Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 569/4934/13-ц

провадження № 61-29346св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»,

представники позивача: Губницький Вадим Миколайович, Сидорук Володимир Васильович, ЧернозубОлександр Андрійович,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представник відповідачів - ОСОБА_7,

заявник - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представники заявника: Патраков Олексій Ігорович, Оверчук Ольга Миколаївна, СкочинськаАнтоніна Михайлівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 27 грудня 2016 року в складі колегії суддів: Хилевич С. В., Шеремет А. М., Ковальчук Н. М.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі -

ПАТ «Дельта Банк»)звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів за кредитним договором.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2013 року заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження у справі за позовом ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів за кредитним договором, з ТОВ «Український промисловий банк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Задовольняючи заяву ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок передачі активів та кредитних зобов'язань від ТОВ «Український промисловий банк»до ПАТ «Дельта Банк»відбувся факт правонаступництва за яким попередній стягувач підлягає заміні на нового, тобто його правонаступника.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 27 грудня 2016 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2013 року скасовано, у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заміна сторони виконавчого провадження може відбуватися його правонаступником лише у разі, коли таке виконавче провадження відкрито, а виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні.

У січні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що за змістом статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України 2004 року у разі вибуття кредитора у зобов'язанні на підставі відступлення права вимоги він замінюється правонаступником поза межами виконавчого провадження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області

від 15 вересня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 472 485,84 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

30 червня 2010 року укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк»на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого, у порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «Український промисловий банк»передає (відступає)

ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого, ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Український промисловий банк»як кредитора, а внаслідок передачі від ТОВ «Український промисловий банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк»переходить право вимагати від боржників повного та належного виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

На підставі указаного договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним зобов'язанням, яке виникло на підставі кредитного договору

№ 328-012/ФКВ-08, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 та заміною кредитора у зобов'язанні, що є підставою для процесуального правонаступництва в ході виконавчого провадження.

04 серпня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржнику надано добровільний строк виконання до 11 серпня 2010 року.

30 березня 2012 року виконавче провадження було завершено на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 378 ЦПК України 2004 року у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України 2004 року та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України

від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, у якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв'язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваних ухвал) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

З огляду на викладене, висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження з посиланням на відсутність виконавчого провадження є помилковим.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції вищевказаних обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, не врахував, помилково скасувавши ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 27 грудня 2016 року скасувати, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2013 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П. Курило