Категорія 39 Головуючий у 1-й інстанції Вайновська О.Є.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Биліни Т.І., Принцевської В.П.,

секретар - Тулянкіна М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 18 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, який є її рідним братом, про усунення від спадкування після смерті їх матері - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 2014 року відповідач постійно проживав з матір'ю в її будинку в АДРЕСА_1. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, вже була особою похилого віку, мала хронічні хвороби та потребувала щоденного прийому лікарських препаратів. Однак відповідач заборонив матері приймати ліки, виселив її з власного будинку до літньої кухні, в якій відсутні будь-які умови для проживання, недостатньо і неякісно годував її, не забезпечував її умовами особистої гігієни, не допускав до неї позивача та перешкоджав наданню медичної допомоги. Мати скаржилася, що ОСОБА_3 пиячив, влаштовував з нею скандали, витрачав її пенсію на власні потреби. Все це в своїй сукупності призвело до погіршення стану здоров'я матері та прискорило її смерть. Вважаючи, що відповідач ОСОБА_3 умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5, яка через тяжку хворобу та похилий вік потребувала сторонньої допомоги, а також перешкоджав позивачу у наданні такої допомоги, просила суд усунути ОСОБА_3 від спадкування після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 18 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від спадкування відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її вимог. В апеляційній скарзі вказує, що судом порушені норми матеріального права і процесуального права. Посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, ОСОБА_2 вказує, що судом дана невірна оцінка наданим позивачем доказам, які є належними і достатніми: довідка з поліції, пояснення свідків, допитаних судом за її клопотанням, медичні документи щодо стану здоров'я померлої ОСОБА_5. Вважає, що вона повністю довела факт ухилення відповідачем від виконання обов'язку утримання спадкодавця та перешкод з його боку позивачу в наданні матері необхідного догляду, і це не спростовано в суді відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності відповідача ОСОБА_3, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6, які просили скаргу задовольнити, заперечення представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7, яка просила залишити рішення без змін, перевіривши матеріали справи у межах апеляційного оскарження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд вважав, що позивачем не доведено обставин, які у розумінні ч.5 статті 1224 ЦК України є підставами для усунення від права на спадкування.

З таким висновком суду не можна не погодитися, оскільки він відповідає обставинам справи та положенням закону.

Судом встановлено, і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, причина смерті: церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 11,8700 га, розташованої на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, яка належала останній на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 10.02.2007 року.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 21.10.2011 року, посвідчений Малоянісольською сільською радою Нікольського району Донецької області, за яким заповідала все своє майно ОСОБА_3, ОСОБА_8 в рівних частках.

Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 24.01.2017 року, що є у спадковій справі, заповіт є чинним.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли її діти - сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шляхом подання нотаріусу у встановлений законом строк заяв про прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину нотаріусом не видавалось.

Отже, сторони по справі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5.

Відповідно до абзацу другого частини третьої, частини п'ятої статті 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Проаналізувавши положення вищевказаної статті і обставини справи, суд виходив з того, що для усунення від спадкування необхідно встановити одночасну наявність двох умов: потреби спадкодавця за життя у сторонньому догляді, зумовленої похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, а також умисного ухилення спадкоємця від догляду за спадкодавцем. В позові ОСОБА_2 посилалася на те, що її мати ОСОБА_9 була людиною похилого віку, яка страждала на тяжку хворобу та потребувала постійного догляду та лікування. Вказувала, що підставою для усунення відповідача від спадкування є те, що усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги, він не вчиняв для цього жодних дій, зволікав своїми обов'язками, передбаченими законом, в тому числі, щодо надання матері матеріальної підтримки.

Як роз'яснено п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При цьому ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Судом першої інстанції досліджено докази, надані сторонами.

За клопотанням позивача допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_6, поясненням яких суд надав оцінку, і вважав, що їх свідчення неможливо прийняти як безумовне підтвердження обставин щодо ненадання відповідачем догляду хворій матері

Суд встановив, що свідкі ОСОБА_10 та ОСОБА_12 своїми показами засвідчили факт надання сторонньої допомоги пристарілій ОСОБА_5, в тому числі медичної, в період, коли вона проживала у позивача, а такі обставини не стосуються предмету позовних вимог.

Суд також критично поставився до пояснень свідків ОСОБА_11, ОСОБА_13, які є близькими родичами позивача, крім того, свідок ОСОБА_11 проживає в іншому місті, інформацією володіє зі слів матері.

Відкинув суд у якості доказів пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_14, оскільки вказані особи однократно та нетривалий час були присутніми на території домоволодіння ОСОБА_5, не можуть надати об'єктивної оцінки діям ОСОБА_3, щодо неналежного догляду за матір'ю чи умисного ухилення від його здійснення.

Судом також встановлено, що факт звернення до органів поліції позивачкою з приводу влаштування ОСОБА_3 скандалів з матір'ю ОСОБА_5 в березні 2015 року підтверджено заявою ОСОБА_2, поясненнями ОСОБА_5 та висновком дільничного від 27.03.2015 року.

