Єдиний унікальний номер судової справи 478/2192/13-ц
Номер провадження 22-ц/812/349/18
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4,

представників відповідача - Папуша І.М. та Береки І.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Агропром-Синтез» рішення, яке ухвалено Казанківським районним судом Миколаївської області 22 грудня 2016 року, під головуванням судді Сябренко І.П., в приміщені цього ж суду о 16 год. 37 хв., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Агропром-Синтез» про стягнення частки складеного капіталу, частини прибутку, інфляційних втрат та трьох процентів річних,

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Агропром-Синтез» (далі - ФГ «Агропром-Синтез») про стягнення частки складеного капіталу та частини прибутку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 є одним із засновників ФГ «Агропром-Синтез» з часткою у складеному капіталі 45% вартістю 364 500 грн.

25 червня 2012 року позивач звернувся до голови ФГ «Агропром-Синтез» з письмовою заявою про вихід зі складу членів господарства, повернення його частки в статутному капіталі та виділ частки прибутку господарства, а 10 липня 2012 року надав аналогічну заяву загальним зборам з проханням розпочати процедуру поділу майна та виділ належної йому частки майна фермерського господарства.

Оскільки ані голова ФГ «Агропром-Синтез», ані загальні збори вказаного фермерського господарства жодним чином не відреагували на зазначені заяви, 09 жовтня 2012 року ОСОБА_3 надіслав заяву голові та членам господарства, в якій пропонував 17 жовтня 2012 року зустрітись за юридичною адресою господарства з метою вирішення питання про виділ частки майна господарства, проте в зазначений час збори не відбулись, про що ним було складено відповідний акт.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що до теперішнього часу не вирішено питання про виділ та повернення частки зі складеного капіталу та прибутку, позивач, уточнивши позовні вимоги, остаточно просив суд стягнути з ФГ «Агропром-Синтез» на свою користь 186 000 грн. - частка складеного капіталу; 284 147 грн. 10 коп. - частка прибутку станом на 30 вересня 2012 року; 181 766 грн. 86 коп. - інфляційні втрати та 16 740 грн. - три відсотки річних щодо частки складеного капіталу; 276 027 грн. 89 коп. - інфляційні втрати та 25 573 грн. 24 коп. - три відсотки річних щодо частини прибутку, а також судові витрати в сумі 25 955 грн. 60 коп.

Представник відповідача ФГ «Агропром-Синтез» надав до суду заперечення, в якому позовні вимоги не визнав та просив у задоволені позову відмовити. Зазначав, що позивачем не надано до господарства належним чином оформленої заяви про вихід з членів фермерського господарства. Крім того, статутом господарства передбачено, що повернення частки члену господарства, який виходить, здійснюється на протязі 12 місяців з дня виходу, але після закінчення збирання врожаю, а тому частку складеного капіталу позивач міг отримати не раніше листопада 2014 року.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ФГ «Агропром-Синтез» на користь ОСОБА_3 186 000 грн. частки складеного капіталу ФГ «Агропром-Синтез», 284 147 грн. 10 коп. частини прибутку, одержаного господарством у 2012 році до моменту виходу зі складу засновників господарства, 367 655 грн. 01 коп. інфляційних втрат та 42 313 грн. 22 коп. - 3 % річних, а всього - 880 115 грн. 33 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 25 955 грн. 60 коп., які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат за проведення судової експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу ФГ «Агропром-Синтез» задоволено частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року скасовано. Провадження у справі закрито.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до правил ст.422 ЦПК, після закінчення касаційного провадження справу повернуто до суду, який її розглянув.

Проте, на виконання Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення нових апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Миколаївської області ліквідовано та утворено новий Миколаївський апеляційний суд, який розпочав роботу 03 жовтня 2018 року.

Згідно з ч.5 ст.31 ЦПК України, у разі ліквідації суду, справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 31 жовтня 2018 року визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач - Серебрякова Т.В., судді: Галущенко О.І., Лисенко П.П.

В апеляційній скарзі ФГ «Агропром-Синтез», посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає не в повному обсязі.

Так, рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю у позивача права, передбаченого законом та Статутом фермерського господарства на грошову компенсацію частки складеного капіталу і частини прибутку з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення грошової компенсації частки складеного капіталу і частини прибутку. Водночас, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо правових підстав для застосування положень ст.625 ЦК України.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Фермерське господарство має своє найменування, печатку і штамп.

