ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №619/3569/18

Провадження № 22-ц/818/419/18

07 листопада 2018 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

представник відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року у складі судді Остропільця Є.Р. по справі № 619/3569/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та застосування правових наслідків його недійсності, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та застосування правових наслідків його недійсності.

05 вересня 2018 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що нею подано позов про визнання договору купівлі-продажу квартири № 34у житловому будинку №2 по вул.Пушкіна в смт.Солоницівка Дергачівського району недійсним, оскільки квартиру відчужено внаслідок введення в оману; вона вважала, що укладає договір довічного утримання.

У випадку переходу квартири шляхом продажу до добросовісних набувачів, виконання можливого рішення суду щодо застосування наслідків недійсності правочину буде унеможливлене.

Просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок розташований за адресою: смт.Солоницівка вул.Пушкіна - 2АДРЕСА_2.

Заборонено вчинення будь яких дій надання довідки на відчуження вказаної квартири, реєстрації (перереєстрації) права власності за будь якою фізичною чи юридичною особою на квартиру, заборонено вчинення будь яких дій по реалізації квартири за адресою: смт. Солоницівка вул. Пушкіна - 2АДРЕСА_2.

Ухвала мотивована тим, що будь які дії стосовно реалізації майна можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому для захисту порушених прав та законних інтересів необхідно вжити заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у забезпеченні позову.

Зазначає, що суд вийшов за межі вимог заявника. Судом застосовано одразу два види забезпечення позову: арешт майна та заборону його відчуження, реалізації, але позивач у заяві про забезпечення позову просив застосувати лише арешт спірної квартири.

Позивачем не надано доказів наявності наміру відповідача стосовно реалізації майна.

Наразі на квартиру накладена заборона на підставі договору іпотеки № 1424 від 21 червня 2018 року, укладеного між нею та ОСОБА_5

Обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову може призвести до необґрунтованого обмеження прав власника на реалізацію прав володіння та користування майном.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як підтверджується виділеними матеріалами справи 05 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та застосування правових наслідків його недійсності. В цей же день нею подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року накладено арешт на спірну квартиру та заборонено вчинення будь яких дій надання довідки на відчуження вказаної квартири, реєстрації (перереєстрації) права власності за будь якою фізичною чи юридичною особою на квартиру, заборонено вчинення будь яких дій по реалізації квартири.

Відповідно до частини 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

ОСОБА_1 предявлено позов про визнання договір купівлі-продажу квартири недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Враховуючи, що спір стосується нерухомого майна, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

Між тим, накладення одночасно й арешту та заборони відчуження спірного майна є суттєвим обмеження прав власника, що порушує принцип співмірності.

Накладення арешту на квартиру унеможливлює її використання за призначенням, проживання у ній зареєстрованих осіб, а тому ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню.

Що стосується накладення заборони на відчуження майна, то враховуючи можливість відповідача відчужити спірне майно, підстав для скасування ухвали суду в цій частині не вбачається.

Щодо посилання апелянта на наявність обтяження на квартиру внаслідок укладення договору іпотеки, то у відповідності до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_3 не позбавлена можливості за згодою іпотекодержателя відчужити спірне майно третій особі, що може ускладнити виконання рішення суду та порушити права позивача.

За таких обставин ухвала суду у частині накладення заборони відчуження є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року у частині накладення арешту на квартиру - скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

ОСОБА_6