Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 766/9055/16-ц

провадження № 61-11289св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

треті особи: ОСОБА_7, Виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Корабельного району м. Херсона,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року у складі судді Гаврилова Д.В. та постанову апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року у складі колегії суддів Полікарпової О. М., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_7, виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради - орган опіки і піклування Корабельного району м. Херсона про визначення способу участі у вихованні дитини.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що з 16 серпня 2014 року по 24 листопада 2015 року їх син ОСОБА_7 та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір'ю, яка чинить перешкоди у спілкуванні з їх онукою.

Дійти спільної згоди з приводу участі у вихованні дитини сторони не можуть.

З урахуванням наведеного, просили суд визначити спосіб їх участі у вихованні малолітньої ОСОБА_8 шляхом встановлення наступного порядку спілкування: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спілкуються зі своєю онукою ОСОБА_8 щосереди та щосуботи з 10:00 год. до 16:00 год., щомісяця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 самостійно забирають онуку ОСОБА_8 з фактичного місця проживання кожні непарні вихідні і п'ятницю, що їм передує з 13.00 год. та повертають дитину в неділю до 18.00 год, з можливістю проживання дитини у цей період за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без присутності матері та інших членів її сім'ї; у день народження онуки ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спілкуються з онукою ОСОБА_8 незалежно від дня, на який припадає день народження останньої, не менше ніж 24 години; у день народження бабусі ОСОБА_4 позивачі спілкуються з онукою ОСОБА_8 незалежно від дня, на який припадає день народження бабусі, не менше ніж 24 години; у день народження дідуся ОСОБА_5 позивачі спілкуються з онукою ОСОБА_8 незалежно від дня, на який припадає день народження дідуся, не менше ніж 24 години; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спілкуються з онукою ОСОБА_8 у літні місяці один тиждень (7 днів) на кожний місяць з урахуванням часу для виїзду на відпочинок у оздоровчих закладах або в інших місцях відпочинку у межах України; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спілкуються з онукою ОСОБА_8 на державні свята, кожного парного року, за місцем їх проживання без присутності матері та інших членів її сім'ї, не менше ніж на 24 години; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спілкуються з онукою ОСОБА_8 на релігійні свята, кожного непарного року, за місцем їх проживання без присутності матері та інших членів її сім'ї , не менше ніж на 24 години; у разі хвороби онуки ОСОБА_8 у визначені для спілкування дні, ці дні можуть переноситися на інші дні за попередньою домовленістю з ОСОБА_6

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Визначено для ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спосіб участі у вихованні малолітньої дитини - онуки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення наступного часу для систематичних побачень з дитиною:

1) кожної другої та четвертої суботи календарного місяця з 10:00 до 18:00;

2) щорічно 25 лютого та 10 червня за домовленістю з матір'ю дитини. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року рішення суду першої інстанції змінено, доповнено його резолютивну частину таким змістом: Після речення «кожної другої та четвертої суботи календарного місяця з 10:00 до 18:00;», реченням «Перші три календарні місяці побачення у присутності матері».

У лютому 2018 року ОСОБА_6 подала до суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що встановлений спосіб участі діда і баби у вихованні онуки є таким, що не відповідає інтересам дитини, судом першої інстанції не надано оцінки усім зібраним доказам, апеляційний суд, ухвалюючи постанову, вийшов за межі доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі та витребувано її із суду першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли неприязні стосунки, через які мати дитини не дає змоги позивачам брати учать у спілкуванні та вихованні онуки, що порушує як права позивачів, так і права дитини на спілкування з бабою та дідом.

Змінюючи рішення районного суду апеляційний суд виходив з пояснень учасників справи про те, що побачень дитини з позивачами не було протягом останнього року, і ймовірно, що дитина їх забула, а тому вважав за необхідне визначити проведення встановлених судом першої інстанції систематичних побачень позивачів з онукою у період перших трьох місяців у присутності матері дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції та суду першої інстанції у його незміненій частині.

Згідно із статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Суд установив, що позивачі є дідом і бабою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір'ю ОСОБА_6

Відповідач перешкоджає позивачам бачитись з онукою та не надає їм можливості приймати участь у її вихованні.

Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради від 21 серпня 2017 року, зазначений орган вважає доцільним в інтересах дитини усунення перешкод у спілкуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з малолітньою онукою ОСОБА_8, шляхом встановлення наступного порядку спілкування: кожної середи місяця з 10:00 до 19:00, а також з можливістю побачень дитини з дідом та бабою у дні народження ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а саме: 25 лютого та 10 червня кожного року.

Суди попередніх інстанцій, визначаючи спосіб участі у вихованні та спілкуванні баби та діда з малолітньою онукою, правильно врахували стосунки між сторонами спору і обгрунтовано погодилися з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності спілкування та участі у вихованні онуки позивачів.

Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

Встановлення судом апеляційної інстанції побачення протягом трьох місяців у присутності матері не є виходом за межі доводів апеляційної інстанції та вимог позовної заяви. Таке рішення прийнято судом з урахуванням всіх обставин справи, віку дитини, її інтересів та грунтується на положеннях статті 159 СК України.

Доводи про те, що висновок органу опіки і піклування не відповідає дійсним обставинам справи, колегія суддів відхиляє, оскільки він є обґрунтованим відомостями, одержаними в результаті обстеження умов проживання позивачів, їх стану здоров'я та характеристики з місця проживання.

Інші аргументи касаційної скарги є аналогічними викладеним ОСОБА_6 у апеляційній скарзі та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року в його незміненій частині та постанову апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Відповідно до частини третьої стаття 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 листопада 2017 року в його незміненій частині та постанову апеляційного суду Херсонської області від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат