Справа № 265/8576/17
Провадження № 2/265/435/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 травня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому засіданні судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 10.11.2015 року між ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" та ОСОБА_2 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також зазначив, що 12.09.2016 року в м. Маріуполі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "ВАЗ", з державним реєстраційним номером НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля "Daewoo", з державним реєстраційним номером НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Так, відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 14.12.2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також зазначено, що вказане ДТП позивачем було визначено страховим випадком та виплачено матеріальний збиток на рахунок потерпілої особи у розмірі 49000,00 гривень. Оскільки ОСОБА_2 є пенсіонером, то він сплачував базовий платіж та коефіцієнт для розрахунку страхового платежу в розмірі 50 %. Крім того позивач посилався на те, що на момент ДТП за кермом транспортного засобу був не страхувальник особисто, а третя особа, чим самим умисно та свідомо було грубо порушено вимоги ч.13.2 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу», у зв'язку із чим позивач, як страховик має право вимагати від відповідача відшкодування завданої шкоди в розмірі 50 % виплаченого страхового відшкодування. Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 24500,00, а також судові витрати у розмірі 1600,00 гривень.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім місцем його реєстрації, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2015 року між ПрАТ «СК «ВУСО» і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_1. Умови вказаного Поліса передбачають пільгу в розмірі 50 % на підставі ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що визначено п. 6, п. 9 Поліса на підставі пенсійного посвідчення НОМЕР_5 від 26.04.2012 року, однак під час ДТП за кермом був ОСОБА_1, у зв'язку з чим порушено умови страхування на пільгових умовах.

Згідно постанови Орджнікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 14 грудня 216 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень, а саме за те, що 12 вересня 2016 року, о 15 годині 55 хвилин, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, в Лівобережному районі міста Маріуполя по вулиці Набережній, в районі пішохідного мосту, перевищив встановлену швидкість руху, недотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки DAEWOO Lanos, номерний знак НОМЕР_2, який рухався у попутному напрямку попереду, після чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Mersedes-Bens Sprinter, номерний знак НОМЕР_3. В наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було спричинено пошкодження вищевказаних транспортних засобів.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно звіту № 917/17 про оцінку збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку від 16 травня 2017 року, завданого власнику автомобілю «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 95402,40 гривень.

Згідно заяви про виплати страхового відшкодування, Страхового акту № 5492-24 від 04.07.2017 року, за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6719046 від 11.11.2015 року, сума страхового відшкодування внаслідок ДТП від 12.09.2016 року у розмірі 49000,00 гривень, відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", була сплачена шляхом перерахування ПрАТ "СК "ВУСО" вказаної суми на користь власника транспортного засобу "Daewoo Lanos", з державним реєстраційним номером НОМЕР_2, ОСОБА_5

Таким чином, ПрАТ "СК "ВУСО" виконала покладені на нього полісом обов'язки по сплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п.п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії,пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Відповідно до п.п. 38-1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду,заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи вчинені страховою компанією відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дії по виплаті страхового відшкодування потерпілій особі, з відповідача, якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, необхідно стягнути на користь позивача витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги ПрАТ "СК "ВУСО" є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1600,00 гривень

Керуючись ст.ст. 265, 268, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", , суму матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 24500 гривень та судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17 травня 2018 року.

Суддя О.О. Костромітіна