Справа № 724/192/18
Провадження № 2/724/179/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю секретаря судового засідання: Рижак П.С.

позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судув місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх внуків,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову посилається на те, що 27.10.2006р. між сином позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак сумісне подружнє життя не склалося, тому 15.03.2016р. рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розірвано.

Позивач ОСОБА_1 є дідом дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. З моменту народження та до сьогоднішнього дня діти проживають разом із позивачем та його дружиною, оскільки батько дітей ОСОБА_7 з 2008 року та мати ОСОБА_6 з 2009 року перебувають за кордоном на роботі.

Починаючи з 2015 року відповідачка ОСОБА_6, на відміну від батька дітей, припинила всяку матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере ніякої участі в їхньому вихованні, оздоровленні, не спілкується з дітьми та не цікавиться ними. Останній грошовий переказ був здійснений ОСОБА_6 28.04.2015р.

Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітніх внуків між сторонами досягнуто не було, так як відповідачка категорично відмовилась надавати будь-яку допомогу.

Позивач є пенсіонером, отримує мізерну пенсію, його дружина ОСОБА_2 не досягла пенсійного віку і не працює, хоча син ОСОБА_7 переказує грошові кошти на утримання дітей, однак їх не вистачає, так як діти часто хворіють, потребують нормального харчування, забезпеченням одягом, взуттям, шкільним приладдям, витрат на їхній інтелектуальний та фізичний розвиток та на оздоровлення.

Позивачу відомо, що відповідачка офіційно працевлаштована по контракту за кордоном, внаслідок чого має можливість перебувати на батьківщині тільки декілька разів на рік.

Таким чином, за твердженнями позивача, відповідач має за кордоном постійну роботу та отримує доходи, які витрачає тільки на свої потреби, інших неповнолітніх дітей у відповідача не має.

Отже, визначаючи розмір аліментів, необхідний для повноцінного утримання неповнолітніх внуків та реальної можливості ОСОБА_6, позивач просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн., по 3000,00 гривень на кожного, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

12.04.2018р. від позивача надійшла на адресу суду заява про залучення додаткових доказів по справі, а також проект мирової угоди від 22.03.2018р. для мирного врегулювання спору між сторонами.

16.04.2018р. на адресу суду від позивача надійшла заява, відповідно до якої позивач повторно надіслав мирову угоду від 02.03.2018р., як доказ небажання відповідача мирним шляхом врегулювати спір. Крім того, в даній заяві позивач просив допитати в якості свідків неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 для підтвердження поданих позивачем доказів.

В задоволенні клопотання про допит малолітніх дітей в якості свідків судом було відмовлено, з огляду на що вказана заява подана з порушенням строків встановлених ч.3 ст. 91 ЦПК України, а саме після початку першого судового засідання.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач уникає зустрічі з позивачем для мирного вирішення спору. Щодо визначення розміру аліментів, позивачем було враховано, що відповідач мешкає в Італії, є резидентом муніципалітету, має постійну роботу та працює за контрактом. Також позивач підтримує своє твердження, що мати дітей не приймає ніякої участі у вихованні, оздоровленні дітей та взагалі з ними не спілкується. А після розлучення із сином позивача ОСОБА_7 припинила надавати будь-яку матеріальну допомогу, що підтверджується довідкою «Приватбанку» згідно якої останній переказ був здійснений 28.04.2015р. При цьому дані кошти були спрямовані не на утримання дітей, а на ремонт будинку відповідача. Також позивач стверджує, що діти хворіли, однак мати на надавала кошти на лікування та не зверталася за допомогою до лікарів. Крім того, позивач стверджує, що має право на отримання аліментів, оскільки піклується про дітей, які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. При цьому позивач визнає, що отримував деякі кошти, перераховані ОСОБА_6 Малинецьку пошту, коли його повідомляли про такий переказ, однак дані дії відповідача були здійсненні для того, щоб її не позбавили батьківських прав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, вважають їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами.

Представник відповідача ОСОБА_4 у відзиві на позов проти позову заперечує з наступних підстав. Твердження позивача, що відповідач з 2015 року припинила надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не відповідає дійсності, оскільки відповідачем регулярно та надавалась фінансова допомога, щ підтверджується копіями документів про поштовий переказ грошових коштів. Крім того, згідно інформації «Укрпошта» на імя позивача були перераховані грошові кошти, про які було повідомлено позивача, однак деякі перекази позивач свідомо відмовлявся отримувати. Тобто, позивач навмисно, всупереч інтересів дітей не отримував переказані грошові кошти, чим позбавив двох неповнолітніх дітей кращого харчування, одягу, іграшок. Окрім грошових коштів, відповідач постійно передавала дітям іграшки, одяг, дитячу літературу, білети в дитячий театр, оплачувала абонементи для відвідування спортивної секції. При цьому звертає увагу, що подані позивачем докази свідчать про не системність перерахунку коштів з боку батька неповнолітніх дітей. Крім того сторона відповідача вважає, що у справі взагалі відсутній предмет спору, відповідач систематично надає добровільно грошове забезпечення своїм синам та не хоче втрачати з ними звязки. Також відповідач вважає, що позивач не вправі звертатися до суду з вимогою про стягнення аліментів, оскільки не є батьком дітей, опікуном або іншим законним представником. Тому, утримуючи неповнолітніх внуків, позивач виконує свій обовязок, передбачений ст. 265 СК України. Позивачем також не подано до суду обґрунтування розміру аліментів саме в сумі 3000,00 грн. За таких обставин просить в задоволенні позову відмовити.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача ОСОБА_4 зазначає, що відповідач останні 8 місяців перед звернення позивача з даним позовом до суду перебувала в Україні, у звязку з чим її трудовий договір було припинено за закінченням строку.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, однак її представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти позову заперечували з підстав викладених у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив. Також повідомили, що відповідач на даний час здійснює пошуки роботи, а тому її дохід є мінливим та нестабільним.

Ухвалою суду від 22.03.2018р. заявлений позивачем відвід головуючому судді Гураль Л.Л. визнано необґрунтованим, у звязку з чим провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Ухвалою суду від 23.03.2018р. в задоволенні заяви про відвід судді Гураль Л.Л. у даній справі було відмовлено.

Ухвалою суду від 26.03.2018р. провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.04.2018р.

12.04.2018р. в судовому засіданні оголошено перерву до 19.04.2018р. з метою надання позивачу строку для подання відповіді на відзив, а також можливого мирного врегулювання спору між сторонами.

Ухвалою суду від 11.05.2018р. заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Гураль Л.Л. залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 11.05.2018р. відмовлено в задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду.

З огляду на неможливість вирішення спору в судовому засіданні 11.05.2018р. було оголошено перерву до 15.05.2018р.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що разом із позивачем проживають його онуки: ОСОБА_8, 17.12.2006р.н. та ОСОБА_9, 05.11.2008р.н. Позивач є пенсіонером та підприємницькою діяльністю не займається (а.с.9, 219).

Дані обставини не заперечуються відповідачем.

Зі змісту довідки Малинецької сільської ради від 06.02.2018р. №147 вбачається. що діти перебувають під фактичним наглядом бабусі та дідуся в задовільних умовах та проживають без реєстрації на території сільської ради, які не є юридично оформленими опікунами. Зі слів родичів батьки дітей фактично перебувають за межами України (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження серія І-МИ №040642 від 10.01.2007р. та серія І-МИ №084939 від 19.11.2008р. батьками ОСОБА_8, 17.12.2006р.н. та ОСОБА_9, 05.11.2008р.н. є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с.15, 16).

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15.03.2016р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано (а.с.5-6).

