Справа № 206/1251/18
Провадження № 2/206/616/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Мороза К.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення вартості 1/2 частки автомобіля, -

ОСОБА_5 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок компенсації 1/2 частки вартості автомобіля марки KIA, модель RIO, яка становила 73180 грн. 22 коп. Обставини, які позивач вважала достатніми для задоволення позову остання виклала наступним чином. У минулому між сторонами було зареєстровано шлюб, який в подальшому було розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами, в грудні 2008 року, був придбаний автомобіль марки KIA модель RIO, тип - легковий комбі В. 03.01.2017 між відповідачем та ОСОБА_6, без згоди позивача, було укладено договір купівлі-продажу спільного з позивачем авто. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину спірного авто та визнання договору відчуження транспортного засобу недійсним. Рішенням суду у задоволенні позову було відмовлено, втім мотивувальна частина прийнятого рішення містила інформацію, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін. Не зважаючи на рішення суду, відповідач відмовляється від сплати половини дійсної вартості відчуженого автомобіля. За гроші, отриманні від продажу спірного авто, відповідач придбав інший автомобіль марки SUBARU Forester. Згідно висновку експерта дійсна (ринкова) вартість автомобіля KIA модель RIO за станом на грудень 2016 року без надання автомобіля могла складати 146360 грн. 43 коп. Збільшуючи розмір позовних вимог позивач надала уточнену позовну заяву згідно змісту якої просила стягнути з відповідача на її користь в рахунок компенсації 1/2 частки вартості автомобіля марки KIA, модель RIO, яка становила 80823 грн. 17 коп. на підставі висновку експерта, за яким дійсна (ринкова) вартість автомобіля KIA модель RIO на момент дослідження автомобіля (20.04.2018)без надання автомобіля могла складати 161646 грн. 35 коп.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач зазначив таке. Експертні оцінки спірного транспортного засобу проводились без огляду такого транспортного засобу, про що свідчить відповідна інформація у висновках, а також, і сам висновок експерта, де зазначено, що вартість авто «могла б складати», свідчить про припущення експертом вартості відчуженого майна. Також, відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу з огляду на відсутність їх документального обґрунтування. Крім того, вважав проданий автомобіль своєю власністю.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

07.03.2018 позивачу було повернено клопотання про забезпечення позову.

21.03.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 23.03.2018 ухвалою суду заяву позивача про забезпечення позову було задоволено, накладено арешт на автомобіль марки SUBARU Forester, власником якого є відповідач.

04.05.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву та заперечення проти позову.

08.05.2018 до канцелярії суду надано відповідь позивача на відзив та уточнену позовну заяву.

Під час розгляду справи судом досліджені всі письмові докази, заслухано пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача.

08.05.2018 у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2007 по 12.01.2017, що підтверджується відповідними свідоцтвами про шлюб серія 1-КИ № 081692, та про розірвання шлюбу серії І-КИ № 226871 (а.с.5-6).

05.10.2017 суд за результатом розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на частину автомобіля, у задоволенні позову відмовив. Рішення набрало чинності 16.01.2018.

Вказаним рішенням було встановлено, що під час шлюбу позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був придбаний автомобіль марки KIA, модель RIO, тип легковий комбі В, світло-бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, який був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4

03.01.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на автомобіль марки KIA, модель RIO, тип легковий комбі В, світло-бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2008, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу 1249/2017/274579, свідоцтвом про реєстрацію АЕ0648ІВ.

Рішення суду мотивоване тим, що законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна (а.с.7-8).

Відповідно до договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу, вартість за яку було відчужено авто складає 50000 грн. 00 коп. (а.с.9).

Згідно висновку експерта № 3273 судової автотоварознавчої експертизи, складеної 24.02.2018 дійсна (ринкова) вартість автомобіля KIA модель RIO, 1400 куб.см., 2008 року випуску, пробіг 95000 км., рег. № АЕ0171СР за станом на грудень 2016 року, без надання автомобіля, могла складати 146360 грн. 43 коп. (а.с.11-14).

Уточнюючи позовні вимоги, представником позивача долучено висновок експерта № 3273/1 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 20.04.2018, згідно якого дійсна (ринкова) вартість автомобіля KIA модель RIO, 1400 куб.см., 2008 року випуску, пробіг 95000 км., рег. № АЕ0171СР за станом на момент дослідження,без надання автомобіля, могла складати 161646 грн. 35 коп. (а.с.63-66).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Статтями 69 та 70 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2017 № 11 роз'яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до пункту 22 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема, договір відчуження транспортного засобу.

Ураховуючи те, що сторони не дійшли згоди щодо вартості спірного автомобіля, не скористались правом на звернення з клопотанням про призначення авто-товарознавчої експертизи, або передання автомобіля експерту для дослідження, суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу підтверджує реалізацію транспортного засобу, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу та засвідчує дійсну вартість відчужуваного автомобіля, а тому, позивач має право на грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля від тієї суми, за яку він був проданий.

Посилання представника позивача на ринкову вартість відчуженого транспортного засобу згідно висновку авто-товарознавчої експертизи не заслуговує на увагу, оскільки визначення вартості автомобіля було здійснено після його відчуження без його огляду, на підставі статистичних даних та оголошень з веб-сайту з продажу автомобілів, які мають схожі технічні характеристики, а відтак зазначений висновок не можна вважати повним та об'єктивним, оскільки він фактично є припущенням.

Що ж до посилань позивача та відповідача, що транспортний засіб було придбано переважно за власні кошти позивача та відповідача, нічим обєктивно не підтверджено, а тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відступу від рівності часток подружжя.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання про можливість стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, суд виходить з того, що витрати на правову допомогу повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу (договір на правову допомогу, акт прийому-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат), а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, а тому, судом, у даному випадку не стягуються.

Аналогічного висновку суд прийшов й щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості експертного дослідження, оскільки з долученої квитанції до прибуткового ордера вбачається, що сума коштів була сплачена на підставі листа, а не на підставі надання послуг експертного дослідження, а тому такий доказ не може підтверджувати суму витрат понесену на експертне дослідження.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 69, 70 СК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення вартості 1/2 частки автомобіля задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: 49124, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 49124, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3) в рахунок компенсації 1/2 частки автомобіля марки KIA модель RIO, тип - легковий комбі В, реєстраційний номер НОМЕР_4, суму в розмірі 25000 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 249 грн. 99 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16.05.2018.

Головуючий суддя: К.С. Маштак