Справа № 182/8154/18
Провадження № 2/0182/3711/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

секретаря Нагаєвої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 25 жовтня 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу посилаючись на наступні обставини.

06 березня 2017 року між нею та відповідачкою ОСОБА_2 укладений письмовий договір позики, який особисто написаний відповідачкою. Згідно цього договору вона передала в борг відповідачці 15 000 грн. 00 коп., а відповідачка зобовязалася повернути грошові кошти протягом шести місяців, тобто до 06 вересня 2017 року.

Проте, незважаючи на домовленість, відповідачка взяті на себе зобовязання не виконала, до сьогодні, грошові кошти в повному обсязі не повернуті, відповідачка її уникає та ухиляється від повернення боргу.

Загальна сума боргу станом на 25 жовтня 2018 рік становить 5 500 грн. 00 коп, яку позивач просить стягнути з відповідачки. Також просить стягнути з відповідачки на її користь сплачену суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Ухвалою про відкриття провадження від 14 листопада 2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі 05 грудня 2018 року (а.с. 15).

10 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позовну заяву, в якій виклала заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Так, відповідач зазначає, що позовні вимоги щодо предмету спору та їх обґрунтування викладені не самою позивачкою, а невідомою особою, але підписана позовна заява позивачем ОСОБА_1

В своєму відзиві ОСОБА_2 зазначає, що розписка «написана» нею 06 березня 2017 року на суму 15 000 грн. з тексту, який був наданий їй ОСОБА_1 та зазначена розписка не має суми 15000 грн. Вона грошей не отримувала та зобовязалась повернути не отримані нею гроші в піврічний строк.

Також, вказує, що вищезазначена розписка є письмовим договором застави, оскільки розписка містить посилання на те, що ОСОБА_2 ставить в заставу квартиру за адресою : АДРЕСА_1. Тому, вищезазначений договір і розписка підлягає нотаріальному посвідченню, згідно вимог ст. 577 ЦК України.

Враховуючи, що зазначений договір нотаріально посвідчений не був, отже, відповідно до вимог ст. 220 ЦК України такий договір є нікчемний.

У відзиві відповідачка доводить до відома суд, що ОСОБА_1 на початку квітня 2017 року умовила її підписати позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, але, зрозумівши те, що її обдурили, відмовилася від своїх позовних вимог. Вона, при цьому, ніяких грошей адвокату не сплачувала, але адвокат надав їй квитанцію про те, що вона ніби сплатила йому 5000 грн.

Просить відмовити ОСОБА_1 в позові.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2017 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала грошову суму в розмірі 15 000 грн. у ОСОБА_1

На підтвердження отриманих від позивача зазначених коштів відповідач особисто написала та підписала розписку від 06 березня 2017 року (а.с. 4). Позивачем в обґрунтування вимог позову було надано до суду оригінал розписки від 06 березня 2017 року. (а. с. 14).

Договором позики між сторонами розмір процентів не встановлено.

Станом на час звернення до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем складає 5 500 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

З наявної в матеріалах справи письмової розписки від 06 березня 2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримала суму боргу 15 000 грн. 00 коп. від ОСОБА_1 та зобов'язалася повернути борг позивачу протягом шести місяців.

Відповідачем не спростовується сам факт написання розписки та не заперечується підпис в розписці, відповідач лише зазначає, що розписку «переписувала з тексту, який дала ОСОБА_1П.», але, вищезазначені обставини не звільняють відповідача від обовязку повернення грошових коштів.

Не приймаються судом до уваги доводи відповідача, викладені у її відзиві, щодо неотримання нею грошової суми в розмірі 15 000 грн., оскільки жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, які б свідчили, що відповідачем не отримано грошової суми, суду не надано.

Щодо твердження відповідача про викладення позовних вимог та її обґрунтування не позивачем, а невідомою особою, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиконання або оспорювання.

Ч. 2 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Суд, не може погодитись з аргументами відповідача щодо викладення позовних вимог та її обґрунтування не позивачем, а невідомою особою, оскільки відповідачем не надано жодних належних доказів, які б підтвердили зазначені обставини, а , отже, носять характер лише припущення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст. ст. 77 - 78, ст. ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_2 про те, що розписка від 06 березня 2017 року є договором застави, оскільки відповідачем - ОСОБА_2 не доведено та судом не встановлено, що спірна боргова розписка має іншу правову природу ніж договір позики з усіма складовими саме цього договору у т.ч. й зобов'язанням боржника у встановлений час повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Судом не встановлено, що спірна розписка була оспорювана відповідачем.

За таких обставин, досліджуючи боргову розписку, яка міститься в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що розписка є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов'язань й відповідно свідчить про існування між сторонами саме укладеного договору позики та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

На теперішній час відповідач ухиляється від виконання свого зобовязання та повернення суми коштів позивачу.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доводи відповідача, що стосуються визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 та сплачених адвокату 5 000 грн. не є предметом спору справи, яка розглядається, а, отже, до уваги не приймаються.

Враховуючи, що сума боргу в розмірі 5 500 грн 00 коп. до сьогодні не сплачена, відповідач ухиляється від її повернення, тому, вищезазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 грн., сплачений останньою при подачі позову (а.с.1) .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268,280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1047,1049 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4) суму боргу за договором позики у розмірі 5 500 грн. 00 коп. (пять тисяч пятсот грн. 00 коп.)

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4) судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири грн. 80 коп).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3