Номер провадження 2/754/1174/18
Справа №754/9467/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Дмитрієвій А.

за участі: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої, що продовжує навчатися,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої, що продовжує навчатися.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що в 2005 році між нею та ОСОБА_2 було розірвано шлюб. В шлюбі з відповідачем народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з позивачем, відповідач до досягнення повноліття дочки періодично виплачував аліменти.

ІНФОРМАЦІЯ_6. дочка досягла повноліття і відповідач припинив виплату аліментів. В даний час дочка проходить навчання в Національному університеті «Києво-Могилянська академія» на денному відділені на факультеті маркетингу на платній основі. Строк закінчення навчання 28.06.2020 р. Позивач вказує, що немає можливості самостійно утримувати доньку до закінчення її навчання. Відповідач добровільно надати допомогу відмовляється, на телефоні дзвінки не відповідає і уникає спілкування.

З урахуванням викладеного позивач просить суд, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 5 000 грн. на період навчання до 28.06.2020 р.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.08.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні позивача позовні вимоги за позовом підтримала в повному обсязі, вважає їх законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав, зазначив, що не має коштів для надання допомоги та не знає де їх брати, наголосив, що готовий сплачувати лише 2500 грн.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батько - ОСОБА_2 (відповідач) та мати - ОСОБА_4 (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3, актовий запис № 1982, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва від 11.12.1998 р. (а.с.2).

У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що 23.08.2005 р. сторони розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 847 (а.с.3).

Судом об'єктивно встановлено, що після розірвання шлюбу спільна дочка подружжя, проживає з позивачем ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_6. доньці сторін - ОСОБА_3 виповнилось 18 років.

12.08.2016 р. між Національним університетом «Києво-Могилянська академія» в особі президента Мелешевича Андрія Анатолійовича, який діє на підставі статуту (далі - виконавець) та ОСОБА_1 (далі - замовник), для ОСОБА_3 (далі - одержувач) уклали договір №12.01.16 МК про надання освітніх послуг між НаУКМА та фізичною особою від 12.08.2016 р., відповідно до якого виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання одержувача освітньої послуги, а саме підготовка понад державне замовлення, денна форма навчання, строк навчання освітньої послуги 01.09.2016 р.-28.06.2020 р./ ступінь вищої освіти ,освітньо-кваліфікаційний рівень - бакалавр, за спеціальністю маркетинг. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 104 000 грн. (а.с.6).

Розмір та терміни оплати освітніх послуг при винесенні плати щосеместрово :

І семестр 13 000 грн. до 12.08.2016 р. V семестр 13 000 грн. до 01.08.2018 р.
ІІ семестр 13 000 грн. до 20.12.2016 р. VI семестр 13 000 грн. до 20.12.2018 р.
ІІІ семестр 13 000 грн. до 01.08.2017 р. VII семестр 13 000 грн. до 01.08.2019 р.
IV семестр 13 000 грн. до 20.12.2017 р. VIII семестр 13 000 грн. до 20.12.2019 р.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.

Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3, від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 навчається в Національному університеті «Києво-Могилянської академії», денна форма навчання, на платній основі.

Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, сукупний дохід сімей, потребу в матеріальній допомозі повнолітньої дочки, що продовжує навчання на денній формі, стаціонарі, платній основі, можливість надання такої допомоги відповідачем, наявність на його утриманні непрацездатних батьків, вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 до закінчення навчання в розмірі 2500 грн., щомісячно на весь період її навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітньої та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання, у спростування зазначеного відповідачем суду не надано.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 184, 198-200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265,274-279,430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої, що продовжує навчатися задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Ярославка, Бобровицького району Чернігівської області, ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН НОМЕР_2) аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 2500 гривень щомісячно починаючи з 11 листопада 2017 року до досягнення 23 річного віку за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець с. Ярославка, Бобровицького району Чернігівської області, ІНН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2018 року.

Суддя