Справа № 317/3906/17
Провадження № 2/317/306/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Яркіної С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Запорізька районна державна нотаріальна контора, Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання права на земельну ділянку (пай) в поряду спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Запорізька районна державна нотаріальна контора про визнання права на земельну ділянку (пай) в поряду спадкування.

Ухвалою суду від 21.02.2018 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог залучено Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04 березня 2002 року померла ОСОБА_3, яка була позивачу рідною матірю, після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай), розташовану на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в розмірі 6,08 умовних кадастрових гектара, яку фактично прийняв ОСОБА_4 чоловік померлої та батько позивача.

28 жовтня 2012 року помер ОСОБА_4, який був позивачу рідним батьком, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай), розташовану на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в розмірі 6,08 умовних кадастрових гектара, та у вигляді земельної ділянки, яка належала матері та яку батько позивача фактично прийняв шляхом спільного проживання за однією адресою, однак яку не встиг переоформити на себе.

Позивач, у передбачений законом строк, до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом не звернувся, а прийняв спадщину, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, шляхом спільного проживання на день смерті батька за однією адресою.

У грудні 2017 року позивач звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори зі зверненням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів, нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду. У звязку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду з даною позовною заявою.

Позивач у судове засідання, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду належним чином, не зявився. Раніше надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі та без технічної фіксації судового засідання. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі (а.с. 42).

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі та без фіксування судового засідання технічними засобами. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 47).

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Раніше надав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує, обставини, зазначені у позові, підтверджує. У звязку зі згодою з позовом, просить розглядати справу без його участі (а.с. 22).

Представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Просить суд розглядати справу без їх участі (а.с. 18).

Представник третьої особи Міжрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у судове засідання не зявився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за відсутності представника Головного управління (а.с. 45).

Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 березня 2002 року померла ОСОБА_3, яка була рідною матірю позивача. Факт смерті підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 391389,виданим повторно Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 21.06.2017, актовий запис № 05 (а.с. 5).

28 жовтня 2012 року помер ОСОБА_4, який був рідним батьком позивача. Факт смерті підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 391390,виданого повторно Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 21.06.2017, актовий запис № 17 (а.с. 4).

Факт родинних звязків між позивачем і померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується копією Свідоцтва про народження серії ІІ-АВ № 169248, виданого Преображенською селищною радою Томаківського району Дніпропетровської області 03.08.1971, актовий запис № 28, де батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в розмірі 6,08 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 194404, зареєстрованого 21.09.2000 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 168, на підставі рішення Запорізької райдержадміністрації від 02.08.2000 № 392, виданого 18.09.2000 головою Запорізької районної державної адміністрації ОСОБА_5, яку після її смерті фактично прийняв її чоловік ОСОБА_4 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розташована на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в розмірі 6,08 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 194403, зареєстрованого 21.09.2000 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 131, на підставі рішення Запорізької райдержадміністрації від 02.08.2000 № 392, виданого 18.09.2000 головою Запорізької районної державної адміністрації ОСОБА_5, та права на земельну частку (пай), прийняту ним фактично після смерті його дружини ОСОБА_3, але на яку він не оформив своїх спадкових прав (а.с. 8).

Відповідно до копії довідки № 157 від 13.03.2013, виданої сільським головою Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. З 1995 року його батьки: мати ОСОБА_3 по день смерті 04.03.2002 та батько ОСОБА_4 по день смерті 28.10.2012 проживали разом з сином ОСОБА_1 з 1999 року по теперішній час (а.с. 24).

Крім позивача, спадкоємцем після померлого 28.10.2012 ОСОБА_4, є його брат ОСОБА_2, який є відповідачем по справі.

Після смерті батька ОСОБА_4 ані позивач, ані відповідач у передбачений законом строк до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом не звернулися. Померлий ОСОБА_4 заповіту не залишив.

На теперішній час, вже після смерті батька ОСОБА_4, зясувалось, що позивач не може через нотаріальну контору оформити право на спадкове майно у вигляді права на земельні частки (пай) у звязку з втратою правовстановлюючих документів, а саме оригіналів Сертифікатів про право на земельні частки (пай).

Відповідно до листа про надання інформації від 07.02.2018 № 99/02-14, Запорізька районна державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 у видачі Свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, що помер 28.10.2012, та ОСОБА_1, що померла 04.03.2002, а саме: на Сертифікати про право на земельні частки (пай), розташовані на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, внаслідок неподання нотаріусу документів, що посвідчують право власності спадкодавців на таке майно, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с. 33).

Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. 3.1. ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач прийняв спадщину, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, в якій зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач на теперішній час не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на обидві земельні ділянки (паї), розташовані на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавців на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Чинне законодавство, у разі втрати Сертифіката на право на земельну частку (пай), не передбачає процедури видачі нового сертифікату на імя спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай). За таких обставин, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95, паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

З урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, достатнім чином обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. 81 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 12-13, 76-82, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Запорізька районна державна нотаріальна контора, Міжрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання права на земельну ділянку (пай) в поряду спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 6,08 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 194404, виданого на підставі рішення голови Запорізької районної державної адміністрації від 18.09.2000 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 168 від 21.09.2000 року, виданого на імя матері ОСОБА_3, померлої 04.03.2002.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 6,08 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 194403, виданого на підставі рішення голови Запорізької районної державної адміністрації від 18.09.2000 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 131 від 21.09.2000 року, виданого на імя батька ОСОБА_4, померлого 28.10.2012.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) витрати по сплаті судового збору у сумі 857,70 грн. (вісімсот пятдесят сім грн. 70 коп.).

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя С.В. Яркіна