441/1425/17 2/441/115/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2018 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Петрик-Ключник М.Є.

представника ОСОБА_1

розглянувши відкрито у залі судових засідань у м. Городок Львівської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за придбаний товар та інше,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 04.10.2017р. звернулась із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 19 214 грн. Вимоги мотивувала тим, що у листопаді 2015р. віддала ОСОБА_3 золотий ланцюжок, за який та зобов'язувалась до 27.11.2015р. сплатити 18 000 грн., але згодом повідомила, що такий у неї викрали та зобовязалась повернути гроші до 07.04.2016р. Між тим, грошей не повертає, зустрічі з нею уникає, тому вона звернулась з позовом, просила про задоволення вимог.

В суді позивачка ОСОБА_2 підтримала вимоги та уточнила, просила стягнути з відповідачки 18 000 грн. не переданих їй за продану річ, 3% річних 900 грн. і судові витрати.

Представник позивачки ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачки в користь позивачки 18 000 грн. за проданий товар, 900 грн. річних та 640 грн. судових витрат, а всього 19 540 грн.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, повідомлялась належно (а.с. 13, 14, 94-95).

Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату час і місце судового засідання, до суду не зявилась, причин неявки не повідомила та не подала відзив на позов, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд з огляду на положення ст. 280 ЦПК України приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

Так, за положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Із пояснень в суді позивачки, а не вірити таким суд не має підстав, із виданої ОСОБА_3 розписки (а.с.6), із оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження Франківського ВП ГУНП у Львівській обл. № 0001651 від 24.05.2016р., убачається, що ОСОБА_2 у листопаді 2015р. продала ОСОБА_3 золотий ланцюжок, за який остання зобовязувалась до 27.11.2015р. сплатити їй 18 000 грн., що відповідачка отримала товар, але коштів за нього в обумовлений строк не передала, навесні 2016р. видала розписку та зобовязувалась повернути кошти до 07.04.2016р., але й надалі свого зобов"язання не виконала, зустрічі із позивачкою уникає.

Оскільки відповідачка ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань не виконала, кошти за придбаний товар в сумі 18 000 грн. ОСОБА_2 не повернула, такі слід стягнути з неї в судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_2 також просить про стягнення із відповідачки 900 грн. річних.

Відповідно до положень ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із розрахунку позивачки від 14.12.2017р. (а.с.24) убачається, що 3 % річних за користування грошовими коштами становить 900 грн.

Обставин, які б давали підстави сумніватись у вищеозначеному розрахунку, судом не здобуто, тому він покладається в основу рішення.

За наведеного, суд приходить до висновку про стягнення із відповідачки в користь позивачки 900 грн. річних.

Витрати, понесені позивачкою у звязку із зверненням до суду з позовом складають 640 грн. (а.с.1) і у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, підлягають стягненню в її користь з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 81, 128, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 (05.02.1964р.н., проживаючої на ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2) 18 000 грн. за придбаний товар, 900 грн. річних і 640 грн. судових витрат, а всього 19 540 грн.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 19.11.2018р.

Суддя: Українець П.Ф.