РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Хомінської Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради, 3-я особа Восьма Харківська Державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності,-
Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулись у суд із позовом до відповідача, Харківської міської ради, 3-я особа Восьма Харківська Державна нотаріальна контора про визнання права власності по ? частині житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Чуйківська, буд. 34-А та складається : з житлового будинку літ. «А-1» 1963 року побудови, загальною площею 145, 5 м2, який складається з цокольного поверху літ. «Ац» загальною площею та 1 поверху, загальною площею 73,8 м2, в тому числі житлової площі - 51,1 м2; сараю літ. «Б» площею забудови - 23,8 м2; сараю літ. «В» площею забудови 16,9 м2; вбиральні літ. «Г» площею забудови - 1,0 м2, навісом літ. «Д» площею забудов м2; огорожі № 1, воріт № 2, огорожі № 3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 29 березня 2010 року.
В обґрунтування своїх вимог зазначають, що є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4, подали відповідні заяви до нотаріальної контори, однак свідоцтво про право на спадщину їм не видано, враховуючи відсутність реєстрації нерухомого майна та правовстановлюючих документів. Разом з тим житловий будинок з надвірними будівлями був збудований ОСОБА_4 у 1963 році, коли реєстрацію нерухомого майна не передбачало, а право власності на нерухоме майно виникало з моменту його будівництва.
Відповідач - Харківська міська рада, у судовому засідання проти позову заперечувала.
3-я особа Восьма Харківська Державна нотаріальна контора подала заяву про розгляд справи за її відсутністю.
3-я особа - ОСОБА_3, у судовому засіданні, через свого уповноваженого представника, заперечень проти позову не висловив, при цьому зазначив, його земельна ділянка до спірного житлового будинку відношення не має, розташована територіально окремо.
Ухвалами суду провадження у справі було відкрито, витребувані документи, залучена третя особа ОСОБА_3

Суд заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що у відповідності до витягу з наказу директора радгоспу «Кутузівка» Харківського треста овоче-молочних радгоспів № 81 від 15 травня 1962 року робітнику радгоспу ОСОБА_4 виділено присадибну ділянку в розмірі 0,10 га в с. В. Данилівка на вул. Чуйки.

Згідно архівного витягу від 28.07.2015 № 01 -29/р/1684 у відповідності до протоколу № 16 засідання виконавчого комітету Велико-Данилівської селищної ОСОБА_5 депутатів трудящих Харківського району Харківської області УРСР від 28 червня 1962 року , була розглянута заява ОСОБА_4, який проживає по вул. Басейній про надання згоди на відвід земельної ділянки радгоспом «Кутузівка» згідно наказу по радгоспу № 81 від 15/У-1962 року; вирішили надати свою згоду на відвід земельної ділянки гр-ну ОСОБА_4 радгоспом «Кутузівка» в розмірі 0,10 га по вулиці Чуйки, протокол підписано: В.О. голови виконкому трудящих селищної ОСОБА_5 труд, секретарем виконкому селищної ОСОБА_5 трудящих.

В подальшому між радгоспом «Кутузівка», в особі його директора та ОСОБА_4 був укладений договір, відповідно до якого радгосп «Кутузівка» надає ОСОБА_4 для зведення житлового будинку для ведення господарства земельну ділянку розміром 1000 кв.м.

Згідно ч.2 п.а) даного договору, ОСОБА_4 за власний кошт має звести житловий будинок розміром 8*9, а також збудувати надвірні будівлі: сарай, льох, вбиральню.

Згідно ч.3 даного договору, до зведення житлового будинку ОСОБА_4 зобовязаний приступити не пізніше 01 червня 1962 року.

Договір підписано в 2-х екземплярах, він не вимагає додаткове посвідчення в будь-яких органах.

Міжміським бюро технічної інвентаризації було виконано проектні роботи будівництва житлового будинку по вул. Чуйки в с. Велика Данилівка за типовим проекте № 994-ІІ на замовлення ОСОБА_4 В проекті мається відмітка, що його виконання спеціалістом БТІ 20/ІХ 1962 р., перевірено 24/ІХ 1962 р.

Даний проект затверджено головою селищної ОСОБА_5 27/ІХ 1962 (наявна мокра печатка ОСОБА_6 Данилівської ОСОБА_5 депутатів трудящих Харківського району Харківської області УРСР та підпис голови; мається посилання на погодження з пожежною інспекцією, сан. інспекцією).

За технічним паспортом будівництво по вул. Чуйки , 34а в с. Велика Данилівка Харківського району житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 145,5 м2, який складається з цокольного поверху літ. «Ац» загальною площею 71,7 м2 та 1 поверху, загальною площею 73,8 м2, в тому числі житлова площа - 51,1 м2, здійснено у 1963 році; будівництво - сараю літ. «Б» площею забудови - 23,8 м2, вбиральні літ. «Г» площею забудови 1,0 м2, навісу літ. «Д» площею забудови - 20,0 м2 здійснено в у 1970-1972 роках; будівництво сараю літ. «В» площею забудови - 16,9 м2 здійснено у 1956 році; рік встановлення огорожі № 1, воріт № 2, огорожі № 3 у технічному паспорті не вказано.

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

В 1963 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_5 СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі ст.ст.1, 2 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Відведення громадянам земельних ділянок як в місті, так і поза містом, для будівництва індивідуальних житлових будинків здійснюється в безстрокове користування.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації .

Враховуючи, що ОСОБА_4 було надано у встановленому законом порядку земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку, останній після виділення земельної ділянки його збудував за власні кошти у 1963 році, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 набув право власності у 1963р. на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 145,5 м2, який складається з цокольного поверху літ. «Ац» загальною площею 71,7 м2 та 1 поверху, загальною площею 73,8 м2, в тому числі житлова площа - 51,1 м2.

Підстав вважати набуття ОСОБА_4 у встановленому законом порядку право власності на сарай літ. «Б», вбиральню літ. «Г», навіс літ. «Д», які збудовані у 1970-1972 роках; сарай літ. «В» збудованого у 1956 році; огорожі № 1, воріт № 2, огорожі № 3 , суд не вбачає.

Так у 1956 році земельна ділянка ОСОБА_4 не виділялася, в затвердженому проекті забудови сарай літ «В» - відсутній. Рік встановлення огорожі та воріт відсутній, внаслідок чого підстави вважати їх збудованими ОСОБА_4, відсутні.

У 1970-1972 роках діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1966р. Міністерством Комунального господарства Української РСР , яка передбачала реєстрацію будинків і домоволодіння , після прийняття в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ОСОБА_5 депутатів трудящих. Тобто на час будівництва надвірних будівель літ. «Б», літ. «Г», літ. «Д», діюче законодавство передбачало прийняття будинку з надвірними будівлями в експлуатацію за актом. Вказаний акт суду не наданий, тому підстав вважати, що ОСОБА_4 набув право власності на вказані споруди, суд не вбачає.

Суд зазначає, що за наданими архівними витягами, вбачається, що спочатку у 1963 році вулицю Чуйки було перейменовано на вул.Леніна, в подальшому у 1968 році вул.Леніна перейменована на Ілліча. Поточна назва вулиці за рішенням ХМР від 20.11.2015р. є вул.Чуйківська м.Харків.

Також судом встановлено, що згідно акту на право власності від 09.02.2007р. ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,1000 га по вул. вул.Ілліча (на даний час Чуйківська), б. 34а в м.Харків. Однак під час розгляду справи, було встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_3, розташована окремо від житлового будинку збудованого ОСОБА_4, хоча мають однакові адреси.

29 березня 2010 року помер ОСОБА_4, про що 29.03.2010 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, складено відповідний актовий запис про смерть № 4504 та видано свідоцтво про смерть серії І - ВЛ № 254231.

Відповідно до положень ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 34-А по вулиці Чуйківській в м. Харкові, який складається із будинку літ. «А-1» загальною площею 145,5 м2, який складається з цокольного поверху літ. «Ац» загальною площею 71,7 м2 та 1 поверху, загальною площею 73,8 м2, в тому числі житлова площа - 51,1 м2, який належав померлому на праві власності.

За ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до будинкової книги ОСОБА_4 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (на теперішній час вул.Чуйківська м.Харків).

На день смерті ОСОБА_4 разом з ним постійно проживали та були зареєстровані його дружина - ОСОБА_2 та онука-Мельник ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище - Кадєєва).

Спадкоємці за законом - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 2016р. звернулися із заявами до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, 29 березня 2010 року.

Син спадкодавця - ОСОБА_8, був на день смерті батька зареєстрований за іншою адресою, подав заяву до нотаріальної контори, що спадщину не прийняв, на неї не претендує.

Дочка спадкодавця Кадєєва (дошлюбне прізвище Лимар) ОСОБА_9, яка є матірю ОСОБА_1, померла 09.01.2003р.

Заповіт ОСОБА_4 не залишив, тому спадкування відбувається по закону.

У відповідності до положень ст.ст. 1258, 1261, 1226 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадкування за законом мають: дружина спадкоємця ОСОБА_2 та його онука - ОСОБА_1, яка спадкує за правом представлення.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.23 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, як того вимагає ст. 33 України, державним нотаріусом Восьмої ХДНК ОСОБА_10 було відмовлено спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав, шляхом подачі позовної заяви про визнання права власності на нерухоме майно, після смерті ОСОБА_4.

Виходячи з наведеного, та враховуючи рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців за законом, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачами по ? частці на нерухоме майно - житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м.Харків, вулиця Чуйківська, буд. 34-А, що складається з житлового будинку літ. «А-1» 1963 року побудови, загальною площею 145,5 м2, який складається з цокольного поверху літ. «Ац» загальною площею 71,7 м2 та 1 поверху, загальною площею 73,8 м2, в порядку спадкування за законом після смерті її діда - ОСОБА_4. В решті позову відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1( РНОКППП НОМЕР_1, м. Харків вул. Чуйківська б. 34-А), ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2,м. Харків вул. Чуйківська б. 34-А) до Харківської міської ради ( м. Харків м-н Конституції б.7), 3-я особа Восьма Харківська Державна нотаріальна контора ( м. Харків вул.. Я. Мудрого б.26), ОСОБА_3 ( м. Харків пров. Котовського б. 21 А) про визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м.Харків, вулиця Чуйківська, буд. 34-А, що складається з житлового будинку літ. «А-1» 1963 року побудови, загальною площею 145,5 м2, який складається з цокольного поверху літ. «Ац» загальною площею 71,7 м2 та 1 поверху, загальною площею 73,8 м2, в порядку спадкування за законом після смерті її діда - ОСОБА_4, який помер 29 березня 2010 року.

Визнати за ОСОБА_2, , право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: м.о Харків, вулиця Чуйківська, буд. 34-А, що складається з : житлового будинку літ. «А-1» 1963 року побудови, загальною площею 145,5 м2, який складається з цокольного поверху літ. «Ац» загальною площею 71,7 м2 та 1 поверху, загальною площею 73,8 м2, в тому числі житлової площі - 51,1 м2; в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_4, який помер 29 березня 2010 року.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги..

Повний текст виготовлений 16.11.2018р.

Суддя Бородіна Н.М.