ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2018 року м. Херсон

справа № 662/931/18

провадження №22-ц/819/5/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 серпня 2018 року, у складі судді Тимченко О.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

03 травня 2018 року банк звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 25191,16 грн за кредитним договором № б/н від 08.07.2014 року, яка складається з:

- 390,00 грн - заборгованість за кредитом;

- 19370,33 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом,

- 3755,06 грн - заборгованість за пенею та комісією,

- 500,00 грн - штраф (фіксована частина),

- 1175,77 грн - штраф (процентна складова),

а також судові витрати.

Позов обґрунтував наступним. Відповідно до укладеного договору № б/н від 08.07.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду тим, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає укладений з Банком договір. Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни кредитного ліміту. Банк свої зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, унаслідок чого станом на 31.03.2018 року утворилась заборгованість за договором в зазначеному розмірі, у зв'язку із чим просить задовольнити позов.

Заочним рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 серпня 2018 року позов задоволено частково. Суд вирішив: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.07.2014 року в сумі 1928,80 грн, яка складається з: сальдо поточної заборгованості за кредитом 96,80 грн, процентна ставка поточної заборгованості 42,00 грн, по комісії і пені 1200,00 грн, штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (процентна складова) 90,00 грн, та судовий збір пропорційно задоволених вимог в сумі 134,79 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі банк, просить змінити зазначене рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема, заявником зазначено, що внаслідок відсутності заперечень з боку відповідача щодо розміру заборгованості у суду не було правових підстав для зменшення розміру заборгованості. Суд помилково встановив строк дії картки до грудня 2017 року, оскільки вона діє до 31 серпня 2017 року, що підтверджується доданою довідкою. Також вказав, що поза увагою суду залишилось і те, що станом на 31.08.2017 року (на час закінчення дії строку картки) заборгованість відповідача перед позивачем складає: 390,00 грн - заборгованість за кредитом, із них 96,80 грн - поточне тіло та 293,20 грн - прострочене тіло; 11527,52 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3055,06 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 748,63 грн - штраф (процентна складова). Однак при цьому суд не звернув увагу на положення ч.1 ст.626, ч.1 ст.1048, ст.599 ЦК, Умов та Правил надання банківських послуг та дійшов передчасного висновку про стягнення заборгованості в межах строку дії картки. Також, зазначив, що суд не врахував того, що без заяви сторони позовна давність застосовуватись не може. Натомість справу було розглянуто за відсутності відповідача, який не заявляв про застосування позовної давності.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу не надходив. В судове засідання суду апеляційної інстанції, відповідач, будучи належним чином повідомлений не з'явився.

Заслухавши доповідача, представника банку, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до норм статей 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, в строк ( термін) встановлений у зобов'язанні.

З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що між сторонами укладено договір б/н від 08.07.2014 року року, на умовах, зазначених банком з урахуванням Умов та Правил надання банківських послуг та згідно якого ОСОБА_3 отримав кредитну картку.

За вказаною Анкетою-заявою відповідач погоджується з тим, що дана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді; зобов'язаний їх виконувати;

Користування отриманою 08.07.2014 року відповідачем кредитної картки з терміном дії до 08/2017 року ( а.с.66), підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, відповідно до яких відповідач здійснював погашення кредитних коштів.

З наданої банком суду апеляційної інстанції виписки по рахунку, вбачається, що кредитний ліміт по кредитній картці - 500 грн.

Виходячи з аналізу положень ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов та Правил (а.с.22), договір діє протягом 12 місяців з дня його підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такій же строк.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.4. Умов та Правил, у випадку непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафта або його частини більше 210 днів весь кредит, (овердрафт) вважається простроченим і нарахування прострочених боргових зобов'язань проводяться згідно п.п. 2.1.1.12.6.1.

За умовами пункту 1.1.1.72 Умов та Правил, прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не повернуті банку в строк, передбачений договором (а.с.12 зв.с.).

Відповідно до пункту 2.1.1.12.4 Умов та Правил строки і порядок погашення по кредиту ( кредитний ліміт) по кредитним карткам з встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у пам'ятці/ довідці; платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифом і частину заборгованості по кредиту; у випадку наявності простроченого кредиту строком повернення кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Наданий банком витяг з Тарифів свідчить про обов'язковий щомісячний платіж на погашення кредиту, за невиконання якого передбачається відповідальність (а.с.9).

Отже, доводи апеляційної скарги про не надання судом першої інстанції відповідних висновків щодо договору, укладеного між сторонами з урахуванням ст.626 ЦК України, а також його умов є обґрунтованими.

Проте, заявником також не в повному обсязі наведені та застосовані умови кредитного договору, в тому числі щодо строку повернення кредиту.

З розрахунку заборгованості, доданого банком до позовної заяви та виписці по рахунку вбачається, що позичальником здійснювалося поповнення кредитної картки на суму 400 грн 03.10.2014 року. Також, з виписки по рахунку вбачається, що банком проведені операції: від 05.03.2015 року суми 44 грн 33 коп. як « зарахування суми вкладу з «Копілка»»; від 06.03.2015 року суми 2 грн 61 коп як «зарахування процентів по вкладу з «Копілки»». Поповненнями готівкою в терміналі самообслуговування здійснено платником ОСОБА_4 ( а не відповідачем по справі) в сумі 98 грн 22.02.2016 року. З зазначеного вбачається, що останній платіж здійснений відповідачем 03.10.2014 року. Інші банківські операції відповідачем не здійснювалися та не є такими, що направленні на виконання договірних відносин по погашенню кредитної заборгованості.

Таким чином, з урахуванням останнього платежу 03.10.2014 року, пункту 2.1.1.12.6.4. Умов та Правил, непогашення кредиту більше 210 днів, кредит вважається простроченим.

Отже, кредит є простроченим станом на 04.10.2014 року та строк його повернення починається на 211 день -04.05.2016 року .

Суд першої інстанції на зазначені умови договору уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку щодо стягнення заборгованості відповідно до дії строку картки-грудня 2017 року.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/951/12 провадження №14-10 цс18, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, відповідно до вищенаведених умов договору визначення розміру відсотків, то їх нарахування має здійснюватися до часу строку повернення кредиту, яким є 211 день, а саме 04 травня 2016 року, як визначеного банком зміненого строку повернення кредиту.

За розрахунком заборгованості, станом на 04 травня 2016 року заборгованість по відсотках складає 179 грн 55 коп. ( а.с.7), яка підлягає стягненню з відповідача.

Банком, з урахуванням вищевикладеного також доведена сума заборгованості по тілу кредиту в сумі 390 грн.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За своєю правовою природою акцесорним характером володіє неустойка, яка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов'язання.

Нарахування штрафу в розмірі 500 грн плюс 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій за порушення позичальником строків платежів по любому з грошових зобов'язань передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил.

Представник банку в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що зазначена до стягнення сума заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 755 грн 06 коп. є фактично нарахованим штрафом відповідно до пункту 2.1.1. 6 Умов та Правил, проте такий пункт відсутній, а тому колегія суддів зазначення пояснення не може прийняти до уваги.

Відповідно до витягу з Тарифів, за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів сплачується пеня у розмірі в ньому визначеному з урахуванням доданих до письмових пояснень витягів зі змін до тарифів.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, умови договору та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи, що неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування.

Суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені норми закону та умови договору, недоведеність позивачем іншого, що призвело до стягнення як пені так і штрафу.

Порушення позичальником умов щодо своєчасної сплати кредитної заборгованості ( тіло та відсотки) вбачається з розрахунку заборгованості та виписці по рахунку. Отже, відповідальність у виді штрафу ґрунтується на умовах договору та нормах матеріального права, а отже до стягнення підлягає штраф в сумі 500 грн - фіксована частина, 28 грн 48 коп. - процентна складова, які підлягають стягненню з відповідача.

Суд першої інстанції застосовуючи позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) залишив поза увагою норми ч.3 ст. 268 ЦК України, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заява про застосування строку позовної давності суду не надавалася.

Відповідно до ч.4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Неправильне застосування норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або не застосування закону, який підлягав застосуванню ( п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Таким чином, допущене судом першої інстанції неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позову з інших підстав, внаслідок чого з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 08.07.2014 року в загальній сумі 1 098 грн 03 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 390 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 179 грн 55 коп., штрафу фіксована частина - 500 грн, штрафу процентна складова - 28 грн 48 коп. В іншій частині позову відмовити.

У зв'язку із ухваленням нового рішення суд відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З урахуванням часткового задоволення позову з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 192 грн 06 коп.

Керуючись ст.ст.141,367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 06 серпня 2018 року скасувати. Ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м.Київ, вул.Грушевського, 1д, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 08.07.2014 року в загальній сумі 1 098 грн 03 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 390 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 179 грн 55 коп., штрафу фіксована частина - 500 грн, штрафу процентна складова - 28 грн 48 коп. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судові витрати в розмірі 192 грн 06 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді Л.В.Базіль

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року

Суддя І.В. Склярська