ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и л а:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Вказувала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06 жовтня 2007 року, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року. Від цього шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з нею, знаходиться на її утриманні.

Зазначала, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, а її доходів недостатньо для задоволення потреб дитини. На даний час вона отримує мінімальну заробітну плату, в той час як доходи відповідача становлять майже 10.000 грн., які він витрачає на власні потреби.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі 3.000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття та витрати на представництво її інтересів в розмірі 4.000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття, в розмірі 1.860 грн. щомісячно, стягуючи аліменти на користь матері дитини ОСОБА_2, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, а саме з 03 жовтня 2017 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 4.072 грн.80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2018 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір суми, яка підлягає стягненню з нього на утримання доньки в розмірі 1.000 грн. щомісячно, у задоволенні вимог про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач був неналежним чином повідомлений про час і місце розгляду справи; розмір стягнутих рішенням суду аліментів не відповідає принципу рівності прав та його доходам; суд безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення змінити в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2007 року, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року (а.с.6,7).

Батьком малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 16 листопада 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. № 8).

Малолітня донька мешкає зі своєю матір'ю ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї від 17 грудня 2017 року №17891 (а.с.40).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела суду, що відповідач отримує заробітну плату в розмірі 10.000 грн., тому вважав за можливе стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1.860 грн. щомісячно, що дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважав обґрунтованими витрати по оплаті професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 4.072 грн.80 коп.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду у повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України, в редакції Закону України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», що набув чинності 08 липня 2017 року, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи, а саме: довідки ТОВ ВКП "Проммонтаж-реконструкція" (а.с.63) вбачається, що ОСОБА_1 працює начальником дільниці у ТОВ ВКП "Проммонтаж-реконструкція" з 22 вересня 2014 року, нарахований йому дохід за жовтень 2017 року складає 3.841 грн.29 коп., за листопад 2017 року 3.889 грн. 16 коп., за грудень 2017 року 3.811 грн.77 коп., за січень 2018 року 4.310 грн.67 коп., за лютий 2018 року 4.105 грн.40 коп., за березень 2018 року 4.228 грн. 68 коп., за квітень 2018 року 3.929 грн.33 коп.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки в розмірі 1.860 грн., що дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що дохід ОСОБА_1 не є співмірним з сумою аліментів, визначених судом першої інстанції. Крім того, утримання дитини, згідно ст.182 СК України, є обов'язком обох батьків.

З урахуванням вказаних обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, з урахуванням матеріального стану відповідача та співмірності заявлених позовних вимог, його матеріальному стану, колегія суддів, приходить до висновку про зменшення суми аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, з 1.860 грн. щомісячно до 1.000 грн.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення з відповідача на користь позивача в цілому витрат на правову допомогу не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що на обґрунтування відшкодування витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 15 травня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_5 (а.с.23-25); копію свідоцтва ОСОБА_5 про право на заняття адвокатською діяльністю №2714 (а.с.26); розрахунок витрат часу ОСОБА_5 на правову допомогу (а.с.41-42), з зазначенням дій, які здійснені адвокатом, витраченого на них часу та вартості наданих послуг, згідно з яким вартість послуг підготовка для долучення документів до позовної заяви - 1.347 грн.20 коп.; складення позовної заяви - 1.347 грн.20 коп.; судове засідання 21 листопада 2017 року - 673 грн.60 коп.; судове засідання 20 грудня 2017 року - 704 грн.80 коп.

Колегія суддів вважає, що позивачем належним чином доведено розмір витрат на правничу допомогу адвоката, він є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг),обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, в той час як відповідачем не доведено неспівмірності вказаних витрат.

Разом з тим, не можна вважати обґрунтованим розмір вартості наданих послуг адвоката в розмірі 704 грн. 80 коп. за судове засідання 20 грудня 2017 року, оскільки згідно протоколу судового засідання від 20 грудня 2017 року адвокат ОСОБА_5 присутній в судовому засіданні не був, а лише надав заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу без участі позивача та його, у зв'язку з чим, колегія суддів, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити стягнуті оскаржуваним рішенням судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги адвоката з 4.072 грн.80 коп. до 3.368 грн.

В іншій частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року змінити, зменшити розмір стягнутих аліментів з 1.860 грн. до 1.000 грн.

Зменшити судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги адвоката до 3.368 грн.

В решті заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.