Справа № 404/2660/18
Номер провадження 2-о/404/153/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Іванової Н.Ю.

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Гуйван О.В.

за участю прокурора - Мельникової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за заявою КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з метою надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність примусової госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_3, просив суд задовольнити заяву, а також вказав що у її діях наявні реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти вимог, вважає, що підстав для примусової її госпіталізації та лікування не має, вважає що може адекватно оцінювати свої вчинки та дії, не бажає лікуватись, не являється хворою і тому заперечує проти її примусової госпіталізації.

Прокурор дану заяву підтримала та не заперечила проти госпіталізації ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Заслухавши пояснення представника комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», особи, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, допитавши свідків, думку прокурора,, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Таким чином законодавством визначено вичерпний перелік підстав для госпіталізації особи без її усвідомленої згоди до психіатричного закладу, а ч. 2 ст. 340 ЦПК України встановлено, що до заяви про примусову госпіталізацію має бути надано крім висновку комісії лікарів-психіатрів й інші відповідні матеріали.

Під «іншими матеріалами» про які йдеться у даній статті процесуального закону, слід розуміти виписки з історії хвороби, довідки про психіатричні огляди встановленого зразка; пояснення осіб на підтвердження фактів вчинення чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для особи, відносно якої ставиться питання про примусову госпіталізацію, чи оточуючих, тощо.

Отже для госпіталізації особи до психічного закладу для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку недостатньо встановлення лише факту наявності у цієї особи психічного розгляду, повинні бути в наявності ознаки, передбачені вищезазначеними нормами Закону.

При цьому висновок експерта згідно ст. 110 ЦПК України для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 25 квітня 2018 року о 16 год. 00 хв. госпіталізована у КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» лікарем-психіатром (черговий лікарем) у примусову порядку.

Підставою для примусової госпіталізації ОСОБА_3 до КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» стали відомості про її поведінку, які надійшли від мешканців будинку №15 підїзду №2 по вулиці Ю. Коваленка та старшої по підїзду ОСОБА_4

До заяви про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу лікарем-психіатром доданий висновок комісії лікарів-психіатрів від 26.04.2018 року, згідно якого вона хворіє на хронічний маячний розлад та є підстави вважати про наявність реальних намірів у хворої вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе та оточуючих.

Проте з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 на обліку у психіатра не перебувала та раніше за допомогою психіатра не зверталася, згідно висновку комісії лікарів-психіатрів на час огляду лікарями 26.04.2018 року агресії не виявляла.

Інших достовірних доказів щодо небезпечної поведінки ОСОБА_3 внаслідок її психічного захворювання в матеріалах справи не мається.

В матеріалах справи наявна заява старшої по підїзду №2 в будинку №15 по вулиці Ю. Коваленка головному лікарю КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», згідно якої просила госпіталізувати ОСОБА_3 у звязку з погіршенням її психічного стану. Зазначено, що впродовж 22 років вона зносила сміття до свого помешкання, з 23.04.2018 року волонтери допомагали вивозити сміття, на що ОСОБА_3 реагувала дуже агресивно, кидалась на людей з ножем /а.с. 7-8/.

Також 20.02.2017 року мешканці підїзду №2 в будинку №15 по вул. Ю.Коваленка звертались до голови правління ОСББ «Конєва 15» із скаргою, якою вказували, що ОСОБА_3 не дотримується правил санітарних норм у власній квартирі, в підїзді та біля будинку, чим створює загрозу епідеміологічному благополуччю та здоровю оточуючих, так як утримує велику кількість відходів та сміття у власній квартирі та на сходовому майданчику, викидає власні екскременти з вікна квартири на вулицю /а.с. 6/.

Окрім того, в ході розгляду справи були допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, скарги яких на поведінку ОСОБА_3 ґрунтувались на порушенні нею санітарно-епідеміологічних норм, а не вказували на її небезпеку для себе та оточуючих.

Вирішуючи питання про примусову госпіталізацію ОСОБА_3, суд приходить до висновку щодо відсутності в матеріалах справи відомостей, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, тобто обставин, передбачених ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Крім того, жодним доказом не підтверджено наявності обставин, визначених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», як підстави для примусової госпіталізації. Неприязні відносини з сусідами та реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих не є достатніми для задоволення поданої КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» заяви, а доказів того, що обстеження або лікування ОСОБА_3 можливі лише в стаціонарних умовах, наявності тяжкого психічного розладу та про існування інших медичних показань для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку суду не подано.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, виходячи із засад приорітету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання громадянинові психіатричної допомоги, активної ролі суду у справах даної категорії, заявником суду не надано, крім висновку лікарів-психіатрів, інших доказів, які підтверджують або спростовують вимоги заявника і, зокрема, щодо необхідності лікування ОСОБА_3 лише в стаціонарних умовах, реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 16, 22 ЗУ «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 279-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені заяви КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» про госпіталізацію ОСОБА_3 до психіатричного закладу у примусовому порядку відмовити.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда