Справа № 466/9747/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

При секретарі Пірко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської Ради про визнання права власності

у с т а н о в и в

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання права власності на кв. 10 будинку №50 на вул. Замарстинівській у м. Львові.

В обґрунтування вимог покликається на те, що після смерті матері ОСОБА_2 вона є спадкоємцем всього майна та прав на майно , що належали ОСОБА_2 ОСОБА_2 проживала у квартирі за адресою АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_3 позивачка звернулась у нотаріальну контору по питанню прийняття спадщини. Однак зясувалось, що матірю був розпочатий,але не був завершений процес приватизації квартири і свідоцтво про право вланості на спірну квартиру відсутнє. Тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки ОСОБА_2 виразила свою волю щодо приватизації квартири, а позивачка прийняла спадщину, якою являється спірна квартира.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги ствердила та дала пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник Львівської міської Ради проти позову не заперечила, просить задовольнити позовні вимоги у випадку їх доведеності.

Заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, вивчивши надані суду докази, суд прийшов до переконання , що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вселилась у квартиру за адресою м Львів АДРЕСА_2 згідно ордера №1292 від 31.12.1951 року на право зайняття квартири з двох кімнат житловою площею 41.5 кв.м.

Згідно довідки ЛКП « Балатон 409» від 20.07.2017 №2764 в квартирі проживали та були зареєстровані ОСОБА_2, яка померла 23.08.2000р., та ОСОБА_3 Олексійович- брат позивачки , який помер 05.07.2017р.

Згідно замовлення на виготовлення технічної документації на приватизацію квартири та Акту біжучих змін про відсутність змін ОСОБА_2 замовила виготовлення технічного паспорта. Такий виготовлено в квітні 2000 року. Отже, в квітні 2000 року ОСОБА_4 розпочала процедуру приватизації квартири АДРЕСА_3, оскільки замовлення інвентаризації здійснювалось під час процедури приватизації з метою встановлення відсутності розбіжностей в площах квартир, які приватизовувались та було обовязковим після: подання заяви про приватизацію

Ухвалаю Львівської міської ради від 14.07.2015 року №4884 припинено з 01.09.2015 шляхом реорганізації відділи приватизації державного житлового фонду. Юридичний департамент визначено уповноваженим органом комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду». За інформацією такого під час передачі архівних документів, документи спірного періоду не збереглись.

До отримання свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_2 померла.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні ствердили, що були добре знайомі із ОСОБА_2, з нею неодноразово ходили в ЛКП і БТІ по питанню оформлення приватизації на квартиру ,в якій проживала ОСОБА_2 на вул. Замарстинівській 50/10 у м. Львові. ОСОБА_2 цим питанням займалась фактично півроку до своєї смерті. Вона подала всі документи на виготовлення технічного паспорта на квартиру та інші, необхідні для приватизації. Однак , в липні 2000 р. захворіла і в серпні померла, не отримавши свідоцтва про право власності на квартиру. Після її смерті цим пробував займатись її син ОСОБА_3 , однак пояснював, що документи десь загубились і він їх не зміг знайти. Після смерті ОСОБА_2 її діти ОСОБА_3 і донька ОСОБА_1 фактично спадщину прийняли ,а після смерті брата ОСОБА_1 залишилась проживати у спірній квартирі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа Може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

У силу статей 1, 3, 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пленум Верховного Суду України в ч.5 п. 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи Громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленною заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Про саме таке застосування Закону України Про приватизацію державного житлового фонду йдеться в п.і 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності.

Позивачка , будучи спадкоємцем першої черги після смерті матері не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки ,як вбачається із повідомлення нотаріуса, нею не представлені оригінали правовстановлюючих документів про право власності на спірну квартиру у спадкодавця.

Неможливість оформлення права власності в порядку спадкування на зазначене спадкове майно, яке належало спадкодавцю, у звязку із зазначеними вище обставинами, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, при цьому позивач скористалася передбаченим ст.16 ЦК України способом захисту права шляхом пред»явлення позову про визнання права власності на спадкове майно.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10,12,81, 263,265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1217, 1268-1270 ЦК України,суд

в и р і ш и в

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 ,/ ІН НОМЕР_1 ,місце реєстрації м.Львів, вул. Г.Мазепи 3а/161/, право власності на квартиру №10 на вул. Замарстинівській 50 у м.Львові.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_7