Справа № 367/6559/18
Провадження №2/367/4551/2018
19 листопада 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:головуючої судді Оладько С.І.,
за участі секретаря Шубчик В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою,що втратила право користування житловою площею у будинку
Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що вона є власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1.Належна частина будинку складається із приміщень 1,11,У11,1-1,1-2,1-3,1-4,1-6,1Х,У111,що становить квартиру №1.Вона постійно проживає у належній їй частині будинку. Відповідачка являється її онукою і також зареєстрована у належній їй-позивачу-частині будинку. Однак відповідачка з 2011р не проживає у будинку,вона зареєструвала шлюб і проживала АДРЕСА_1. На даний час вона-позивач-не має можливості оформити субсидію,поскільки відповідачка зареєстрована у будинку.
Позивач просить визнати відповідачку такою,що втратила право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.
Позивач у судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву,відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити,справу розглянути за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилась,про день та час розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст.. 128 та 130 ЦПК України,причину неявки суду не повідомила,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності до суду не подала,також не подала відзив на позовну заяву. Враховуючи викладені обставини суд розглянув справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів,проголосивши заочне рішення.
Суд , дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
У судовому засіданні встановлено,що позивач по справі є власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1.Належна позивачу частина будинку складається із приміщень 1,11,У11,1-1,1-2,1-3,1-4,1-6,1Х,У111,що становить квартиру №1.Наведені обставини справи підтверджуються копією свідоцтва про право на спадщину,копією технічного паспорту на будинок (а.с. 8-13)
У судовому засіданні також встановлено,що у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивач та відповідач ОСОБА_2 -онука позивача,що підтверджується довідкою Ф-3 (а.с.15) та копією будинкової книги (а.с.16-21) .
Також встановлено,що відповідачка більше року не проживає у АДРЕСА_1 обставини справи підтверджуються у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4,які показали,що відповідачка не проживає у будинку позивача тривалий час,вона вийшла заміж і проживала у чоловіка.Де відповідачка проживає на даний час їм не відомо.
Факт не проживання відповідачки у будинку позивача підтверджується також актом депутата (а.с.16)
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»
від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.
Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди).
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.
Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім ' ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.»
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч 2 ст. 405 ЦК України «член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.»
Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жили приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення право власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою.»
Враховуючи викладені обставини,поскільки відповідачі більше року не проживає у АДРЕСА_1 без поважних причин,суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 такою,що втратила право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_1.
Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не викликались,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі ст.ст.391,405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 такою,що втратила право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_1.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 704 грн 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду направити сторонам по справі для відома.

Суддя: С.І. Оладько