Провадження № 2/369/3951/18
11.12.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_4 про усунення перешкод у володінні, користуванні майном через визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_4 про усунення перешкод у володінні, користуванні майном через визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 Відповідач ОСОБА_2 є двоюрідною племінницею позивачки, проте членом її сім'ї ніколи не була. Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, були зареєстровані в будинку з 29.10.2017 року та 24.03.2013 року. Неповнолітні діти зареєстровані з 22.03.2018 року. Проте сім'я племінниці з часу реєстрації і на станом на дату подання позову жодного дня за вказаною адресою не проживали.
Протягом часу, з якого відповідач ОСОБА_2 з сім'єю зареєстрована в будинку позивача, остання її рідко бачила.
Будучи малозабезпеченою сім'єю, позивачка щороку перед початком опалювального сезону оформлює субсидію, про що повідомляла відповідачів. Вони обіцяли на першу вимогу знятися з реєстрації. Проте додзвонитися відповідачам позивачка не змогла. В подальшому, від знайомих позивачка дізналася, що відповідачі всією сім'єю, ще на початку весни виїхали на проживання за кордон. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 відсутні за адресою позивачки понад шість місяців без поважних причин.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 405 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 1970 року народження та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача, в якій вона позов підтримала та просила його задовольнити, розгляд справи просила провести у її відсутності.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідачі повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.1999 року за реєстровим за № 857, ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є двоюрідною племінницею позивачки, проте членом її сім'ї ніколи не була.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4були зареєстровані в будинку з 29.10.2017 року та 24.03.2013 року. Неповнолітні діти зареєстровані з 22.03.2018 року.
Згідно довідки виконавчого комітету Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 вересня 2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованими значаться: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4з часу реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, не проживають, що підтверджується актами депутата с. Шевченкове Білогородської сільської ради В.І. Сарган, від 30.05.2018 року, 27.06.2018 року, 02.07.2018 року, 01.08.2018 року.
Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно вимог ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).
Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4є такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 317, 383, 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанова Пленум Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2, ст. ст. 4, 5, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 1970 року народження та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.