Досліджено судом і виписку з амбулаторної карти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Маріуполя», якій встановлений діагноз ХСМК ІІІ, церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією, ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз; довідку ДОБО «Грецький медичний фонд «Гіппократи» про те, що останнє звернення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до лікаря-терапевта відбулося 27.05.2011 року, діагноз: церебральний атеросклероз, ХСМН ІІ; карти виїзду швидкої допомоги від 29.11.2016 - церебральний атеросклероз з артеріальною гіпертензією, ХСМК ІІІ, транзиторна амнезія, деменція, лівостороння пневмонія, 02.12.2016 - правостороння пневмонія, атеросклеротичний кардіосклероз, ІНФОРМАЦІЯ_3 - правостороння пневмонія, дисциркуляторна енцефалопатія.

Отже, медичні довідки та виписки з амбулаторних карт підтверджують наявність у ОСОБА_5 хронічного захворювання, що потребувало постійного лікування, що не оспорюють сторони.

Згідно з довідкою ТОВ «Рассвет» Нікольського району Донецької області від 26.10.2017 року орендну плату за договором оренди №286 від 23.12.2013 року отримувала ОСОБА_5 за період з 2013 по 2016 рік включно, а отримувачем орендної плати в 2017 році є відповідач ОСОБА_3. Довідка про отриману в 2017 році ОСОБА_3 орендну плату за договором оренди, укладеним між ТОВ «Рассвет» та його матір'ю ОСОБА_9, на думку суду не сама по собі є належними доказом щодо предмета спору, крім того, вказана орендна плата отримана ОСОБА_3 вже після смерті матері ОСОБА_5.

Судом також надана оцінка доказам з боку відповідача.

Так, допитані свідки ОСОБА_15 - соціальний робітник, яка надавала допомогу ОСОБА_5 з 2012 року до того моменту, як позивач в 2016 році перевезла її до себе. Свідок підтвердила, що відповідач належно турбувався про матір.

Свідок ОСОБА_16 також пояснювала, що ОСОБА_3 надавав необхідний догляд матері. Її свідчення , незважаючи на те, що проживає разом із відповідачем, суд прийняв у якості належного доказу, оскільки вони підтверджують обставини, на які посилаввся відповідач, в сукупності з іншими доказами.

Свідок ОСОБА_17 - голова Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області суду пояснила, що з померлою ОСОБА_5 вона була знайома дуже давно. Неодноразово вона приходила до сільської ради то з метою призначення їй соцробітка, то з для складення заповіту. В 2016 році вона відвідувала ОСОБА_5, переконалася, що матір відповідача проживає у належних умовах, має догляд та санітарні умови, не скаржилася на сина.

Свідок ОСОБА_18, яка є медсестрою Малоянісольської амбулаторії, пояснила, що за призначенням лікаря вона приходила до ОСОБА_5 робити їй маніпуляції, і підтвердила, що остання жила в задовільних умовах, син за нею доглядав. Такі обставини підтвердив і свідок ОСОБА_19 - лікар Малоянісольської амбулаторії з 1985 року, який тривалий час знав ОСОБА_5.

З медичної картки амбулаторного хворого №41824 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, лікарської амбулаторії ЗПСМ №2 с. Малоянісоль, судом встановлено, що з 2010 року ОСОБА_5 страждала на церебральний атеросклероз з гіпертензією. Перебувала на амбулаторному лікуванні з 18.08.2014 - 26.08.2014, з 18.02.2015 - 24.02.2015, з 26.03.2015 - 31.03.2015, з 13.06.2016 - 17.06.2016, з 08.08.2016 - 22.08.2016, 12.10.2016, 15.11.2016. На інші хронічні захворювання не страждала.

Суд оцінив пояснення свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в їх сукупності, і вважав, що такі докази спростовують доводи позивача з приводу умисного ухилення відповідача ОСОБА_3 від надання допомоги своїй матері ОСОБА_5, яка будучи особою похилого віку та маючи хронічне захворювання не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду та допомоги. Більш того, ці докази достатньо підтверджують факт турботи ОСОБА_3 про матір, забезпечення умов для її повноцінного життя, своєчасне надання медичної допомоги та виконання інших обов'язків, пов'язаних з доглядом за пристарілою людиною.

Під час судового розгляду позивачем не був доведений факт матеріальної потреби ОСОБА_5 грошової підтримки з боку сина, оскільки сторони не оспорювали, що спадкодавець отримувала пенсію та грошові кошти від оренди землі.

Проаналізувавши докази по справі, колегія суддів приходить до висновку, аналогічного висновку суду першої інстанції, а саме про те, що позивач не довела своїх вимог, тому її позов не підлягає задоволенню.

Належних, допустимих та беззаперечних доказів про те, що відповідач ОСОБА_3, усвідомлюючи свій обов'язок забезпечити підтримку та допомогу своїй матері ОСОБА_20, та маючи можливість його виконувати, не діяв, тобто умисно ухилявся від надання необхідної їй допомоги, суду не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги про незаконність висновків суду зводяться до незгоди із оцінкою судом доказів по справі і вимогами щодо їх переоцінки, які нічим не мотивовані. Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, дослідженими доказами, і тому не можуть вплинути на рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, судом надано мотивовану і об'єктивну оцінку доказам сторін, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, в їх задоволенні належить відмовити на підставі статті 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. ¬¬¬¬¬¬¬¬¬¬

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 листопада 2018 року.

Судді : Є.Є. Мальцева

Т.І. Биліна

В.П. Принцевська