Фермерське господарство діє на основі Статуту, в якому зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

За правилами ст.20 Закону України «Про фермерське господарство» порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.

Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві.

Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.

Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішуються судом.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2008 року створено ФГ «Агропром-Синтез», та 07 серпня 2008 року зазначене господарство було зареєстровано Казанківською районною державою адміністрацією Миколаївської області за №0000434.

Відповідно до п.п.1.2,1.4 Статуту ФГ «Агропром-Синтез» засновником господарства є ОСОБА_6, а членами господарства - ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (том 1 а.с.4-8).

Згідно п.7.3 Статуту ФГ «Агропром-Синтез» член господарства має право вийти з господарства попередивши про це голову господарства письмово не пізніше ніж за три місяці. При виході члена господарства йому повертається частка, яку він вніс до складеного капіталу господарства, в натурі. Зі згоди голови господарства частка члена господарства в складеному капіталі може бути повернута грішми. Повернення частки члена господарства, який виходить, здійснюється на протязі 12 місяців з дня виходу після закінчення збирання врожаю. Разом з поверненням частки в складеному капіталі члену господарства виплачується частина прибутку господарства, одержана до його виходу, пропорційно його частці.

23 листопада 2010 року до Статуту ФГ «Агропром-Синтез» були внесені зміни та доповнення відповідно до яких: змінено п.1.4 Статуту, а саме зазначено, що членами господарства є: ОСОБА_9 та ОСОБА_3 Крім того, п.5.1 Статуту викладено в наступній редакції: для забезпечення діяльності господарства його члени формують складений капітал у розмірі 810 000 грн. та передають до складеного капіталу майно та грошові кошти відповідно до угоди між ними. Долі в складеному капіталі складають: ОСОБА_6 - 364 500 грн. (45%); ОСОБА_3- 364 500 грн. (45%); ОСОБА_9 - 81 000 грн. (10%) (том 1 а.с.9-10).

10 липня 2012 року ОСОБА_3 через приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Рожко О.О. звернувся із заявою до загальних зборів ФГ «Агропром-Синтез» в якій висловив свій намір після збирання врожаю зернових культур та соняшнику, вирощених господарством у 2012 році, але не пізніше 01 грудня 2012 року припинити членство у спільній діяльності господарства та розпочати процедуру поділу майна (том 1 а.с.13).

09 жовтня 2012 року ОСОБА_3 через приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В. знову звернувся із заявою до загальних зборів ФГ «Агропром-Синтез» в якій повідомив про припинення членства в господарстві, просив терміново розпочати процедуру поділу майна, та запропонував 17 жовтня 2012 року о 10 год. зустрітись з засновниками фермерського господарства за юридичною адресою задля вирішення питання про виділ його частки майна (том 1 а.с.14).

19 жовтня 2012 року ОСОБА_3 подав до ФГ «Агропром-Синтез» заяву про вихід з фермерського господарства, в якій також просив повернути частку складеного капіталу та частку одержаного прибутку (том 1 а.с.116-119).

Згідно протоколу №5 загальних зборів учасників ФГ «Агропром-Синтез» від 01 лютого 2013 року загальними зборами вирішено задовольнити заяву ОСОБА_3 та вивести його зі складу учасників фермерського господарства з виплатою у строки згідно п.7.3 Статуту на протязі 12 місяців з дня виходу (виключення учасників) до 01 грудня 2013 року з виплатою ОСОБА_3 внесеної ним частки статутного капіталу в розмірі 364 500 грн. або обладнанням внесеним особисто ним (том 2 а.с.73-74).

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №3385/3386 від 28 жовтня 2016 року проведеними дослідженнями по наданим матеріалам документально підтверджується, що за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2012 року ОСОБА_3 була внесена частка до складеного капіталу ФГ «Агропром-Синтез» в розмірі 218 611 грн. 60 коп., що складає 26.99%.

Відповідно до статутних документів станом на 19 жовтня 2012 року ОСОБА_3, у зв'язку з його виходом з ФГ «Агропром-Синтез» підлягає поверненню частка в розмірі 364 500 грн., що складає 45% складеного капіталу.

