Провадження № 2/161/294/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі - Козак О.А.

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про поділ житлового будинку, виділ земельної ділянки в натурі, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Луцького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про поділ житлового будинку, виділ земельної ділянки в натурі.

Як слідує із матеріалів справи, позивачем та його представником неодноразово заявлялись клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи з метою визначення можливості розподілу житлового будинку та споруд, а також земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 які були задоволені судом.

При цьому, при проведенні експертиз Волинським відділенням Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, експертом були заявлені клопотання про надання додаткових доказів та проведення оплати експертизи і судом зобов'язано позивача надати необхідні докази.

Разом з тим, позивачем не було надано заявлених експертом доказів, у зв'язку з чим, ухвали суду від 18.07.2017 року та 22.05.2018 року про призначення експертизи були повернуті суду без виконання.

20.12.2018 року позивачем та його представником втретє заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи з метою визначення можливості розподілу житлового будинку та споруд, а також земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м. Луцьк вул. Чехова, 13.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує право на судовий розгляд протягом розумного строку. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини критеріями для визначення розумності строку є складність справи, поведінка сторін, поведінка органів судової влади і важливість предмета спору для зацікавленої особи.

Відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно правил пункту 1 частини 2 вказаної статті залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Отже, зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач вчиняє дії, які вказують на затягування розгляду справи шляхом подачі до суду аналогічних клопотань про призначення експертизи, що тягне за собою перешкоджання своєчасному розгляду справи та прийняттю законного і обґрунтованого рішення.

Такі дії суд вважає недобросовісними, такими, що суперечать завданню цивільного судочинства, направлені на затягування розгляду справи та розцінюються судом як зловживання позивачем та його представником процесуальними правами.

У випадку, якщо суб'єкт цивільних процесуальних правовідносин зловживає своїми процесуальними правами, це повинно мати певні процесуальні наслідки і може виникнути питання про застосування до нього заходів процесуального примусу.

Визнавши факт зловживання процесуальними правами, суд повинен припинити таку процесуальну діяльність, тим самим, відмовивши в реалізації права недобросовісним шляхом.

Частиною 3 статті 44 ЦПК України встановлено, що в разі, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Таким чином із систематичного аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Отже, враховуючи, що позивачем не представлено на неодноразові вимоги суду докази для проведення експертизи, клопотання експерта проігноровані, то вказану бездіяльність суд розцінює як зловживання процесуальними правами та приходить до висновку, що позовну заяву з наведених підстав слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44, 257 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про поділ житлового будинку, виділ земельної ділянки в натурі - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк