П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 359/9022/17

Номер провадження № 22-ц/824/2044/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Борця Є.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою працездатності та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, пов'язаної зі втратою працездатності у загальній сумі 252 516 грн., а також моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

У лютому 2018 року позивач звернувся із заявою про збільшення розміру позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, пов'язаної зі втратою працездатності за період з 01 серпня 2016 по 01 січня 2018 року в розмірі 369 150 грн. 28 коп.

Позовні вимоги мотивував тим, що в 1968 році у шестирічному віці він зазнав каліцтво у відкритому трансформаторному пункті №1298. Позивач з дитинства став інвалідом ІІ групи довічно. Рішенням Залізничного районного народного суду м. Києва від 23 вересня 1969 року відповідач був визнаний у заподіянні шкоди у зв'язку з каліцтвом позивача. Крім того, за позивачем було визнано право на відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою професійної працездатності. В 1988 року він здобув вищу освіту та став кваліфікованим спеціалістом в галузі історії та суспільствознавства. В подальшому позивач працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України, йому був присвоєний сьомий ранг державного службовця. Водночас, у зв'язку з заподіяним каліцтвом він втратив 100% професійної працездатності. Середня заробітна плата штатного працівника за кваліфікацією позивача становить 16 954 грн. в місяць. Ці обставини свідчать про те, що в період часу з 1 серпня 2016 року по 1 серпня 2018 року позивачу була заподіяна шкода, пов'язана з втратою професійної працездатності, в розмірі 288 218 грн. ПАТ «Київенерго» виплатив позивачу грошові кошти в розмірі 35 702 грн. Водночас, відповідач відмовляється відшкодувати позивачу іншу частину заподіяної йому шкоди. У зв'язку з цим позивач зазнав душевні переживання. У такий спосіб йому заподіяна моральна шкода. Тому ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПАТ «Київенерго» шкоду, пов'язану з втратою професійної працездатності, в розмірі 252 516 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року (а.с.201-203) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_2 шкоду, пов'язану з втратою професійної працездатності в розмірі 369 150 грн. 28 коп. У задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 16 травня 2018 року представник ПАТ «Київенерго» надіслав до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просила скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що розглядаючи вимоги про відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою професійної працездатності, необхідно з'ясовувати ступінь втрати професійної працездатності (у процентах) шляхом проведення судово-медичної експертизи.

Разом з тим, судом першої інстанції двічі було відмовлено представнику ПАТ «Київенерго» у задоволенні клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи, без належного обґрунтування відмови.

Також, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції у якості доказу взяв лише висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 11 квітня 2014 року №6, виготовлений на замовлення позивача, відповідно до якого встановлено понад 100% втрати працездатності. Разом з тим, при визначенні такого відсотку, спеціаліст скоротив назву документа «Порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затверджене наказом МОЗ України. Тобто, зазначеним Порядком ступінь стійкої втрати професійної працездатності визначається у працівників, що зазнали ушкодження здоров'я безпосередньо через виконання ними своїх трудових обов'язків, тоді як позивач зазнав ушкодження здоров'я у дитинстві.

Крім того, позивач починаючи з 14 грудня 2006 року був звільнений з посади помічника - консультанта народного депутата у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата, а не за станом здоров'я та не у зв'язку із зменшенням професійної працездатності.

Судом не враховано, що позивач не вперше звертається з аналогічними позовними вимогами.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 10 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року №452/2017 постановлено, зокрема, ліквідувати Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області. На виконання вимог Закону, Апеляційним судом Київської області передано дану справу до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2018 року, справу призначено судді-доповідачу Вербовій І.М. Судді, які входять до складу колегії: Вербова І.М. - головуючийсуддя, судді: Саліхов В.В., Шахова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року прийнято дану справу до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні на 14 листопада 2018 року о 10 год. 30 хв.

У суді апеляційної інстанції, представник ПАТ «Київенерго» - Дуднік-Дубіняк Д.І. підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній. Крім того, пояснив, що ПАТ «Київенерго» сплачує позивачу грошові кошти з розрахунку мінімальної заробітної плати, однак позивач просить значно більшу суму.

ОСОБА_2 заперечував проти доводів скаржника та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. Пояснив, зокрема, що він за своєю кваліфікацією є державним службовцем 7 рангу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення осіб, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з мотивувальної частини рішення народного суду Залізничного району міста Києва від 23 вересня 1969 року (а.с.7-8) вбачається, що 23 червня 1968 році ОСОБА_2, якому на той час виповнилось лише 6 років, зазнав каліцтво у відкритому трансформаторному пункті №1298.

На підставі ч.5 ст.82 ЦПК України вищенаведені обставини не підлягають доказуванню.

Так, рішенням народного суду Залізничного району міста Києва від 23 вересня 1969 року (а.с.7-8) відповідач був визнаний винним у заподіянні шкоди у зв'язку з каліцтвом ОСОБА_2 Крім того, за позивачем було визнано право на відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою професійної працездатності.

З висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №6 від 11 квітня 2014 року (а.с.16-19) вбачається, що відсоток втрати ОСОБА_2 професійної працездатності становить не менше 100%. Крім того, з мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року (а.с.194-197) також було встановлено, що позивач втратив професійну працездатність на 100%.

На підставі ч.5 ст.82 ЦПК України вищенаведена обставина також не підлягає доказуванню.

З копії диплому серії НОМЕР_2 (а.с.9) вбачається, що в червні 1988 року ОСОБА_2 здобув вищу освіту та став кваліфікованим спеціалістом в галузі історії та суспільствознавства. В період часу з 6 червня 2006 року до 14 грудня 2006 року він працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України, йому був присвоєний сьомий ранг державного службовця. Ці обставини підтверджуються копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.10-11).

Як вбачається з копії листа заступника начальника Головного управління статистики №15.3-07/360 від 31 січня 2018 року (а.с.34), станом на день розгляду цивільної справи в суді середня заробітна плата штатного працівника за кваліфікацією позивача становить 23 814 грн. 84 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в період часу з 1 серпня 2016 року по 1 серпня 2018 року ОСОБА_2 була заподіяна шкода, пов'язана з втратою професійної працездатності, в розмірі 404 852 грн. 28 коп. (23 814,84 х 17).

З копій платіжних доручень (а.с.128-175) вбачається, що протягом вказаного періоду часу ПАТ «Київенерго» відшкодувало позивачу шкоду, пов'язану з втратою професійної працездатності, в розмірі 35 702 гривень. Водночас, відповідач відмовляється добровільно відшкодувати позивачу іншу частину цієї шкоди в розмірі 369 150 грн. 28 коп. (404 852,28 - 35 702).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Київенерго» на користь позивача шкоди, пов'язаної з втратою професійної працездатності в розмірі 369 150 грн. 28 коп., суд першої інстанції виходив з того, що протягом вказаного періоду часу ПАТ «Київенерго» відшкодувало позивачу шкоду, пов'язану з втратою професійної працездатності в розмірі 35 702 грн., разом з тим, відмовляється добровільно відшкодовувати іншу частину цієї шкоди в розмірі 369 150 грн. 28 коп.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, у зв'язку з невиконанням ПАТ «Київенерго» зобов'язання по відшкодуванню шкоди, ОСОБА_2 були спричинені душевні страждання.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Згідно з ч.1, абз.3 ч.3 ст.1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. Якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості.

Так, у справі яка переглядається, наявність вини відповідача не оспорюється і самим відповідачем.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в період часу з 1 серпня 2016 року по 1 серпня 2018 року ОСОБА_2 була заподіяна шкода, пов'язана з втратою професійної працездатності, в розмірі 404 852 грн. 28 коп. (23 814,84 х 17).

З наданих копій платіжних доручень (а.с.128-175) вбачається, що протягом вищевказаного періоду часу ПАТ «Київенерго» відшкодувало позивачу шкоду, пов'язану з втратою професійної працездатності, в розмірі 35 702 гривень.

Разом з тим, у зв'язку з відмовою відповідача в добровільному порядку відшкодовувати іншу частину грошових коштів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Київенерго» на користь позивача шкоду, пов'язану з втратою професійної працездатності, в розмірі 369 150 грн. 28 коп.

Також, суд вірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з їх недоведеністю.

Доводи скаржника щодо висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 11 квітня 2014 року №6, виготовлений на замовлення позивача, відповідно до якого встановлено понад 100% втрати працездатності позивача, є необґрунтованими, а тому відхиляються колегією суддів, оскільки даний письмовий доказ є належним та допустимим, є таким, що досліджений судом першої інстанції у сукупності та співставленні з іншими письмовими доказами, не викликає у колегії суддів жодних сумнівів у його правильності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосування норм матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова