Справа № 219/1237/18
Провадження № 2/219/992/2018
18 травня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Погрібної Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Бахмутської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,-
Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви, просить суд позов задовольнити та щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5, остання народилась у 1958році та у графі матірю вказано «ОСОБА_4К.»
Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_6 24.10.1987року уклав шлюб з ОСОБА_5 та останній після шлюбу надано прізвище «Ніколаєва».
Згідно договору довічного утримання на будинок від 29.07.2002р., який посвідчено державним нотаріусом першої Артемівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, ОСОБА_4, передала ОСОБА_2 у власність житловий будинок, який знаходиться в м. Артемівську (Бахмут) Донецької області по вул. Крилова, 15 на земельній ділянці розміром 0, 0578 га, який їй належить на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 19.04.1996р. за реєстровим №1-2423 та зареєстрованого в Артемівському БТІ 19.04.1996р. за №1-21.
Згідно з довідки про реєстрацію права власності нерухомого майна, виданої КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» будинок, який розташований
в м. Артемівську (Бахмут) Донецької області по вул. Крилова, 15 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, на підставі довічного утримання.
Згідно державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_4, на підставі рішення Артемівської міської ради від 06.08.1997 року за № 632 передається у приватну власності земельна ділянка площею 0,0578 гектарів, вказана земельна ділянка розташована на території Артемівської міської ради, ділянка №15, землю передано для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.
Згідно відповіді, наданої ГУ Держгеокадастру у Бахмутському районі та м. Бахмуті у Донецькій області, вбачається, що згідно реєстру других примірників державних актів та договорів оренди, які знаходяться в архіві відділу, земельна ділянка площею 0, 578 га по вул. Крилова,15 у м.Бахмуті Донецької області належить на праві власності гр. ОСОБА_4 на підставі рішення Артемівського виконкому від 06.08.1997 №632 згідно Державного акту ІІІ-ДН №090523.
Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла 27 червня 2010 року.
Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, площею 0.0578 га, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою Донецька область м. Бахмут вул. Крилова, 15, складає 28 483,84 грн., замовник є ОСОБА_2
За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частку може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди.
Статтею 4 ЦК України встановлено, що основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо субєкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної ОСОБА_1 України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобовязаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною ОСОБА_1 України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Ця норма ЦК України набрала чинності пізніше, ніж ст. 120 ЗК України, в редакції, що діяла на час набуття сторонами права власності на будинок, який знаходиться на спірній земельній ділянці. Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Цивільного кодексу України», зміст ст. 120 ЗК України було приведено у відповідність до ст. 377 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 21 вересня 2011р. Окрім того, за змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 263,265,268 ЦПК України ЦПК України, 1216 - 1218, 1220 - 1223, 1268 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Бахмутської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя