РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4739/18

Провадження № 2-о/643/463/18

13.11.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Мельникової І.Д.,

за участю секретаря Шабатько Л.М.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, внесення змін до актових записів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Ленінграду, італійка, є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3. Встановити факт, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, є однією і тою самою особою та є прадідом ОСОБА_1. Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, №3909 від 13.12.1966, зробленого в міському відділі ЗАГС м.Херсону, вказавши, що національність її батька, яковлева ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, - італієць.

В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що 15.01.1917 року в м.Ленінград (Петроград) народилась ОСОБА_3 (в свідоцтві про народження «Де-Парма Елена Владимировна»). Її батьками були: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_11. ОСОБА_4 був італійським підданим, перебував на дипломатичній службі та мав (до прийняття радянського громадянства) ім'я та по-батькові - «Вольдемар Джіованович», при цьому в різних документах, які їй вдалося відшукати, варіанти написання прізвища, імені та по батькові його зазначені по-різному: «Де-Пармо», «Де-Парм», «Депарма». Даний факт, а також факт його перебування на дипломатичній службі та роботу на італійську розвідку, підтверджується копією протоколу його допиту під час ведення НКВС карної справи стосовно нього та висновком по архівній кримінальній справі від 10.10.1997, та копіями інших процесуальних рішень по вказаній карній справі. Зазначає, що її прадід ніколи не відмовлявся від італійського підданства (громадянства), оскільки за його життя на території Радянського Союзу були відсутні консульські установи Італії, та до Італії він не мав реальної можливості виїхати через складну політичну ситуацію в країні та здійснення ним на території царської Росії та в подальшому - Радянського Союзу, розвідувальної діяльності на користь італійського уряду, радянське громадянство він прийняв, маючи національність - італієць. Так, в свідоцтві про народження моєї бабусі - ОСОБА_3 її національність, а також національність її батьків з невідомих причин не зазначено, але під час укладення шлюбу між нею та ОСОБА_12 12.07.1938 та свідоцтві про народження її батька - ОСОБА_2 її національність зазначено як італійка. При цьому її батько - ОСОБА_2, у всіх своїх документах зазначав свою національність як росіянин (зокрема, в свідоцтві про народження дочки, ОСОБА_9), будучи по суті за національністю італійцем. Їхня родина завжди намагалась підтримувати родинні зв'язки із родичами її прадіда, які мешкають в Італії та є нащадками старшого брата її прадіда. На теперішній час вона має бажання повернутися мешкати на свою історичну Батьківщину, спілкуюсь з цього приводу із консульськими установами Італії, де їй в усному порядку повідомили, що вирішення питання отримання італійського громадянства буде для неї значно спрощеним та швидким за тієї умови, що нею належним чином буде доведена її національна належність. В зв'язку із викладеним, вона змушена звертатися до суду із цією заявою.

Заявник у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Заінтересовані особи у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.10.1992 року ОСОБА_13 та ОСОБА_9 уклали шлюб, який був зареєстрований Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №1446. Після укладення шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на «Стукун».

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_14 Семеніну.

У свідоцтві про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьками зазначено ОСОБА_12 та ОСОБА_15, національність якої зазначено «італійка». Це також підтверджується архівною довідкою Державного архіву Харківської області №01-29/3-306 від 15.02.2018 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №7.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 батьками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (свідоцтво серії ІІ-Б №671372).

Згідно архівної довідки Управління Служби безпеки України в Харківській області №70/17-с-209 від 13.04.2018 року ОСОБА_6 (ОСОБА_16, ОСОБА_4, ОСОБА_17, Де ОСОБА_18, ОСОБА_7) ІНФОРМАЦІЯ_10, італієць, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_11, Італія, по соціальному походженню італійський граф, мешкав за адресою: АДРЕСА_1, колишній дипломатичний представник Італії в Росії.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У відповідності до ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Аналізуючи вищенаведені письмові докази, суд дійшов висновку про доведеність заявником заяви про встановлення родинних відносин, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити вимоги в цій частині.

Крім того, Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

За таких обставин, в іншій частині заявлених вимог стосовно внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, №3909 від 13.12.1966, зробленого в міському відділі ЗАГС м.Херсону, вказавши, що національність її батька, яковлева ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, - італієць, суд вважає за необхідне відмовити.

При цьому, заявниця не позбавлена права звернутися для вирішення питання про її приналежність до італійської національності до органів реєстрації актів цивільного стану як субєкта владних повноважень, з метою внесення змін до актового запису щодо її національності, а у разі відмови такого субєкта оскаржити її в судовому порядку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 263, 265, 293 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Ленінграду, є матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, є однією і тою самою особою та є прадідом ОСОБА_1.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.11.2018 року.

Суддя І.Д. Мельникова