ПОСТАНОВА

іменем України

08 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/2321/17

провадження № 22-ц/781/675/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Чельник О.І.

суддів: Авраменко Т.М., Письменного О.А.

секретаря: Бодопрост М.М.,

за участі відповідача ОСОБА_1

за участі представника прокуратури Березолової І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у режимі відеоконфекренції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2017 року у складі судді Баранець А.М. у цивільній справі за позовом першого заступника керівника Знам'янської місцевої прокуратури, поданого в інтересах Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, Державного підприємства «Світловодське лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором на право довгострокового тимчасового користування лісами, розірвання договору та повернення лісової ділянки

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року перший заступник керівника Знам'янської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, Державного підприємства «Світловодське лісове господарство» (далі по тексту ДП «Світловодське лісове господарство») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 7141,31 грн. за договором на право довгострокового тимчасового користування лісами, розірвання договору та повернення лісової ділянки вартістю 2392,5 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 22 грудня 2011 року між ДП «Світловодське лісове господарство» (постійним лісокористувачем) та ОСОБА_1 (тимчасовим лісокористувачем) укладено договір на право довгострокового тимчасового користування лісами №07-12-1/11-6 (далі по тексту Договір) строком на 20 років.

Відповідно до п.п.1.1, 2.1 Договору постійний лісокористувач на підставі розпоряджень голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 16.12.2011 №1100-р та від 27.11.2007 №858-р виділяє та передає, а тимчасовий лісокористувач приймає в строкове платне користування лісову ділянку для використання в культурно-оздоровчих цілях загальною площею 1,25 га, розташовану у виділі 5 кварталу 2 Крилівського лісництва державного підприємства «Світловодське лісове господарство».

Згідно з п.п.3.1. та 3.2. Договору останній укладено строком на 20 років, набуває чинності з моменту його реєстрації в Кіровоградському обласному управлінні лісового та мисливського господарства і діє до повного виконання, але у будь-якому разі до 16.12.2031 року.

Зазначив, що порядок та умови здійснення лісокористування лісовою ділянкою для культурно-оздоровчих цілей визначаються відповідно до Лісового кодексу України та Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» (зі змінами та доповненнями).

На виконання умов Договору ДП «Світловодське лісове господарство» передало відповідачу ОСОБА_1 у довгострокове тимчасове користування в порядку спеціального використання лісових ресурсів лісову ділянку площею 1,25 га, яка знаходиться в постійному користуванні ДП «Світловодське лісове господарство» і розташована у виділі 5 кварталу 2 Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство» в адміністративних межах Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області за межами населених пунктів, що підтверджується актом приймання-передачі лісової ділянки від 22.12.2011, підписаного відповідачем ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідач умови договору не виконав плату за використання лісових ресурсів не вносив. Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути заборгованість у розмірі 7141,31 грн. за договором на право довгострокового тимчасового користування лісами №07-12-1/11-6, розірвати вказаний договір та повернути лісову ділянку вартістю 2392,5 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість з оплати за довгострокове тимчасове користування лісовою ділянкою за договором на право довгострокового тимчасового користування лісами №07-12-1/11-6 від 22.12.2011 у розмірі 7141 грн. 31 коп.

Розірвано договір довгострокового тимчасового користування лісами №07-12-1/11-6 від 22.12.2011, укладений між ДП «Світловодське лісове господарство» та ОСОБА_1

Зобов'язано ОСОБА_1 повернути ДП «Світловодське лісове господарство» лісову ділянку загальною площею 1,25 га, грошовою вартістю 2392,5 грн., розташовану у виділі 5 кварталу 2 Крилівського лісництва ДП «Світловодське лісове господарство» в адміністративних межах Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області за межах населених пунктів у стані, придатному для ведення лісового господарства, не гіршому, ніж одержав ОСОБА_1 на підставі акту приймання-передачі від 22.12.2011, з характеристиками, що визначені матеріалами лісовпорядкування на момент закінчення лісокористування відповідно до договору довгострокового тимчасового користування лісами за №07-12-1/11-6 від 22.12.2011.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказав, що 04.08.2011 ним було придбаноу власність комплекс будівель спортивно-технічної бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2». Яка була розташована на земельній ділянці площею 1,25 га, яку ним взято у довгострокову оренду відповідно до спірного договору. 01.09.2012 вказану базу відпочинку він подарував ТОВ «СВ Маяк» на підставі договору дарування, відповідно до умов якого обдаровуваного зобов'язано оформити в установленому порядку право оренди або власності на земельну ділянку. Таким чином, вважає, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки з 2012 року жодного відношення до спірної земельної ділянки не має. Крім того вказав, що він не був повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, оскільки знятий з реєстрації з 2013 року за адресою, за якою направлялись повідомлення, суду вказані обставини були відомі, проте суд не вжив заходів щодо належного повідомлення відповідача.

Прокурор, який діє в інтересах Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, ДП «Світловодське лісове господарство» подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому просив залишити її без задоволення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник прокуратури Березолова І.М. просила відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та справедливим. Повністю підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з'явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності належним чином повідомлених осіб, в інтересах яких прокурором подано позов, на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що відповідно до розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 16 грудня 2011 року №1100-р «Про виділення для довгострокового тимчасового користування лісової ділянки ОСОБА_1.» на підставі заяви ОСОБА_1 та відповідно до статей 18, 67, 74 Лісового кодексу України, розпорядження голови обласної державної адміністрації від 27 листопада 2007 року № 858-р «Про затвердження нормативів плати за спеціальне використання лісових ресурсів місцевого значення» вирішено виділити ОСОБА_1 лісову ділянку площею 1,25 га, розташовану у виділі 5 кварталу 2 Крилівського лісництва державного підприємства «Світловодське лісове господарство» у тимчасове довгострокове користування терміном на 20 років для використання у культурно-оздоровчих та спортивних цілях; плату за використання лісової ділянки встановлено у розмірі, визначеному розпорядженням голови Обласної державної адміністрації від 27 листопада 2007 року № 858-р «Про затвердження нормативів плати за спеціальне використання лісових ресурсів місцевого значення»; доручено ДП «Світловодське лісове господарство» укласти зі ОСОБА_1 договір на тимчасове довгострокового користування лісами; рекомендовано Обласному управлінню лісового та мисливського господарства зареєструвати договір на тимчасове довгострокове користування лісами, укладений між довгострокового користування лісами та ОСОБА_1 (а.с.50-51).

22 грудня 2011 року між ДП «Світловодське лісове господарство» (постійним лісокористувачем) та ОСОБА_1 (тимчасовим лісокористувачем) був укладений договір на право тимчасового довгострокового користування лісами №07-12-1/11-6 строком на 20 років, відповідно до п.1.1 якого постійний лісокористувач виділяє та передає, а тимчасовий лісокористувач приймає в строкове платне користування лісову ділянку для використання в культурно-оздоровчих цілях (а.с.12-15).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконував зобов'язання за договором та не сплачував плату за спеціальне користування лісовою ділянкою з моменту укладення договору, що є істотним порушенням умов договору на право довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою №07-12-1/11-6, укладеного 22 грудня 2011 року між ДП «Світловодське лісове господарство» та ОСОБА_1, який підлягає розірванню в судовому порядку.

Проте, колегія суддів вважає, що з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового і передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, не з'ясувавши всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що 01 вересня 2012 року було укладено договір дарування між ОСОБА_1 (дарувальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВ МАЯК» (далі по тексту ТОВ «СВ МАЯК») (обдаровуваного), за пунктом 1 умов якого дарувальник передає у власність, а обдаровуваний приймає подарунок - комплекс будівель спортивно-технічної бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташований за адресою АДРЕСА_2. Згідно з п.2 зазначеного договору земельна ділянка знаходиться на правах оренди згідно договору №07-12-1/11-6 від 22 грудня 2011 року, та згідно довідки відділу Держкомзему у Світловодському районі від 13 липня 2011 року, визначено кадастровий номер НОМЕР_1, та загальну площу 1, 1547 га (а.с.158).

Проте, суд першої інстанції не встановив зазначені обставини, а саме, що до ТОВ «СВ МАЯК» перейшло право користування земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі договору дарування від 01 вересня 2012 року, з моменту укладення якого відповідач відчужив право користування щодо цього майно.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи заперечень позивача про те, що земельна ділянка, яка є предметом договору дарування від 01 вересня 2012 року та земельна ділянки за договором №07-12-1/11-6 від 22 грудня 2011 року є зовсім різними, та мають різні кадастрові номери, виходячи з такого.

Як убачається з кадастрового плану земельної ділянки, погодженого Відділом Держкомзему у Світловодському районі, доданого до розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 16 грудня 2011 року №1100-р «Ппро виділення для довгострокового тимчасового користування лісової ділянки ОСОБА_1.», кадастровий номер земельної ділянки зазначено НОМЕР_1, тобто відомості щодо кадастрового номеру у зазначеному розпорядженні та договорі дарування від 01 вересня 2012 року співпадають (а.с.51).

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначено, що відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Проте, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що про дану цивільну справу він дізнався лише на стадії виконавчого провадження, оскільки про її розгляд він не був повідомлений належним чином.

При цьому, в матеріалах справи міститься довідка виконавчого комітету Оріхівської міської ради Запорізької області від 27 вересня 2017 року №1538/02-01-16, якою повідомлено, що за адресою АДРЕСА_3 будь-яка інформація щодо зареєстрованих осіб відсутня. Стосовно громадянина ОСОБА_1 відомо, що він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 з 23 жовтня 2012 року по день зняття з реєстрації - 26 березня 2013 року. На теперішній час інформація про місце реєстрації і інші персональні дані щодо громадянина ОСОБА_1 відсутня (а.с.88).

Таким чином, всі подальші виклики у судові засідання ОСОБА_1 судом першої інстанції здійснювались за адресою, за якою він не проживав та не був зареєстрований з 26 березня 2013 року, а тому був позбавлений можливості захистити свої права через необізнаність щодо пред'явлених до нього вимог.

Розгляд справ за відсутності осіб, що беруть участь у справі та не повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, є порушенням основних засад судочинства, встановлених ст. 129 Конституції України, оскільки він позбавляє таких осіб реальної можливості здійснювати право захисту своїх прав, а суд можливості повного та всебічного дослідження обставин справи на засадах змагальності.

Тобто, судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_1, не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Крім того, вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором на право довгострокового тимчасового користування лісами, розірвання договору та повернення лісової ділянкипред'явлені до ОСОБА_1, який договором дарування від 01 вересня 2012 року відчужив свої права на спірне майно ТОВ «СВ Маяк», та яке до участі у справі залучено не було, що позбавило суд можливості з'ясувати хто фактично користується лісовою ділянкою та хто має вносити плату (ренту) за користування лісової ділянки, наданої ОСОБА_1 у 2011 році для використання в культурно-оздоровчих цілях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням права на справедливий суд.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, рішення постановлено з порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та неправильного застосування норм матеріального права, тому рішення суду відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову. При цьому позивачі не позбавлені можливості звернутися до суду з таким позовом, залучивши до участі у справі усіх осіб, права яких можуть бути порушені.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389, 390 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову Першого заступника керівника Знам'янської місцевої прокуратури, поданого в інтересах Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, Державного підприємства «Світловодське лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором на право довгострокового тимчасового користування лісами, розірвання договору та повернення лісової ділянки - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст складено 11 травня 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: Т.М. Авраменко

О.А. Письменний