Справа № 2-3101/1999
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. Київський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Божко В.В.

за участі секретаря Шилакіної Л.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача заявника ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики, -

встановив:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30.09.1999 р. задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики в повному обсязі. Зазначене рішення набуло чинності.

08.11.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29.07.1999 р., якою накладено арешт на будинок, що розташований по вулиці Хоткевича, буд. 2 (нова адреса вулиця Хоткевича, буд. 2а) в смт Високий Харківського району Харківської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 В обґрунтування заяви зазначив, що ним повністю сплачено суму боргу в розмірі 79166 грн. 72 коп. гр. ОСОБА_1 в забезпечення вимог якого був накладений арешт на вище вказаний будинок.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подану заяву.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував проти задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об'єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Згідно з наданих матеріалів справи судом встановлено, що Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.07.1999 р., до розгляду справи по суті накладено арешт на будинок, що розташований по вулиці Хоткевича, буд. 2 в смт Високий Харківського району Харківської області, включаючи незакінченим будівництвом 2 поверхневий житловий будинок, що належить на праві власності ОСОБА_2

Так, Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30.09.1999 р. задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики в повному обсязі. Зазначене рішення набуло чинності.

З пояснень в судовому засіданні учасників справи випливає, що відповідачем ОСОБА_2 повністю сплачено суму боргу в розмірі 79166 грн. 72 коп. позивачу ОСОБА_1 Тобто Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.09.1999 р. відповідачем виконано.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд враховує, що позов в рамках забезпечення якого ухвалою суду від 29.07.1999 року вживались заходи забезпечення, було розглянуто по суті та рішення суду виконане, а отже необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

Таким чином, суд вважає, що вжиті судом види забезпечення позову порушують права ОСОБА_2 та вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.07.1999 р.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 158, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі № 2-3101/6, вжиті Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.07.1999 р. щодо накладення арешту на будинок, що розташований по вулиці Хоткевича, буд. 2 (нова адреса вулиця Хоткевича, буд. 2а) в смт Високий Харківського району Харківської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), скасувавши обтяження, викладені у відомостях з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського Апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Божко