Справа №203/2176/18
Провадження №2/0203/968/2018
07.11.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-представниці позивача Король Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Самара» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
22 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2017 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов'язання позичальниці за кредитним договором були забезпечені договором поруки, укладеним з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відповідачки не виконують свої зобов'язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачок у солідарному порядку заборгованості в сумі 50 357,41 грн. з урахуванням процентів за користування коштами (а.с.а.с. 2, 3, 19).
Представниця позивача у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що 14.07.2017 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №151/17, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 25 560,00 грн. строком до 13.07.2019 року. Зобов'язання позичальниці за кредитним договором були забезпечені договором поруки №151/17, укладеним з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відповідачки до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
Заслухавши пояснення представниці позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 14.07.2017 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №151/17, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у сумі 25 260,00 грн. зі сплатою визначених договором процентів за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - 13.07.2019 року (а.с.а.с. 5, 6, 8).
Того ж дня між позивачем, з одного боку, та ОСОБА_3 і ОСОБА_4, з другого боку, було укладено договір поруки №151/17, згідно з яким останні зобов'язалися солідарно з ОСОБА_2 відповідати за своєчасне повернення нею коштів за укладеним кредитним договором (а.с. 7).
Відповідачки не виконують свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у них перед позивачем станом на 31.05.2018 року утворилася заборгованість у сумі 50 357,41 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 4), а саме:
-основна заборгованість - 24 323,34 грн.;
-проценти - 26 034,07 грн.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За кредитним договором позивач передав ОСОБА_2 певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено.
У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Ураховуючи той факт, що ОСОБА_2 дотепер не виконує свої обов'язки з повернення кредиту та процентів за ним, таке невиконання є порушенням її зобов'язань у розумінні приведеної норми.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 553 ЦК, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Частинами 1, 2 статті 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено, що основне зобов'язання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, отже, зважаючи на те, що дотепер боржниця за кредитним договором не виконала свої зобов'язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителів.
Зважаючи на те, що відповідачки не виконують свої обов'язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом.
За змістом частини 1 статті 14 ЦК цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 526 ЦК зобов'язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред'являються.
Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити.
У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне також стягнути з відповідачок у рівних частках компенсацію понесених позивачем судових витрат у сумі 1 762,00 грн. (по 587,33 грн.) (а.с. 1).
Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Самара» заборгованість за кредитним договором від 14 липня 2017 року №151/17 у сумі 50 357,41 грн. (основна заборгованість - 24 323,34 грн.; проценти - 26 034,07 грн.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Самара» компенсацію судових витрат у сумі 587,33 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Самара» компенсацію судових витрат у сумі 587,33 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Самара» компенсацію судових витрат у сумі 587,33 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 09 листопада 2018 року.
Суддя М.О. Католікян