ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 628/773/18

провадження № 22-ц/818/530/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря: Прокопчук І.В.,

сторони справи:

позивач - Ізюмська місцева прокуратура Харківської області,

відповідачі - Головне територіальне управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1, фермерське господарство «Ранг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області, ухвалене 30 серпня 2018 року о 14 годині 31 хвилина у складі судді Коваленко О.А., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області (надалі Прокуратура) звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про передачу в оренду земельної " від 26 вересня 2014 року № 2307-СГ; визнати недійсним укладений 21 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 26,5348 га, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; визнати недійсним укладений 06 січня 2017 року між ОСОБА_1 та фермерським господарством «Ранг» (далі ФГ "Ранг") договір суборенди вищевказаної земельної ділянки і скасувати державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки; зобов'язати ОСОБА_1 повернути спірну земельну ділянку державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 11 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області із заявою про надання йому в оренду земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства площею 26, 5348 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області. Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області "Про надання в оренду земельної ділянки " від 26 вересня 2014 року № 2307-СГ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 26,5348 га, розташовану за межами населених пунктів на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, строком на 49 років.

На підставі вказаного наказу 21 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, який 19 травня 2015 року зареєстровано в Куп`янському міськрайонному управлінні юстиції Харківської області.

09 вересня 2016 року ОСОБА_1 створив Фермерське господарство «Приоскільне», а 06 січня 2017 року, отримавши попередньо згоду Головного управління Держземагентства у Харківській області, ОСОБА_1 уклав з ФГ "Ранг" договір суборенди спірної земельної ділянки, який 30 березня 2017 року зареєстровано державним реєстратором Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області.

Незаконність отримання земельної ділянки, на думку прокуратури, полягала в тому, що передаючи ОСОБА_1 земельну ділянку в оренду Головне управління Держземагентства у Харківській області не пересвідчилося у бажанні останнього реально створити фермерське господарство, у наявності в нього технічних можливостей обробляти землю. При подачі заяви про надання земельної ділянки оренду ОСОБА_1 не отримав дозвіл на розробку землевпорядної документації і орендував земельну ділянку без відповідної документації. Договір суборенди із фермерським господарством «Приоскільне» укладено ОСОБА_1 як фізичною особою, а не від імені фермерського господарства «Приоскільне».

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року у задоволенні позову Прокуратури відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що хоча ОСОБА_1 і була допущена неповнота подачі документів при подачі заяви про надання йому земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, його вина в цьому відсутня, оскільки документи подавалися на виконання вимог Головного управління Держземагентства у Харківській області. Орган державної влади визнав поданий відповідачем пакет документів достатнім для надання йому земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, тому землю ОСОБА_1 отримав законним шляхом. Після передачі йому в оренду земельних ділянок, на виконання вимог законодавства та умов договору оренди землі, ОСОБА_1 оформив Фермерське Господарство «Приоскільне», а потім отримавши згоду Головного управління Держземагентства у Харківській області - передав землю в суборенду ФГ «Ранг», чим реалізував своє право користуватися наданою в оренду землею. Прокурором не було доведено яким чином, які саме та чиї інтереси, за захистом яких прокурор звернувся до суду, зачіпають (порушують) оспорювані договори, та в чому вони суперечать моральним засадам суспільства, а отже, права, за захистом яких звернувся прокурор, не були порушені.

21 вересня 2018 року Прокуратура звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування посилалася на те, що поданий позов співмірний із завданою органом виконавчої влади шкодою, спричиненою його неправомірними діями і не може вважатися надмірним втручанням держави у приватну власність особи. Головне управління Держземагентства у Харківській області видало наказ про надання ОСОБА_1 землі в оренду без належного дослідження поданих заявником документів, технічна документація на земельну ділянку виготовлена вже після видачі наказу. Судом не було враховано відсутність у ОСОБА_1 сільськогосподарської техніки для ведення фермерського господарства. Укладаючи договір суборенди, ОСОБА_1 діяв як фізична особа, а не як фермерське господарство.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне територіальне управління Держгеокадастру у Харківській області заперечувало проти задоволення апеляційної скарги. Посилалося на те, що при подачі заяви на отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 були надані всі передбачені на той час законом документи. На виконання вимог закону з часом ОСОБА_1 створив фермерське господарство. Законодавчо строк, протягом якого особа має створити фермерське господарство після укладення договору оренди землі, не встановлено. Договір оренди із ОСОБА_1 укладений компетентним органом з урахуванням наданих йому законодавством повноважень у спосіб та з дотриманням вимог, передбачених чинними законами. Щодо договору суборенди, то ОСОБА_1 уклав його із ФГ «Ранг» в межах повноважень, наданих йому договором оренди.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників справи, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, вважає , що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з наступного.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, 11 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління (ГУ) Держземагентства у Харківській області із заявою про надання йому в оренду земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства площею 26, 5348 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області (надалі Земельна ділянка) (а.с. 11).

Наказом ГУ Держземагентства у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26 вересня 2014 року №2307-СГ ОСОБА_1 надано в оренду Земельну ділянку для ведення фермерського господарства строком на 49 років (а.с. 20).

21 листопада 2014 року між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди Земельної ділянки (а.с. 21-23), складено акт погодження меж земельної ділянки та акт приймання-передачі земельної ділянки згідно з договором оренди землі (а.с. 24,25 звороти).

19 травня 2015 року укладений між ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди Земельної ділянки зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 35-36)

16 травня 2016 р. ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 21 листопада 2014 року № б/н, відповідно до умов якої визначено розмір орендної плати в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с 26).

07 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Харківській області з заявою про надання згоди на передачу в суборенду земельних ділянок для ведення фермерського господарства загальною площею 158,0579 га з кадастровими номерами: НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 (а.с. 27).

09 вересня 2016 року ОСОБА_1 виступив засновником фермерського господарства (ФГ) «Приоскільне» (а.с. 249-251).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №14379-СГ від 13 грудня 2016 року ОСОБА_1 надано згоду на передачу в суборенду Земельної ділянки (а.с. 28).

На виконання вказаного вище наказу 06 січня 2017 р. ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» уклали договір суборенди землі, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ФГ «Ранг» Земельну ділянку в суборенду (а.с. 29 - 30). Сторони також уклали між собою Акт прийому-передачі ділянки в суборенду (а.с. 31).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 188 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим частиною першою статті 188 ЦПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)).

Пунктом першим частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України № 973-ІV від 19.06.2003 «Про фермерське господарство» (далі - Закон) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону..

Відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (частина перша статті 5 Закону України «Про фермерське господарство»).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч.ч. 2,3 ст. 123 Земельного кодексу України (далі - ЗК України)).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч.6 ст. 123 ЗК України).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч.1 ст. 124 ЗК України).

Відповідно до статті 8 Закону в редакції, що діяла на час укладання договору оренди землі від 21 листопада 2014 року, після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Згідно статті 8 Закону в редакції, що діяла з 01.05.2016 на час реєстрації ОСОБА_1 ФГ «Приоскільне», фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону в редакції, що діє на час розгляду справи, вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земельфермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 8, 12 Закону та ст.ст. 123, 124 ЗК України можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов'язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ГУ Держземагентства у Харківській області укладено договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України «Про фермерське господарство». Після державної реєстрації цього договору ОСОБА_1 створив ФГ «Приоскільне». Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов'язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах є суб'єкти господарювання і спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України cудове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо cправа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 362, 389, 390, суд,-

УХВАЛИВ:

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області до головного територіального управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та фермерського господарства «Ранг» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди, суборенди земельної ділянки, скасування їх державної реєстрації, зобов'язання повернути земельну ділянку - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2018 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний