УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянув матеріали заяви ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2018 року ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2 звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про забезпечення позову доЙилмаз ОСОБА_4 про стягнення боргу. Просить забезпечити позов шляхом заборони суб'єктам реєстраційних дій, в тому числі але не виключно: державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів та іншим суб'єктам, що вчиняють реєстраційні дії з нерухомим майном, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора, вчиняти дії, пов'язані з державною реєстрацією права власності, та вносити відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно нерухомого майна, а саме комплексу по виробництву рослинної олії, розташованого за адресою: Херсонська область, Каховський район, смт. Любимівка, вул. Мелітопольська, буд. 4-а, реєстраційний номер майна 5.

Подана заява за змістом та формою відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, подана за приписами п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України одночасно з предявленнями позову.

Суд розглядає заяву згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України, п.2 ч.1 якої, в тому числі, передбачає забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї постанови від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частина 3 статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Предметом позову у справі є стягнення грошових коштів у розмірі 5022500,00 грн., за договором позики від 26.05.2016 р.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову вказаним ним способом утруднить виконання рішення справи у справі у зв'язку з можливим вибуттям майна із власності відповідача, оскільки воно перебуває в іпотеці у Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Енд ОСОБА_6".

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №149107519 від 12.12.2018 р. вбачається, що майно, на яке заявник просить накласти арешт, зокрема комплекс по виробництву рослинної олії, об'єкт житлової нерухомості належить на праві власності ОСОБА_3 ОСОБА_4, однак за договором іпотеки №42-2467/12-ІФ від 07.05.2012 року перебуває у іпотеці ПАТ "ОСОБА_5 Енд ОСОБА_6", крім того, ОСОБА_3 ОСОБА_4 є майновим поручителем ОСОБА_7 "Деско Юкрейн". Крім того, об'єкт нерухомого майна належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.06.2016 року.

Згідно запису обтяження №673110 від 07.05.2012 року, за договором іпотеки накладено заборону на нерухоме майно комплекс по виробництву рослинної олії, об'єкт житлової нерухомості

Згідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя.

Слід зазначити, що предметом позову є грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а не сам майновий комплекс, що є іпотечним майном та заявник просить заборонити дії, що пов'язані з реєстрацією права власності.

Так само суду не надано жодних відомостей про наміри відповідача відчужити належний йому комплекс, тоді як виходячи з наданих відомостей дії щодо відчуження майна може проводити іпотекодержатель та заборона вчинення таких дій є встручанням в договірні зобов'язання за договором іпотеки.

Крім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на майновий комплекс може порушити права іпотекодержателя, боржника за зобов'язаннями.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Повний текст ухвали складено 20 грудня 2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 149-150, 156, 158, 258-260, 353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги (за п.15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_8