У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24»травня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями суддів Дніпровського районного суду м.Києва та Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя,

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями суддів Дніпровського районного суду м.Києва та Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя при розгляді цивільних справ за її позовами.

Справа надійшла згідно автоматизованого розподілу в провадження судді Рибалко Н.І.

Після ознайомлення з позовною заявою встановлено наявність підстав для заявлення самовідводу головуючого судді.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України, передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обґрунтованість.

Так, за змістом позовної заяви ОСОБА_1 просить відшкодувати їй за рахунок коштів Державного бюджету України шкоду, заподіяну протиправними, на її думку, діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, в тому числі діями, пов'язаними із професійною діяльністю ОСОБА_2, як судді.

Зокрема, у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на такі обставини.

«...Рішенням суду від 25 березня 2017 р. суддя Соболева І.П. відмовила їй в захисті від незаконного звільнення та захисті порушеного конституційного права на працю. Суддя Соболева І.П. не виконала вимоги закону та при розгляді справи № 335/13388/15-ц, не застосувала норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Такі дії судці Соболевої І.ГІ. є протиправними. Суддя Соболева І.П. постановила рішення від 25 березня 2016 р. Іменем України, висновки якого необґрунтовані, невмотивовані, неконкретизовані. Мотивувальна частина рішення суду не відповідає резолютивній частині рішення, що є доказом постановлення суддею Соболевою І.П. завідомо неправосудного рішення. Суддя Соболева І.П., використовуючи службове становище, свідомо внесла в рішення суду неправдиву інформацію щодо підстав позовних вимог. Протиправними діями судді Соболевої І.П. були порушені законні права, які захищені Конституцією України, Законами України та міжнародними договорами та ін...».

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 № 006/23).

У справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив щодо обєктивної неупередженості, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на обєктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Так, у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що субєктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, обєктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Враховуючи, що предметом позову, який переданий у провадження судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Рибалко Н.І. є відшкодування коштів Державного бюджету України за шкоду, заподіяну протиправними діями, у тому числі і судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболевої І.П. і подальший розгляд позову поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в обєктивності та неупередженості судді при вирішення даної справи, заявляю собі самовідвід у справі № 335/13263/17.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 39,40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід судді Рибалко Н.І. у цивільній справі № 335/13263/17 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями суддів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя,

Справу передати до канцелярії Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя для визначення іншого судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.І.Рибалко