№ 201/5938/18
провадження 2-зз/201/118/18
УХВАЛА

20 грудня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі - Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Жовтневого районного суду від 15 червня 2018 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович, ОСОБА_1 і Солом'янський районний ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 04 червня 2018 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2018 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою судді від 07 червня 2018 року заяву про забезпечення позову - частково задоволено. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2018 року заяву про забезпечення позову - задоволено.

Справа по суті не слухалася, розглядаються клопотання, постановлялися різні судові рішення, спір по суті не вирішено.

ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням в якому просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 15 червня 2018 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахуванням вище зазначеного суд вважає можливим розглядати це питання за відсутності цих осіб.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали клопотання і справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає клопотання невмотивованим, необґрунтованим та не підлягаючим задоволенню, оскільки ухвалою судді від 15 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено, а саме: зупинено стягнення на підставі виконавчого листа, у розмірі 233 616,26 гривень, в рамках виконавчого провадження № 56492580, що перебуває на примусовому виконанні у Солом'янському районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, до розгляду справи по суті. У зв'язку забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано. В ухвалі роз'яснено порядок та строк її оскарження.

Вище вказана ухвала судді оскаржена учасниками справи не була.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2018 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Жовтневого районного суду від 15 червня 2018 року - відмовлено.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто цими судовими рішеннями було встановлено та не потребує доказуванню, що підстав для скасування заходів забезпечення позову на даний час не має.

Вище вказані заходи були вжиті по справі, оскільки провадженні суду перебуває зазначена справа предметом спору якого є звільнення боржника від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню, в тому числі вище наведеного виконавчого листа № 2-2301/2008 від 29 жовтня 2008 року. Зазначене свідчить, що існує спір щодо його виконання. Спір між сторонами в досудовому порядку не вирішено. Таким чином, є велика ймовірність того, що стягнення заборгованості за виконавчим документом, що оскаржується стягувачем, може вплинути на належне виконання аліментних зобов'язань, які перебувають на виконанні у державній виконавчій службі та належним чином виконуються боржником, що підтверджено матеріалами справи, крім того вбачається, що винесені та направлені до відповідних органів постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_6 перешкоджають та обмежують професійну діяльність позивача як адвоката, що є його основним джерелом доходу, що в подальшому може вплинути на виконання його зобов'язань та призведе до виникнення заборгованості по сплаті поточних платежів за виконавчими листами, що перебувають на виконанні у Солом'янському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, а тому дійсно є всі підстави вважати, що це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по зазначеній справі, тобто існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду, в зв'язку з чим невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, а тому не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а саме до розгляду справи по суті, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і з'ясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом розгляду по справі, по суті вимог позовної заяви своїх пояснень, учасники справи ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися. Таким чином на даний час, єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даної справи так як в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов'язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідача в його правах.

Також слід звернути увагу, що зазначені заходи забезпечення позову були вжиті по справі, для забезпечення саме цього позову, та в межах заявлених вимог, однак в клопотанні не було зазначено та на підтвердження не надано відповідних доказів та не вказано передбачені законом підстави за яких суд міг би скасувати ці заходи забезпечення позову, а тому слід звернути увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що клопотання є немотивованим та необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки справа по суті не розглянута, спір виник саме щодо заборгованості за аліментами та стосовно визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню, належних та достатніх доказів зміни обставин, які слугували підставою для забезпечення позову сторонами суду не надано, а судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку про те, що підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні цього клопотання про скасування заходів забезпечення позову слід - відмовити.

Крім того враховуючи вищевикладене та зазначене не може суд прийняти до уваги можливі наполягання заявника на його клопотанні, оскільки останнє спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об'єктивно нічим не підтверджено, в зв'язку з чим на даний час відсутні передбачені законом підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82, 154, 158, 258, 259, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Жовтневого районного суду від 15 червня 2018 року, по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович, ОСОБА_1 і Солом'янський районний ВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 20 грудня 2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 20 грудня 2018 року.

Суддя - О.А Антонюк