Справа № 278/413/18 Провадження №4-с/278/7/18
У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2018 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», заінтересованих осіб ОСОБА_2, старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 на дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся з даною скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 січня 2018 року по виконавчому провадженню №50003315.

Скарга обґрунтована тим, що в Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на примусовому виконанні перебував виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2007 року №60/СЖ-001.07.1 в розмірі 14272,05 доларів США та 18661,68 гривень.

31 січня 2018 року старший державний виконавець Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в звязку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення.

Скаржник вважає, що державним виконавцем не було проведено необхідних дій по виконанню рішення суду, не було перевірено всіх обставин, в звязку з чим винесену постанову про повернення виконавчого документа стягувачу вважають передчасною.

Представник заявника до судового засідання не зявився, однак просив слухати справи без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі і просить її задовольнити.

Заінтересована особа старший державний виконавець Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, не повідомивши причину неявки. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, що підтверджено розписками про отримання судових повісток.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлялася про розгляд скарги належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення, приходить до наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» -виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яких виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем, відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

З наведеного випливає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження», заходи для виконання рішення суду.

Згідно ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Також, згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 16 травня 2014 року Житомирським районним судом Житомирської області винесено рішення суду, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2007 року №60/СЖ-001.07.1 в розмірі 14272,05 доларів США та 18661,68 гривень, на підставі якого видано виконавчий лист №278/4311/13-ц (а.с.8).

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження вбачається наступне.

04 лютого 2016 року державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50003315 (а.с.12-13).

31 січня 2018 року старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану (а.с.9).

З даної постанови вбачається, що підставою для її винесення стало те, що при виході по місцю проживання та перевіркою майнового стану боржника встановлено, що майно, яке належить йому на праві власності та яке підлягає опису для покриття боргу, відсутнє, а також джерела отримання боржником доходів не виявлено, не авансовано витрати на виконавче провадження.

Тобто, підставою повернення виконавчого документу стягувачу, виконавець визначив п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий лист підлягає поверненню стягувачу у випадку, якщо боржник фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску, державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Визначаючись щодо правомірності вимог скарги, суд виходить з того, що відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною першою та другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що державний виконавцем не надано матеріали виконавчого провадження, які б містили докази звернення державного виконавця до відповідних органів для зясування наявного майна у боржника, звернення до суду з заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувану від 31 січня 2018 року по виконавчому провадженню №50003315 є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і права заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, ст.ст.11, 37 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», заінтересованих осіб ОСОБА_2, старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати постанову ВП №50003315 від 31 січня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу винесену старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3.

В решті задоволення вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до пункту 15.5 пункту 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області.

Суддя: І.В.Зубчук