Судом досліджено характеристики на дітей, згідно яких вбачається, що вихованням дітей займаються бабуся та дідусь, діти гарно вчаться в школі, активні та дисципліновані. За період навчання мати хлопчиків жодного разу не зявлялася в школі, навчанням та вихованням дітей не цікавилась, між дітьми та мамою складні відносини. Ілля та Владислав спілкуватись та бачити маму не бажають, як маму її не визнають (а.с. 105-118).

Судом досліджено ОСОБА_5 від 08.11.2017р. з історії розвитку дитини ОСОБА_9 (а.с. 119), згідно якого дитина з 2010 року часто хворіла, за медичною допомогою зверталися дідусь і бабуся, при огляді дитини мати не була присутня жодного разу, станом здоровя дитини не цікавилася. Аналогічна інформація зазначена у ОСОБА_5 від 08.11.2017р. з історії розвитку дитини ОСОБА_8 (а.с. 120). У довідках з амбулаторної карти від 19.06.2017р. №160, №161 міститься інформація щодо стану здоровя дітей, а також зазначено періоди коли діти хворіли (а.с. 121, 135- 140).

На підтвердження доводів про лікування дітей позивачем подано копії довідок лікаря про те, що діти з 05.02. по 13.02.2018 року хворіли, а також товарні чеки на придбання ліків (а.с. 50). Додатково позивачем подано довідки №120, 121 від 14.05.2018р. та санаторно-курортні картки для одержання путівки на санаторно-курортне лікування.

Крім того, позивачем подано копії квитанцій про оплату спожитої електроенергії та газу (а.с. 141).

ОСОБА_10 довідки Муніципалітету міста Вілла Літерно провінція Казерта від 20.04.2017р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за місцем проживання від 27.05.2015р. на основі імміграції з закордону з країни України. Являється резидентом даного муніципалітету (а.с. 126).

Крім того, судом встановлено, що відповідачка офіційно була працевлаштована за межами України, а саме в країні Італія. Робота на визначений термін, сезонна, збиральник фруктів. Дата завершення виду на проживання 30.04.2017р., дата закінчення відстрочки 30.12.2017р. (а.с. 124-125). ОСОБА_10 дозволу на проживання вбачається, що він дійсний до 30.04.2017р. (а.с. 129).

З наявної в матеріалах справи довідки ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2015р. по 24.11.2017р. вбачається, що ОСОБА_6 25.03.2015р. та 28.04.2015р. здійснювала переказ грошових коштів позивачу. Також вказана довідка містить інформацію щодо періодичного переказу грошових коштів батьком дітей, останній переказ здійснено 27.10.2017р. (а.с. 11-15).

Заявами від 05.10.2017р. та 06.10.2017р.відповідач зверталася до Хотинської державної районної адміністрації та до органу опіки та піклування с. Малинці з проханням сприяння в організації зустрічей з дітьми, а саме в середу 11 жовтня 2017р. після 15:00 год. та встановлення порядку зустрічі з її дітьми ОСОБА_8, 2006р.н., та ОСОБА_9, 2008р.н. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що перебуває на роботі за межами України, а тому під час її відсутності діти проживають разом із дідусем та бабусею. Внаслідок неприязних відносин, що склалися між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, останній перешкоджає відповідачу приймати участь у вихованні двох дітей, налаштовує дітей проти мами (а.с. 63-64).

04.10.2017р. відповідачка повідомила позивача, що з метою сприяння розвитку та розширенню світогляду своїх дітей, здійснила передплату на дитячі журнали «Пізнайко» та «Розвивайко» на перше півріччя 2018р. У звязку з цим, просила посприяти, щоб зазначені журнали вчасно були отримані дітьми (а.с. 65-66).

Також відповідачем 05.10.2017р. було надіслано на адресу позивача два квитки ля відвідування дітьми дитячої вистави в Чернівецькому обласному академічному театрі ляльок з проханням посприяти відвідуванню дітей лялькової вистави (а.с. 67-68).

Крім того, 05.10.2017р. та 07.10.2017р. на адресу позивача відповідачем було надіслано дві дитячі книги (ОСОБА_11 «ОСОБА_12 і філософський камінь» та ОСОБА_11 «ОСОБА_12 і таємна кімната»), дві дитячі розвиваючі книги («енциклопедія запитань та відповідей 1000 відповідей на 1000 запитань» та М.Твен «ОСОБА_13 Соєра») (а.с.69-70).

09.10.2017р. відповідачем було направлено позивачу два подарункових місячних абонемента на групові заняття в секції карате для відвідування дітьми (а.с. 71-73).

07.03.2018р. відповідач повідомила позивача, що надіслала поштою новий дитячий одяг італійського виробництва фірми «Original marines», а саме шапка, кофта, шарф, пара дитячих рукавичок та куртка (а.с. 74-75).

Також 07.03.2018р. відповідачем було надіслано на адресу позивача дві дитячі розвиваючі книги (ОСОБА_14 «Біле ікло» та «ОСОБА_5 енциклопедія тварин»), Збірку розмальовок та два комплекти кольорових олівців для навчання, розвитку та дозвілля синів (а.с. 76-77).

Зі змісту листа ПАТ «Укрпошта» Регіональна філія Чернівецька дирекція від 11.04.2018р. №43 (а.с. 78-85) вбачається, що ОСОБА_6 були здійснені грошові перекази ОСОБА_1 на утримання її неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в період з вересня 2017 року по березень 2018р., а саме:

- 28.09.2017р. в сумі 1500,00 грн., які ОСОБА_1 отримав особисто;

- 05.10.2017р. в сумі 1500,00 грн., які 06.11.2017р. були повернуті відправнику ОСОБА_6 по закінченню терміну зберігання, так як ОСОБА_1 відмовився отримувати даний грошовий переказ, хоча неодноразово був повідомлений про надходження грошового переказу начальником ВПЗ Малинці письмовими повідомленнями та в телефонному режимі;

- 07.11.2017р. в сумі 1400,00 грн., які 07.12.2017р. були також повернуті відправнику з вищезазначених причин;

- 13.12.2017р. в сумі 1500,00 грн., які також були повернуті відправнику;

- 16.02.2018р. в сумі 2000,00 грн., які були отримані ОСОБА_1 особисто;

- 13.03.2018р. в сумі 1800,00 грн., які також були отримані ОСОБА_1;

- 11.04.2018р. в сумі 3700,00 грн. та в сумі 2000,00 грн. на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та додаткові витрати (в тому числі лікування).

Судом встановлено, що з 2010 по 2015 рік ОСОБА_6 здійснювала переказ грошових коштів у валюті Євро на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копіями фінансових документів про переказ грошових коштів (а.с.164-196).

Відповідно до довідки №732 від 13.03.2018р. ОСОБА_6, 1988р.н. в даний час на обліку в Хотинському районному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України не перебуває і допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 87).

ОСОБА_10 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.03.2018р. ОСОБА_6 як фізична особа-підприємець не зареєстрована, а відповідно до довідки Клішковецької сільської ради від 10.04.2018р. №310 у власності земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та товарного сільськогосподарського виробництва не має (а.с. 89-90).

ОСОБА_10 довідки характеристики №238 від 13.03.2018р. Клішковецької сільської ради відповідач ОСОБА_6 характеризується позитивно (а.с.91).

Рішенням Хотинського районного суду від 14.03.2018р. у справі №724/1194/17 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав було відмовлено. При цьому суд попередив ОСОБА_6 про необхідність змінити ставлення до виховання синів та поклав на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_6 батьківських обовязків щодо синів (а.с.213-218).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, зокрема, ч.1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 258 СК України передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_10 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ОСОБА_4 України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

ОСОБА_10 положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що також визнається відповідачем, що неповнолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають разом зі своїми дідусем та бабусею. Батьки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають за межами країни та проживають окремо. Тобто дід та баба значною мірою приймають участь у вихованні та утриманні дітей.

