Житомирський апеляційний суд
Справа №279/777/16-ц Головуючий у 1-й інст. Остапенко Н. М.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

за участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №279/777/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року, яке ухвалено суддею Остапенко Н.М. у м.Коростені Житомирської області,

встановив:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.09.2008 року в сумі 29 229,63 грн. та понесені судові витрати.

На обґрунтування своїх вимог зазначило, що 30.09.2008 р. між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір за умовами якого відповідач отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Проте відповідач не виконувала належним чином зобов'язання передбачені зазначеним кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 30.12.2015 р. утворилась заборгованість в сумі 29 229,63 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3000,00 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 15121,55 грн., заборгованості за пенею та комісією 9240,00 грн., штрафи: 500 грн. (фіксована частина), 1368,00 грн. (процентна складова). Вказану суму банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 29229,63 грн. та 1378,00 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Зазначає, що розгляд справи було проведено судом першої інстанції без участі відповідача, чим було позбавлено її можливості надати докази та заперечення по справі. Крім того, апелянтом зазначено, що позивачем введено суд в оману та подано повторно позов до відповідача з тих самих підстав, з яких вже було розглянуто позов ПАТ «Акцент-Банк» Коростенським міськрайонним судом Житомирської області у 2014 році по справі №279/3067/14. За результатами розгляду зазначеної справи було ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. А тому вважає, що вимоги банку в межах розгляду даної справи є безпідставними та необґрунтованими.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з'явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 30.09.2008 р. між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 3000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов договору щодо своєчасного погашення кредиту, банк просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за вказаним кредитним договором, згідно наданого розрахунку, за період з 30.09.2008 р. по 30.12.2015 р. у розмірі 29229,63 грн., яка складається із: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 15121,55 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 9240,00 грн.- заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 1368 грн. 08 коп. - штрафу (процентної складової) (а.с.5-9) .

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк», суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач порушила умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Разом з тим, відповідач будь-яких спростувань наданому позивачем розрахунку заборгованості не надала.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб визначений законом або договором.

Під час розгляду справи було встановлено, що 07 жовтня 2014 року рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/3067/14 було відмовлено ПАТ «Акцент-Банк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.09.2008 року в сумі 22654,00 грн., що утворилась за період з 30.09.2008 року по 20.03.2014 року, за спливом строку звернення до суду (а.с.52,53).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Положеннями ч.1 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишення позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, встановивши під час розгляду справи, що існує рішення, яке набрало законної сили, ухвалене у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі в частині вимог ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.09.2008 року за період з 30.09.2008 р. по 20.03.2014 р. в сумі 22 654,00 грн.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.09.2008 року за період з 21.03.2014 р. по 30.12.2015 р. в сумі 6575,63 грн. не підлягають до задоволення через сплив позовної давності звернення до суду з відповідним позовом виходячи з наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо за законом ця форма для даного виду договору не вимагається.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зокрема під час розгляду справи було встановлено, що відповідачем 30.09.2008 р. підписано Анкету-заяву (надалі - Заява), якою підтвердила свою згоду на те, що дана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між нею та банком кредитний договір,

Правила продовження дії картки, строки та порядок погашення заборгованості визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг за карткою.

Зокрема, пунктом 9.3 визначається, що картка відкрита на невизначений строк, крім випадків, установлених пунктами 9.6, 9.7 Умов договору.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

У заяві про надання послуг, підписаній сторонами зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць, рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Згідно з пунктом 3.1.3 по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Пунктом 3.1.4 зазначених Правил визначено, що карта миттєвого випуску продовженню не підлягає.

Відповідно до пункту 5.4 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Таким чином, зазначення у договорі, що картка відкрита на невизначений строк, не свідчить про те, що він не має строку виконання договору, оскільки п.п.9.6, 9.7 договору (Умов користування кредитною карткою) визначають, що у разі ненадходження грошових коштів на кредитну карту на погашення заборгованості протягом 3 місяців з часу закінчення строку дії карти банк починає нараховувати комісію за користування рахунком, а при нульовому рахунку на картці на неактивному рахунку картка закривається. Кредитний рахунок також закривається при ненадходженні заробітної плати на картку протягом 6 місяців та дія кредитної картки не продовжується.

Зокрема, пункт 9.6 договору передбачає, що при відсутності на картці грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг Банку для продовження дії картки та при ненадходженні грошових коштів на картку протягом 3 місяців з часу спливу дії картки Банк стягує комісію за обслуговування рахунку за діючими тарифами.

Крім того, із заяви позичальника, яка є складовою частиною кредитного договору, вбачається, що заборгованість за кредитним договором погашається щомісячними платежами в розмірі 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячна комісія 3,5%.

Таким чином, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу.

Під час апеляційного розгляду представником відповідача подана заява про застосування строків позовної давності через те, що його довірителька не була належним чином повідомлена про місце, дату і часрозгляду справи в суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 267 передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи в суді першої інстанції був проведений без участі ОСОБА_2 Повістки про виклик в судове засідання, повернулися до суду з відмітками на довідках Укрпошти - «за закінченням терміну зберігання» (а.с.30,32,33). Тобто відомостей про належне повідомлення відповідача про місце, дату і час розгляду справи відповідно до ст. 130 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 200/11343/14-ц).

Таким чином, враховуючи, що відповідач, яка не була належним чином повідомлена судом першої інстанції про місце, дату і час розгляду справи, не брала участь у такому розгляді, суд апеляційної інстанції вважає за можливе, з метою створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав, розглянути заяву ОСОБА_2 про застосування позовної давності.

За вимогами ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 267 Цк України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором та рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/3067/14 вбачається, що останній платіж здійснено відповідачем у вересні 2008 року.

Разом з тим, банк звернувся до суду із даним позовом лише 02.02.2016 року, тобто з пропуском трирічного строку для пред'явлення позову.

Отже, позивачем пропущено визначений законодавством строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 21.03.2014 р. по 30.12.2015 р. в сумі 6575,63 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума понесених судових витрат в розмірі 2067,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 травня 2016 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.09.2008 року за період з 30.09.2008 р. по 20.03.2014 р. в сумі 22 654,00 грн. закрити.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.09.2008 року за період з 21.03.2014 р. по 30.12.2015 р. в сумі 6575,63 грн. відмовити за спливом позовної давності.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2067,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий Судді