Номер провадження 2/754/4558/18
Справа №754/5477/18
14 вересня 2018 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
за участю секретаря Шевчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -
Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.09.2015 року о 18.55 год. по вул.Ф.Пушиної в м.Києві сталась ДТП за участі автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_8 під керуванням водія ОСОБА_1, та автомобіля «Муцубісі», д.н.з. НОМЕР_9 під керуванням водія ОСОБА_2
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2015 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом спричинення даної ДТП.
Як зазначає позивач, в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль, марки «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2 Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля згідно Звіту № 4826/09/15 ТОВ «Сател Груп» становить 7266,39 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП потерпілій особі відшкодована не була.
Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі чого позивач - МТСБУ здійснив виплату (страхове відшкодування) ОСОБА_2 в розмірі 3886,71 грн. Крім того, позивач поніс витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 400,00 грн.
На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, не була застрахована.
З огляду на викладене, позивач МТСБУ просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 3886,71 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 400,00 грн., а всього 4286,71 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував.
Суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача ОСОБА_1 до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про що свідчить розписка про отримання поштового відправлення.
За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
14.09.2015 року 18.55 год. по вул.Ф.Пушиної в м.Києві ОСОБА_1 керувала автомобілем «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_4, де, здійснюючи рух заднім ходом з дворової території, не переконалась, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Міцубісі Лансер», д.н.з. НОМЕР_9 під керуванням водія ОСОБА_2, який мав намір заїхати у двір, що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, чим порушила п.10.9 ПДР України.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 06.11.2015 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП (а.с.14).
Як вбачається з матеріалів справи, у власника автомобіля «Міцубісі» ОСОБА_2 на момент ДТП був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.13).
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП не була застрахована, оскільки, як вбачається з довідки з централізованої бази даних МТСБУ щодо незастрахованих осіб, згідно якої вбачається, що поліс страхування відповідальності відповідача № АІ 8638291 станом на 14.09.2015 року укладений, але не діє.
21.09.2015 року власник автомобіля «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_9 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП (а.с.9).
Відповідно до звіту ТОВ «Сател Груп» № 4826/09/15 від 24.09.2015 року про оцінку транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_9 складає 7266,39 грн. (а.с.16-31).
24.12.2015 року власник автомобіля «Міцубісі», д.н.з. НОМЕР_9 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування(а.с.32).
На підставі вищевказаної заяви ОСОБА_2 та зазначеного звіту, згідно наказу МТСБУ від 16.01.2016 року № 305 власнику автомобіля «Міцубісі» ОСОБА_2 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3886,71 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 305рв від 18.01.2016 року (а.с.33,34).
Крім того, позивачем понесені витрати на оплату послуг аварійного комісара в розмірі 400,00 грн. згідно акту виконаних робіт від 24.09.2015 року та платіжного доручення № СФ-0000307 від 22.10.2015 року (а.с.35, 36).
18.01.2016 року позивачем МТСБУ на адресу відповідача ОСОБА_1 була направлена вимога про добровільне відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, однак, відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повернення коштів (а.с.37, 38).
Проаналізувавши встановлені у справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Оскільки автомобілем «Хюндай» керувала відповідач ОСОБА_1, яка визнана винною у скоєній ДТП, та яка на момент завдання шкоди не мала чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме вона зобов'язана відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_1 та необхідність їх задоволення.
Суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.
Керуючись ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 38, 39, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) понесені витрати на відшкодування шкоди в розмірі 4286,71 грн., а також витрати по сплаті по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_7, місце проживання - АДРЕСА_1.
Суддя