Разом з цим судом встановлено, що батьки, хоча і проживають за межами України, однак періодично надають матеріальну допомогу на утримання дітей.

Як встановлено судом відповідач є молодою, працездатною, періодично надає матеріальну допомогу своїм дітям, однак між сторонами виник спір стосовно розміру такої допомоги та строків її надання.

Враховуючи обовязок батьків забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, однак в іншому розмірі, ніж просить позивач.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що обовязок по утриманню дітей покладається на батьків порівну, мати періодично добровільно надає матеріальну допомогу дітям, а тому на думку суду достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини буде розмір аліментів в сумі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно. При цьому також враховується, що батько дітей також надає матеріальну допомогу дітям.

Крім того, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодними доказами доводи позивача, що розмір заробітної плати відповідача становить 1000 Євро в місяць.

Враховуючи вищенаведене, твердження позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 гривень щомісячно на кожну дитину не ґрунтуються на наявних у справі матеріалах й ним не доведені.

Не приймаються до уваги твердження відповідача, що позивач не наділений правом звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів, з врахуванням такого.

Статтею 258 СК України передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Судом встановлено, що малолітні внуки проживають разом із бабою та дідом, а батьки перебувають за межами України вже тривалий період часу.

Таким чином, враховуючи те, що між дідом дітей та їх матірю виникає спір з приводу розміру та строку сплати аліментів на утримання дітей, позивач наділений правом на звернення до суду за захистом прав малолітніх онуків на належний рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом не приймаються до уваги докази, подані позивачем 15.05.2018р., а саме копії розписок та пояснень від 10.01.2018р., з огляду на те, що такі докази не подані у встановлений судом строк, а позивачем не було обґрунтовано неможливість їх подання у вказаний строк з причини, що не залежали від нього.

При цьому суд вважає, що відповідно до ст. 77 ЦПК України неналежними є докази, а саме аудіо запис розмови із бабою відповідача, подані позивачем через канцелярію суду відповідно до клопотання від 12.04.2018р. (а.с.48-49), оскільки не стосуються предмета доказування.

Безпідставними є доводи позивача, що довідки про переказ грошових коштів, які здійснювала ОСОБА_6 є сфальсифікованими, оскільки не містять в собі печатки банку, з огляду на те, що позивач не заперечує про отримання грошових коштів, однак в меншому розмірі, ніж зазначено в довідках.

Щодо доданих до матеріалів справи аудіо записів телефонних розмов позивача із відповідачем судом враховується таке.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно, до офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України у системному зв'язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції,Конституційний суд України в своєму рішенні по справі № 1-9/2012 від 20 січня 2012 року (№2-рп/2012) дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 236 ЦПК України зміст записів телефонних розмов фізичних осіб може бути досліджений у відкритому судовому засіданні або оголошений за клопотанням учасника справи лише за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_6 заперечували щодо оголошення телефонних розмов, оскільки свою згоду на їх запис відповідач не надавала. Крім того, дані записи можуть бути змонтовані, що ставить під сумнів цей доказ.

За наведених обставин, суд вважає, що прилучені позивачем до матеріалів справи звукозаписи телефонних розмов між позивачем та відповідачем, не можуть бути допустимими доказами по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Таким чином, суд врахувавши, встановлені обставини, досліджені матеріали справи, матеріальне становище сторін у справі та інші істотні обставини, вважає, що з відповідача ОСОБА_6 слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дітей.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід державипропорційно задоволеним позовним вимогам (50%) в розмірі 352,40 грн. Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх внуків задовольнити частково.

Стягувати з відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання неповнолітніх внуків ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі по 1500,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08 лютого 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

Стягнути з відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_6 в дохід держави судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

В решті частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.05.2018р.

Суддя: ОСОБА_15