ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 638/6093/15-ц

Провадження № 22-ц/818/943/18

Харківській апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

представники відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 638/6093/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року, ухвалене суддею Омельченко К.О., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та встановлення порядку користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 березня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 липня 2014 року залишено без змін, визнано за нею та відповідачем право власності по 1/2 частині домоволодіння по вул. Очаківській, 46-А в м. Харкові. Згідно з технічним паспортом від 17 березня 2010 року зазначений житловий будинок є трикімнатним та складається з: сіни І площею 5,6 м. кв., кухня 1-4 площею 7,0 м. кв., житлова 1-5 площею 3,9 м. кв., житлова 1-6 площею 16,2 м. кв., житлова 1-7 площею 8,8 м. кв., сіни 1-8 площею 5,5 м. кв. Загальна площа житлового будинку складає 47,0 кв. м., житлова площа 28,9 кв. м. Вона на сьогоднішній день не може в повній мірі користуватися належним їй майном, оскільки відповідач їй в цьому перешкоджає. Незважаючи на те, що вона є співвласником домоволодіння та зареєстрована за даною адресою, відповідач заперечує проти її вселення та користування житловим будинком.

З урахуванням уточнених позовних вимог просить: усунути їй перешкоди з боку ОСОБА_4 в праві користування та володінні 1/2 частиною житлового будинку, заборонивши йому чинити їй перешкоди в користуванні та володінні ним; вселити її в спірний будинок; зобов'язати ОСОБА_4 видати їй ключі від будинку та не чинити перешкод у користуванні ним; вирішити питання про судові витрати.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився.

Заочним рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_4 в праві користуванні та володінні 1/2 частиною житлового будинку № 46-А по вул. Очаківській в м. Харкові, заборонивши ОСОБА_4 чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та володінні вказаним житловим будинком;

вселено ОСОБА_1 в житловий будинок;

зобов'язано ОСОБА_4 видати ОСОБА_1 ключі від житлового будинку;

зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні і володінні житловим будинком;

стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60грн.

Заочне рішення мотивовано тим, що відповідач перешкоджає позивачці вільно володіти та користуватися належною їй 1/2 частиною житлового будинку, а тому її вимоги є законними та обгрунтованими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач ігнорує свої обовязки по утриманню спірного будинку і жодним чином не приймає матеріальної участі ані в утриманні, ані у сплаті комунальних послуг.

Згідно висновку експертизи частку позивачки виділити в натурі неможливо.

Жодних дій щодо її виселення він не вчиняв, позивачка сама за власною волею поїхала до м. Києва з метою постійного проживання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 зазначає, що в апеляційній скарзі відповідачем не зазначено, які норми матеріального права були неправильно застосовані судом; нічого нового, що не дослідив суд першої інстанції в апеляційній скарзі не наводиться; відповідач зловживає своїми процесуальними правами та намагається ввести суд в оману.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних порушень, у т.ч. шляхом звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Стосовно посилань відповідача про порушення судом норм процесуального права, а саме про розгляд справи за його відсутності та ухвалення у справі заочного рішення, то в матеріалах справи містяться дані про неодноразові численні направлення повісток про виклик відповідача до суду, а також направлення інших процесуальних документів.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено право власності ОСОБА_1 на належну їй частину будинку, тому остання має право на усунення перешкод у користуванні будинком шляхом вселення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки суд дійшов його з урахуванням зясованих обставин справи та належної правової оцінки наданим доказам, яка ґрунтується на вимогах закону.

Згідно зі ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешканням для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.

Згідно розяснень, які містяться у п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що: відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння; такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ІДПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки; позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 березня 2014 року в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по 1/2 частині домоволодіння, розташованого по вул. Очаківській, 46-А в м. Харкові.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідач чинить перешкоди у користуванні належною їй 1/2 частиною будинку; вона не може в повній мірі користуватися своїм майном, оскільки відповідач заперечує проти її вселення та користування житловим будинком.

Відповідно до ч.1, ст.81 та ч.4 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень учасників справи наданих у суді першої інстанції, ОСОБА_1 певний час проживала у місті Києві. У 2011 році ОСОБА_1 повернулась до міста Харкова, проте вселитись у житловий будинок не змогла, оскільки відповідач усілякими способами перешкоджав їй у доступу до житлового будинку та до цього часу не надав ключі від будинку.

Факт вчинення відповідачем перешкод у користуванні позивачці спірним будинком також підтверджується листом КП «ХМ БТІ» від 30 березня 2015 року, згідно якого виготовити технічний паспорт на зазначений будинок неможливо в звязку з відсутністю доступу до нього. Технічний паспорт буде виготовлено при наявності доступу.

За клопотання представника позивача в порядку забезпечення позову судом першої інстанції 06 жовтня 2015 року постановлювалася ухвала, якою було зобовязано ОСОБА_4 забезпечити доступ техніку КП «ХМ БТІ» до спірного домоволодіння для здійснення інвентаризації та виготовлення технічного паспорту.

Проте, постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_7 від 11 вересня 2015 року було відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження.

Як вбачається з висновку Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області 17 січня 2018 року від ОСОБА_4 надійшла заява з приводу виникнення конфлікту з його колишньою дружиною ОСОБА_1 Під час розгляду матеріалу було опитано ОСОБА_1, яка пояснила, що намагалась потрапити у спірний будинок, однак ОСОБА_4 не допустив її в будинок.

Враховуючи викладене суд дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_4 перешкоджає ОСОБА_8 як власнику володіти та користуватися належною часткою житлового будинку, а тому її право підлягає захисту шляхом вселення її до будинку та зобовязання відповідача видати їй ключі та не чинити їй перешкод у володінні та користуванні ним.

Посилання ОСОБА_4 на те, що позивачка не приймає участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні послуги колегією не приймаються.

Дані обставини не є підставою для відмови їй у позові; будь-яких зустрічних позовних вимог з цього приводу ОСОБА_4 не заявлялися.

Факт подачі апеляційної скарги рішення суду також свідчить про небажання ОСОБА_4 допускати ОСОБА_1 до будинку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_9