Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/1751/18
Провадження № 2/644/1262/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 644/1751/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків,

учасники справи: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, представника Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Кухта О.Г.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 подала в суд позов, в якому просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України на відпочинок і оздоровлення малолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Турецької Республіки у період з 01 червня 2018 року по 01 серпня 2018 року протягом чотирнадцяти днів та, для відвідання родичів, до Російської Федерації у період з 01 серпня 2018 року по 30 серпня 2018 року протягом чотирнадцяти днів, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою та разом не проживали. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, яке видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 79 від 08.02.2008 року, батьком дитини записаний відповідач ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1 Дитина весь час проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Позивач вказує, що вона має можливість забезпечити сину повноцінний відпочинок та оздоровлення за кордоном. Також є необхідність у спілкуванні з родичами, які проживають на території Російської Федерації. Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак відповідач кожного разу відмовляв в наданні такої згоди. Позивач також зазначає, що відповідач байдуже ставиться до дитини та безпідставно відмовляє в наданні дозволу на виїзд, чим порушує права дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилався на те, що згоду на виїзд дитини на відпочинок до Туреччини він дасть, але як тільки ОСОБА_1 придбає і покаже йому путівки, а проти виїзду дитини до Російської Федерації він категорично заперечує, так як вважає, що позивачка може там залишитись з дитиною на постійне місце проживання.

Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Кухта О.Г., в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та вважала необхідним, в інтересах дитини, дозволити виїзд малолітньому ОСОБА_4 на оздоровлення та відпочинок за кордон без супроводу та згоди батька.

Вислухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 79 від 08.02.2008 року. Сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою та разом не проживали. Малолітній син весь час проживає разом з позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак відповідач відмовляє в наданні дозволу на виїзд, чим порушує права дитини. Позивач є громадянкою України, має постійне місце проживання в м. Харкові, постійне місце роботи є фізичною особою-підприємцем та має можливість забезпечити малолітньому сину повноцінний відпочинок, оздоровлення, підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоровя, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обовязків.

Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та п. п. 21-23 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. із відповідними змінами, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі бо в супроводі осіб, уповноважених ними. У випадку виїзду у супроводі одного з батьків або осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, може здійснюватися за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон, або за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Судом встановлено, що відповідач відмовляється від добровільного оформлення через нотаріальну контору заяви про згоду на виїзд дитини на відпочинок. Дану обставину відповідач не заперечував в судовому засіданні. Проте, ніяких обґрунтованих причин такої відмови суду відповідачем не надано, хоча відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Отже, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо надання дозволу на виїзд дитини без згоди батька до Турецької Республіки для відпочинку та оздоровлення у період з 01 червня 2018 року по 01 серпня 2018 року протягом чотирнадцяти днів та до Російської Федерації для відвідання та спілкування з родичами у період з 01 серпня 2018 року по 30 серпня 2018 року протягом чотирнадцяти днів.

Перебування у вказані нетривалі періоди за кордоном на відпочинку та оздоровленні (Турецька Республіка) та відвідання родичів на території Росії, не порушить інтересів сторін, і забезпечить право дитини на відпочинок, оздоровлення, розширення світогляду та спілкування з ріднею.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження його припущення, що позивач має намір залишитися разом з дитиною на території Росії з метою постійного там проживання.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн.

Решта витрат, які понесла позивач на оплату поштового листування з відповідачем та послуги нотаріуса, не є судовими витратами і, відповідно, стягненню з відповідача на її користь не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 150, 154, 155 Сімейного Кодексу України, ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України на відпочинок і оздоровлення малолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до Турецької Республіки у період з 01 червня 2018 року по 01 серпня 2018 року протягом чотирнадцяти днів та до Російської Федерації у період з 01 серпня 2018 року по 30 серпня 2018 року протягом чотирнадцяти днів, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з обовязковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704,80 грн.

В стягненні решти витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області безпосередньо або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 18.05.2018 року.

Суддя С. В. Шевченко