За період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2012 року ОСОБА_3 була внесена частка до складеного капіталу ФГ «Агропром-Синтез» в розмірі 218 611 грн. 60 коп. в тому числі: грошовими коштами в розмірі 186 000 грн.; майном в розмірі 32 611 грн. 60 коп. Майно, яке було внесене до складеного капіталу ФГ «Агропром-Синтез» ОСОБА_3 складається з машини самосвал ГАЗ-5302, при умові, що первинними документами підтверджується право власності ОСОБА_3 на цю машину, та трофі гербіцид.

Розрахувати частину прибутку ФГ «Агропром-Синтез» станом на 19 жовтня 2012 рік не надається за можливе у зв'язку з тим, що на дослідження не наданий баланс станом на 19 жовтня 2012 рік. Згідно даних балансу станом на 30 вересня 2012 рік, частина прибутку ФГ «Агропром-Синтез», яка підлягає сплаті ОСОБА_3 у зв'язку з його виходом з господарства складає: відповідно до статутних документів 535 005 грн.; відповідно до фактично внесеної частки до складеного капіталу 320 884 грн. 11 коп. (26.99%) (том 3 а.с.131-138).

Оскільки право власності позивача на автомобіль ГАЗ-5302 не підтверджено, тому відсоток фактично внесеної частки позивача до складеного капіталу ФГ «Агропром-Синтез» судом було зменшено з 26.99% до 23.90%

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вихід (виключення) учасника з товариства має наслідком припинення відповідних правовідносин між учасником і товариством, і з моменту виходу учасник втрачає право брати участь в управлінні товариством. Натомість правовим наслідком виходу (виключення) учасника з товариства є виникнення у нього майнових прав на отримання вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, виплата якої проводиться в порядку і в строки, встановлені законом та статутом фермерського господарства.

Отже, обов'язок здійснити виплату при виході (виключенні) учасника з товариства лежить саме на фермерському господарстві, учасником якого був позивач до моменту його виключення, яким в даному випадку є відповідач. Оскільки останній таку дію не вчинив, то грошова компенсація частки складеного капіталу та частини прибутку підлягають стягненню на користь позивача за судовим рішенням, що вірно констатував і суд першої інстанції.

Посилання відповідача на порушення позивачем порядку подачі заяви про вихід з господарства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така заява була подана з додержанням вимог Статуту ФГ «Агропром- Синтез».

Щодо посилання відповідача на те, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то вказане вже було предметом касаційного перегляду у даній справі, за наслідками якого прийнята постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в частині стягнення частки складеного капіталу та частину прибутку, а лише зводяться до переоцінки доказів та не згоди відповідача з висновками суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення у вищевказаній частині відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення в обумовленій частині з дотриманням норм матеріального та процесуального права, то воно підлягає залишенню без змін.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновками районного суду щодо застосування до спірних правовідносин положень ст.625 ЦК України.

Так, згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Зазначеною статтею визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18.

Водночас, з тлумачення вищезазначеної статті убачається, що такий обов'язок щодо сплатити суми борги з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми може виникнути у боржника лише уразі, коли грошове зобов'язання точно визначено і витікає з певних правових підстав. У даній справі такого визначення немає. Дійсно між сторонами існують правовідносини, що витікають з припинення членства у фермерському господарстві, але безспірного рішення про порядок, розмір та строки виплати фермерським господарством спірних коштів не було, тому вважати, що позивач є кредитором, а відповідач, відповідно, боржником не можна.

За такого, враховуючи положення ст.379 ЦПК України оскаржуване рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних слід скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ФГ «Агропром-Синтез» про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відмовити. У зв'язку з цим, належний до стягнення загальний розмір частки складеного капіталу та частини прибутку, що підлягає стягненню з ФГ «Агропром-Синтез» на користь ОСОБА_3 необхідно змінити, зменшивши з 880 115 (вісімсот вісімдесят тисяч сто п'ятнадцять) грн. 33 коп. до 470 147 (чотириста сімдесят тисяч сто сорок сім) грн. 10 коп. В решті судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агропром-Синтез» - задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року - в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Фермерського господарства «Агропром-Синтез» про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних - відмовити.

У зв'язку з чим належний до стягнення загальний розмір частки складеного капіталу та частини прибутку, що підлягає стягненню з Фермерського господарства «Агропром-Синтез» на користь ОСОБА_3 змінити, зменшивши з 880 115 (вісімсот вісімдесят тисяч сто п'ятнадцять) грн. 33 коп. до 470 147 (чотириста сімдесят тисяч сто сорок сім) грн. 10 коп.

В решті судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 21 грудня 2018 року