Справа № 302/148/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Джуги С.Д.,

суддів - Фазикош Г.В., Кожух О.А.

при секретарі: Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на ухвалу Міжгірського районного суду від 17 травня 2018 року, постановлену суддею Гайдур А.Ю., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжгірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Маркович І.В. щодо визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2018 року № 56203792 по виконавчому листу № 302/148/14-ц ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Міжгірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Маркович І.В.

Скаргу мотивує тим, що Міжгірським районним судом було видано ПАТ КБ «Приватбанк» виконавчий лист на виконання рішення Міжгірського районного суду по справі № 302/148/14-ц від 15.06.2016 року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 11789,22 грн. та судових витрат у виді судового збору в сумі 243,60 грн. Стягувачем у справі на адресу Міжгірського РВ ДВС було направлено заяву від 17.08.2016 року про примусове виконання виконавчого листа від 15.06.2016 року № 302/148/14-ц. Мжгірським РВ ДВС було прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.09.2016 року № 51989093 по причині пропущення стягувачем строку пред'явлення виконавчого листа. Державним виконавцем Міжгірського РВ ДВС Маркович І.В. 17.04.2018 р. прийнята постанова серія ВП № 56203792 про відкриття повторного виконавчого провадження за виконавчим листом від 15.06.2016 року № 302/148/14-ц. Вважає, що прийняття постанови від 17.04.2018 року про відкриття повторного виконавчого провадження неправомірним з тих підстав, що стягувачем в адрес Міжгірського райсуду було направлено заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа від 04.05.2017 року та ухвалою суду від 31.05.2017 року відмовлено у поновленні строку, дана ухвала стягувачем не оскаржувалась та набрала законної сили.

Ухвалою Міжгірського районного суду від 17 травня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжгірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Маркович І.В. щодо визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2018 року № 56203792 по виконавчому листу № 302/148/14-ц виданого Міжгірським районним судом 15.06.2016 року - відмовлено.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про задоволення поданої скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано обставини, які ним наведені в скарзі та не дано їм належної правової оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або правного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Матеріалами справи встановлено, що 15.06.2016 року Міжгірським районним судом було видано ПАТ КБ «Приватбанк» виконавчий лист на виконання рішення Міжгірського районного суду по справі № 302/148/14-ц в про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 11789,22 грн. та судових витрат у виді судового збору в сумі 243,60 грн.

Стягувачем у справі на адресу Міжгірського РВ ДВС було направлено заяву від 17.08.2016 року про примусове виконання виконавчого листа від 15.06.2016 року № 302/148/14-ц.

07.09.2016 року постановою начальника Міжгірського РВ ДВС Білинець О.П. було відмовлено у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листі № 302/148/14-ц з причини пропущення строку для пред'явлення виконавчого документа.

31.05.2017 року ухвалою Міжгірського райсуду було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

17.04.2018 року державним виконавцем Міжгірського РВ ДВС Маркович І.В. прийнята постанова серія ВП № 56203792 про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом від 15.06.2016 року № 302/148/14-ц.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець в ході виконання рішення суду діяв в межах та у спосіб, установлений Конституцією та Законами України, поставнова від 17.04.2018 року винесена державним виконавцем правомірно, і порушення прав заявника (боржника) допущено не було.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до ст. 12 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з п.5 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Закон України «Про виконавче провадження» набрав чинності 05.10.2016 року.

Матеріалами справи встановлено, що виконавчий лист був виданий 15.06.2016 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження». 17.04.2018 року державним виконавцем Міжгірського РВ ДВС Маркович І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином 3-х річний термін для пред'явлення виконавчого листа до виконання стягувачем не пропущено і постанова від 17.04.2018 року про відкриття провадження державним виконавцем винесена правомірно. З врахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що постанова від 17.04.2018 року державним виконавцем винесена на законних підставах і такими діями державного виконавця не порушено законних прав та інтересів заявника (боржника).

Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують, ґрунтуються на невірному розумінні фактичних обставин справи та неправильному тлумаченні вищенаведених вимог закону, а тому не заслуговують на увагу.

Посилання апелянта на ухвалу Міжгірського райсуду від 31.05.2017 року, якою було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, також не може бути взято до уваги, оскільки дана ухвала не має жодного преюдиційного значення при наданні оцінки діям державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Міжгірського районного суду від 17 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді: