Номер провадження 2/243/1296/2018
Номер справи 243/2677/18
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мінаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,
розглянувши в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2
вимоги позивача: про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна,
учасники справи не зʼявилися
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. ОСОБА_3 позиції позивача.
1. 04 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. Позивач ОСОБА_1 надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
3. Відповідно до ухвали судді від 05.04.2018 року прийнято до розгляду позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна, та відкрито загальне позовне провадження у справі, запропоновано відповідачу у пʼятнадцятиденний строк подати відзив на позов, позивачеві у пʼятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.26).
4. Ухвалою суду від 04 травня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с.36).
5. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не зʼявився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
6. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у звʼязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.
7. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 08 серпня 1998 року зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Словʼянська Донецької області складено відповідний актовий запис № 365 (а.с.11).
Вищезазначені відомості підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обʼєктів нерухомого майна № 124007856 від 16.05.2018 р. (а.с.42).
10. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № 048 від 02.04.2018 р., ринкова вартість автомобіля марки Fiat модель Doblo Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1, на дату оцінки складає 102480 грн. 00 коп. (а.с.20-24).
V. Оцінка Суду.
11. Згідно положень статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Положеннями статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розірвання шлюбу, як це передбачено статтею 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
12. Судом встановлено, що під час шлюбу сторони по справі придбали вищезазначену квартиру та автомобіль.
Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно повʼязані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання вищезазначеного майна спільною сумісною власністю подружжя.
З іншої сторони відповідачем в судове засідання не надано доказів, що спростовують зазначені обставини.
13. З огляду на положення частини 1 статті 60, частини 1 статті 61 СК України квартира № АДРЕСА_2ʼянську та автомобіль марки Fiat модель Doblo Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1, визнаються судом спільним сумісним майном подружжя.
14. Положеннями статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
15. Відповідно до розʼяснень, що викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду україни «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Суд не вбачає правових підстав для іншого варіанту поділу майна, ніж за варіантом, запропонованим позивачем, та зазначає, що у випадку такого варіанта поділу майна частки подружжя будуть рівними.
17. Виходячи з вищевикладеного, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
18. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
19. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 704,80 грн. судового збору, проте нею не ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат.
20. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1762 грн.
22. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума судового збору 498,67 грн. (1203,47 грн. (сума судового збору за розгляд зазначеної позовної заяви) 704,80 грн. (сума судового збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд,
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна задовольнити.
3. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_2, право власності на Ѕ частку квартири № АДРЕСА_3ʼянськ Донецької області, яка на підставі договору купівлі-продажу квартири серії ВСМ № 702781 від 26.09.2005 р. належить ОСОБА_2.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_7