Справа № 195/952/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

09.11.2018 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., за участю секретаря судових засідань Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 100000 гривень та штрафу в сумі 10000 гривень за договором позики від 03.02.2011 року, укладеного відповідачкою з ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі №187.

Позов обґрунтовує тим, що 03.02.2011 року між її чоловіком, ОСОБА_4 та відповідачкою, ОСОБА_3, був укладений договір позики, який посвідчено нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнко Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №187.

Згідно п. 1 такого договору позикодавець надав у борг позичальнику грошові кошти в сумі 100000 гривень строком до 03.02.2021 року, а відповідно до п. 2 договору саме таку суму грошових коштів позичальник зобов'язується повернути позикодавцю до 03.022021 року в порядку та на умовах передбачених цим договором.

Згідно п. 3 договору позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позичену грошову суму раніше строку, зазначеного в п. 2 цього договору, на його вимогу, яка повинна бути викладена письмово та пред'явлена позичальнику за 30 днів до виконання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік ОСОБА_4 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на усі права та обов'язки, що належали її чоловіку і не припинилися внаслідок його смерті.

Вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, про що було внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру та відкрита спадкова справа №56831683, номер у нотаріуса: 278/2014, а тому є єдиним спадкоємцем його прав та обов'язків.

На теперішній час у неї виникла потреба в грошових коштах, однак позичальник ухиляється від спілкування з нею, тому вона звернулася до відповідачки з письмовою вимогою повернути позичені кошти, що підтверджується копією листа - вимоги повернення позики та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення.

До цього часу борг не повернуто, на її прохання про добровільне повернення коштів відповідачка не відповідає та не реагує.

Відповідно до п. 4 договору у разі несвоєчасного повернення суми позики стягується десять відсотків штрафу від суми позики, що становить 10000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі ордеру серія ДП №2085/000050 від 27.06.2018 року, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача, що діє на підставі ордера серія ДП №2018/2097 від 07.09.20918 року заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що позивачка ОСОБА_2 не оформила спадщину, після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, не отримала свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку із чим права вимоги про стягнення боргу за договором позики від 03.02.2011 року не має.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України визначено письмову форму такого правочину у разі перевищення суми позики у встановленому законом розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян не менш як у десять разів.

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики за умовами якого позикодавець передав у власність позичальника строком до 03.02.2021 року грошові кошти в розмірі 100000 гривень.

Відповідно до п. 2. Даного договору таку саме суму грошових коштів позичальник прийняла від позикодавця та зобов'язується повернути позикодавцеві до 03.02.2021 року в порядку та на умовах, передбачених цим договором, а п. 3 правочину передбачено умови за якої ОСОБА_3 зобов'язана повернути позичені кошти раніше строку, зазначеного в п. 2 договору, на вимогу ОСОБА_4, яка повинна бути викладена позикодавцем письмово та пред'явлена їй за 30 днів до виконання.

Згідно п. 4. договору передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10 відсотків штрафу від простроченої суми.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер в с-щі Томаківка Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією актового запису про смерть №126.

З наданої Другою нікопольською державною нотаріальною конторою копії спадкової справи №278/2014 заведеної після смерті ОСОБА_4 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини, в межах строку визначеного ст. 1270 ЦК України, звернулася його дружина ОСОБА_2, позивачка по справі. Інші спадкоємці померлого відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки.

Слідуючи положенню ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з копії спадкової справи позивачка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, але до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину не звернулася не зважаючи на те, що це її обов'язок відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, позивачка, не зважаючи на відсутність у неї свідоцтв на право на спадщину, набула право вимоги за договором позики після померлого її чоловіка ОСОБА_6 (який був позичальником), що спростовує доводи представника відповідача.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачка пред'явила вимогу позичальнику щодо повернення позичених коштів, що підтверджується самою вимогою викладеною у письмовій формі та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 07.05.2018 року, однак остання не надала доказів виконання зобов'язання за договором позики, у зв'язку із чим позовні вимоги слід задовольнити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 19, 81, 263, 264 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 526, 530, 1046, 1050, 1216, 1296 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 грошовий борг в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень та штраф в сумі 10000,00 (десять тисяч) гривень по договору позики від 03 лютого 2011 року, укладеного нею з ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №187, всього в сумі 110000,00 (сто десять тисяч) гривень.

Стягнути з відповідача по справі, ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч. 2 ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або у строки, передбачені абзацом 2 частини 1 статті 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2018 року.

Суддя: Д. М. Скрипченко