Справа № 303/7282/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Терпай С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 4 грудня 2017 року, ухвалене суддею Камінським С. Е., по справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору №SAMDN1699 від 19 січня 2009 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 15.11.2016 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 49 357, 84 грн. З них:

- 11 414, 67 грн. борг по кредиту;

- 35 622, 84 борг за відсотками;

- 2320, 33 грн. комісія.

ПАТ КБ «Приватбанк» вже звертався з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMDN1699 від 19 січня 2009 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за кредитом в розмірі 19 819, 25 грн.

Отже, від суми заборгованості в розмірі 49 357, 84 грн. слід відняти суму в розмірі 19 819, 25 грн., яка була стягнута на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року. Різниця становить 29 538, 59 грн.

Крім того, ОСОБА_1 повинен сплати 500 грн. фіксовану частину штрафу та 1476,93 грн. процентну складову штрафу за порушення умов договору. Отже, заборгованість до стягнення складає 31 515, 52 грн.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в розмірі 31 515, 52 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 4 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

На це рішення ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу. Зазначають, що місцевий суд прийшов до помилкових висновків щодо відмови у позові за пропуском строку позовної давності. Просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» Гриниха Т. Ю. скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 проти скарги заперечив та просив її відхилити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до укладеного договору №SAMDN1699 від 19 січня 2009 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 15.11.2016 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 49 357, 84 грн. З них:

- 11 414, 67 грн. борг по кредиту;

- 35 622, 84 борг за відсотками;

- 2320, 33 грн. комісія.

- 500 грн. фіксована частина штрафу;

- 1476, 93 грн. процентна складова штрафу.

ПАТ КБ «Приватбанк» вже звертався з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMDN1699 від 19 січня 2009 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за кредитом в розмірі 19 819, 25 грн.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.1, 2 ст. 258 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст. 264 ЦК України). Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

В даному випадку відповідач ОСОБА_1 отримав кредит 19 січня 2009 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Термін дії картки - вересень 2012 року (а.с.53).

Однак, ПАТ КБ «Приватбанк» вже звертався з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SAMDN1699 від 19 січня 2009 року і рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2010 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за кредитом в розмірі 19 819, 25 грн.

Отже, строк позовної давності було перервано і саме з цього часу слід рахувати трирічний строк, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стягнення процентів, комісій та штрафів).

З матеріалів справи слідує, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом 01 грудня 2016 року, тобто по спливу майже шести років після ухвалення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (29 грудня 2010 року).

Відповідач ОСОБА_1 зробив заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с.108), що є підставою для відмови в позові.

Стаття 266 ЦК України встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв'язку з чим застосування наслідків позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів, пені та штрафів поза її межами.

Сплив позовної давності не припиняє зобов'язання і не є підставою для припинення самого права, а лише позбавляє можливості одержати судовий захист свого порушеного цивільного права за умови заяви сторони у спорі до винесення судом рішення.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії).

За цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" - залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 4 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 травня 2018 року.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________