КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1530/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнових збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнових збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Зазначив, що він є власником автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_3. 22.04.2017 року об 11.45 год. по просп. Науки, 27 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 та «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_3. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 26.05.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Згідно звіту №1074 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 86143,35 грн. За складання звіту він також сплатив 2500 грн. На даний час шкода відповідачем не відшкодована. ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 завдану майнову шкоду в сумі 86143,35 грн., витрати на проведення експертної оцінки - 2500 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 рокув позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи. Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 визнав свою вину у спричиненні ДТП., а тому має відшкодувати завдану майнову шкоду. Суд безпідставно відмовив у задоволенні позову, пославшись на ненадання доказів, що відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована. Вважає, що він має право відмовитися від вимог до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.04.2017 року об 11.45 год. по просп. Науки, 27 в м. Києві ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2, не врахував дорожньої обстановки, під час початку та зміни напрямку руху не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «OpelVivaro», д.н.з. НОМЕР_3.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.6).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.12.2013 року, транспортний засіб «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_3, належить ОСОБА_2 (а.с.41).

Відповідно до звіту №1074 про оцінку автомобіля «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_3, складеного 02 травня 2017 року ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_2, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті пошкодження при ДТП, складає 86 143,35 грн. (а.с.7-39).

За складання вказаного звіту ОСОБА_2 сплатив 2500 грн.(а.с.40).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком особи, яка завдала шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування на винну особу суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові Великої палати від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц.

Заявляючи вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження того, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Skoda Octavia»,д.н.з. НОМЕР_2, не була застрахована на умовах договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на день ДТП, а також на підтвердження його звернень до страховика або МТСБУ з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

За таких обставин, позов ОСОБА_2 є передчасним.

У суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення із відповідача завданої майнової шкоди в сумі 86143,35 грн. та витрати на проведення експертної оцінки в сумі 2500 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що він має право відмовитися від вимог до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, не ґрунтуються на нормах Закону.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.