КБ «Приватбанк» була направлена претензія кредитора до Токмацької державної нотаріальної контори.

Згідно відповіді вих.№1236/02-14 від 20.10.2016 р. на претензію кредитора щодо заборгованості ОСОБА_2, який помер 04.10.2014 р. Токмацька державна нотаріальна контора повідомила, що оскільки відповідно до ч.3 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно ч.4 ст.1281 ЦК України, кредитор, який не предявив вимоги у строки, встановлені ч.2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Нотаріус вказав, що заявнику стало відомо про смерть кредитора після спливу року. Крім того, у претензії не вказано строк настання вимоги, тому немає можливості визначити, чи була претензія подана в строк. Також до претензії не додано кредитний договір, а лише вказано дату його укладання. Необхідно вказати строк вимоги, а також надіслати копію кредитного договору.

12.01.2017 року на адресу ОСОБА_1 було направлено лист-претензію вих.№SAMDN0160 від 27.12.2016 р., як спадкоємцю за законом, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в порядку визначеному ст. 1282 ЦК України щодо погашення заборгованості по кредитному договору.

В матеріалах справи є копія реєстру згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів-претензій до спадкоємців від 12.01.2017 р., де за №15 вказана ОСОБА_1 Однак доказів, того що ОСОБА_1 отримала лист-претензію позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частина 1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись до суду із вказаним позовом посилався на те, що відповідач у справі ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, яка проживала із кредитором на момент смерті, а тому в порядку ст. 1268 ч.3 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не відмовилася від її прийняття.

За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Тобто, вимогами чинного цивільного законодавства України передбачений обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лише за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказів на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_2 наявне будь-яке спадкове майно і ОСОБА_1 прийняла спадщину, в тому числі фактично, позивачем не надано. Також не свідчить про фактичне прийняття спадщини наявність реєстрації відповідача ОСОБА_1 за адресою, де мешкав померлий ОСОБА_2

Крім того, згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Боржник ОСОБА_2 помер 04.10.2014 р., а до Токмацької державної нотаріальної контори позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише в 2016 р. Крім того позивачем не надано суду доказів, того, коли йому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2

Суд також вважає безпідставними твердження представника позивача, про те, що оскільки строк дії кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» №400354 виданої померлому ОСОБА_2 до червня 2017 р., то відповідно і строк предявлення вимоги до позичальника починається саме з 01.07.2017 р. та з урахуванням ч.2 ст.1281 ЦК України спливає 01.07.2018 р.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.526, 610, 1054, 1216, 1218, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282 Цивільного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст даного рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua

Суддя/підпис/ З оригіналом згідно

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області ОСОБА_5