Справа № 597/71/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Окулянко У.Г.

з участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання незавершенного будівництва спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку, земельної ділянки, щодо ухвалення додаткового рішення,

в с т а н о в и в :

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання незавершенного будівництва спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку, земельної ділянки, позов задоволено - визнано не введений в експлуатацію житловий будинок, як об'єкт незавершеного будівництва, за адресою: м.Заліщики вул.Чайковського, 1 Тернопільської області спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1; визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину не введеного в експлуатацію житлового будинку, як об'єкта незавершеного будівництва, за адресою: м.Заліщики вул.Чайковського, 1 Тернопільської області; визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, загальною площею 0, 0663 га, кадастровий номер :02:005:0316, що розташована в м.Заліщики по вул.Чайковського, 1 Тернопільської області. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, понесені останньою судові витрати в сумі 3113 (три тисячі сто тринадцять) грн. 47 коп. за оплату судового збору, 4952 ( чотири тисячі дев»ятсот п»ятдесят дві) грн. за оплату вартості проведення судової будівельно-технічної експертизи.

23 квітня 2018 року від представника відповідача адвоката ОСОБА_2 до Борщівського районного суду надійшла апеляційна скарга на рішення суду, яка у визначеному законом порядку була направлена до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою судді апеляційного суду Тернопільської області Парандюк Т.С. від 03 травня 2018р. прийнято рішення щодо повернення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання щодо вимоги позивача про її вселення в спірний будинок та розподілу судових витрат по кожній з заявлених позовних вимог в строк до 24 травня 2018р.

В судове засідання позивач та її представник не з»явилися. Позивач ОСОБА_3 до суду подала заяву, згідно якої додаткові вимоги щодо вселення просила слухати у її відсутності, при цьому, зазначила, що такі підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_1, його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо ухвалення додаткового рішення заперечили.

При цьому, представник відповідача зазначила, що заява позивача про вселення судом не була прийнята до розгляду, зокрема з тих підстав, що не була оплачена судовим збором, не відповідала вимогам ЦПК України, про що суд усно постановив ухвалу. Крім того, зміст ухвали судді апеляційного суду не є конкретизованим, а тому, не можливо зробити висновок щодо яких саме судових витрат суд мав би постановити додаткове рішення, чи такі пов»язані з вимогою позивача щодо її вселення.

Відповідач ОСОБА_1 суду показав, що в ході судового розгляду позивач вказувала на те, що залишила спірний житловий будинок за власною ініціативою.

За таких обставин, заслухавши відповідача та його представника, дослідивши підстави щодо ухвалення у справі додаткового рішення, суд приходить до висновку. що в ухваленні такого слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо : 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що слідує з матеріалів справи, позивач по справі ОСОБА_3 після початку розгляду справи по суті, в ході судового розгляду, а саме 21 березня 2018 року, заявила про зміну позовних вимог в тому числі просила постановити рішення про її вселення в будинок по вул. Чайковського 1 в м. Заліщики, про що надала суду письмову заяву.

Проте, оскільки заява ОСОБА_3 в частині заявлення позовних вимог була подана до суду без дотримання вимог, передбачених чинним цивільним процесуальним законодавством України, така судом до розгляду не була прийнята і щодо заявленої позовної вимоги про вселення сторони не подавали доказів та не давали пояснень.

Що зокрема, вбачається з протоколу судового засідання від 21.03.2018р., з якого слідує, що суд усно виніс ухвалу щодо поданої позивачем заяви.

А тому, суд не вбачає правових підстав для ухвалення додаткового рішення щодо вимоги позивача про вселення, оскільки такі під час судового розгляду не досліджувались.

При цьому, суд враховує роз»яснення, що містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» якими визначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Поряд з тим, суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Виходячи з наведеного вище, керуючись ст.. 270 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання незавершенного будівництва спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку, земельної ділянки, щодо ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Головуюча: