УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГтУЮ у Донецькій області Васильченко В.А., державний виконавець Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГтУЮ у Донецькій області Урютова Ю.В. на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця під час виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення. В обгрунтування скарги зазначає, що на підставі виконавчого листа № 2-1092/2007, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя від 29.05.2007 року, з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. В період з липня 2017 року по кінець липня 2018 року заявник не працював, перебував на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості, де отримав статус безробітного і йому було призначено відповідну грошову допомогу, з якої утримувались аліменти не в повному розмірі, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 12000 грн., що стало підставою для внесення його даних до реєстру боржників та накладення арешту на все належне йому майно. В серпні 2018 року він повністю сплатив суму боргу, у зв'язку з чим просить виключити його з реєстру боржників, а також зняти арешт з майна, яке йому належить. Крім того, просить визнати бездіяльність державного виконавця неправомірно, оскільки, не дивлячись на відсутність боргу, останній не виключив його з реєстру боржників, а також просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо арешту всього майна, оскільки вказані дії були виконані без його ідентифікації та встановлення його місця знаходження, а також без урахування співмірності накладеного арешту грошовим сумам, що підлягали стягненню.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримує свою скаргу та наполягає на її задоволенні.

Державний виконавець Кальміуського ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області Урютова Ю.В. в судове засідання не з'явилась, просила розглянути скаргу в її відсутність, направила суду заперечення на скаргу, якими просить в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що після сплати ОСОБА_1 боргу його було виключено з Єдиного реєстру боржників, арешт було накладено правомірно з огляду на положення статей 56 та 71 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки сума заборгованості перевищувала суму платежів за три місяці, що давало підстави для звернення стягнення на майно боржника.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГтУЮ в Донецькій області Васильченко В.А. в судове засідання не з'явилась з невідомих суду підстав, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні в Кальміуському ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-1093/2007 від 29.05.2007 року, виданий Іллічівським районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, починаючи утримання з 19.04.2007 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у заявника виникла заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.07.2017 року по 12.08.2018 року в сумі 12804,81 грн., що стало підставою для внесення відомостей про ОСОБА_1 як боржника до Єдиного реєстру боржників (а.с., а.с. 31, 29 зв., 8, 9)

Квитанціями від 12 вересня та 04 жовтня 2018 року (а.с. 22) ОСОБА_1 заборгованість сплачена і йому видано повідомлення про те, що в нього заборгованість відсутня (а.с. 20)

Заявник просить виключити його з Єдиного реєстру боржників, куди його було включено у зв'язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів в сумі 12000 грн., визнавши при цьому бездіяльність державного виконавця неправомірною, оскільки останній не зробив цього самостійно після погашення боргу.

Суд вважає, що в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити, оскільки на момент її розгляду відомості про боржника ОСОБА_1 були виключені з Єдиного реєстру боржників, про що свідчить інформація із зазначеного реєстру (а.с. 87), надіслана державним виконавцем разом із запереченнями на скаргу.

Стосовно вимог заявника щодо зняття арешту з належного йому рухомого майна та визнання дій державного виконавця неправомірними, суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або окремі речі.

Між тим, постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 30.08.2018 року Васильченко В.А. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке зареєстровано за боржником ОСОБА_1, без врахування розміру суми стягнення.

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є : 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонені законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням ; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині 6 статті 61 цього закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в іншій спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Частиною 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, закон містить вичерпний перелік підстав, які дозволяють державному виконавцеві самостійно знімати арешт, накладений на майно боржника, і добровільне погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів до цього переліку не входить, а відтак, вимоги заявника щодо зобов'язання державного виконавця скасувати постанову про накладення арешту на майно боржника задоволенню не підлягають, але дають підстави суду прийняти рішення про зняття цього арешту.

Таким чином, вивчивши обставини справи та надані докази, враховуючи добровільне погашення заявником ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів суд вважає можливим зняти арешт з його майна, а з урахуванням того, що державним виконавцем вказаний арешт було накладено не в розмірі суми заборгованості, яка навіть не була зазначена в постанові про накладення арешту, дії державного виконавця слід визнати неправомірними.

Керуючись ст. ст. 12,13, 260,447-453 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГтУЮ у Донецькій області Васильченко В.А., державний виконавець Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГтУЮ у Донецькій області Урютова Ю.В. на рішення, дії (бездіяльність) державного виконавця під час виконання судового рішення - задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГтУЮ у Донецькій області Васильченко В.А. від 30 серпня 2018 року про арешт майна боржника - визнати неправомірною.

Арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований в АДРЕСА_1, постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГтУЮ у Донецькій області Васильченко В.А. від 30 серпня 2018 року - зняти.

В задоволенні решти частини скарги - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва