ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

21 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/6944/18
Головуючий у першій інстанції Цибенко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/288/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Шарапової О.Л.

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.

секретар: Кривопиша Я.О.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: 8 навчальний центр Державної спеціальної служби транспорту (військова частина НОМЕР_1 )

Особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1

Оскаржується ухвала судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2018 року, повний текст складений 10 жовтня 2018 року.

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту військової частини НОМЕР_1 на її користь грошову компенсацію за не отримане речове майно за час проходження військової служби в сумі 11624 грн 88 коп.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження по даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржувана ухвала є незаконною. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що звернення до суду з даним позовом спрямоване на відновлення її майнового стану і таке звернення до суду відбулось вже після її звільнення із публічної служби, а не під час перебування на військовій службі. Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що грошова компенсація є майном в розумінні ст.. 190 ЦК України. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що посилання в ухвалі судді на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 2-а-3097/2007 є недоречним, оскільки в даному випадку спір виник між діючим військовослужбовцем та військовою частиною, а тому що в цьому випадку дійсно мають публічно-правові відносини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суддя дійшов висновку, що позивачем пред`явлено позов про стягнення компенсації за неотримане речове забезпечення за час проходження військової служби, а це свідчить про те, що спір виник між особою, яка проходила військову службу, та суб`єктом владних повноважень, а отже, є публічно-правовим спором, що свідчить про підвідомчість цього спору адміністративному суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, передбачений законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені вимоги ОСОБА_1 мотивувала саме тим, що при звільненні з військової служби їй не була виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно.

За таких обставин, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка звернулась з вимогами до суб`єкта владних повноважень щодо стягнення компенсації за неотримане речове забезпечення за час проходження військової служби, а тому даний спір є публічно-правовим та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що звернення до суду з даним позовом спрямоване на відновлення її майнового стану і таке звернення до суду відбулось вже після її звільнення із публічної служби, а не під час перебування на військовій службі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки спір виник з приводу невиплати компенсації за речове майно при звільненні з публічної служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошова компенсація є майном в розумінні ст.. 190 ЦК України, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості захистити свої права, звернувшись з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання в ухвалі судді на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 2-а-3097/2007 є недоречним, оскільки в даному випадку спір виник між діючим військовослужбовцем та військовою частиною, а тому що в цьому випадку дійсно мають публічно-правові відносини, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки спір виник з приводу невиплати компенсації за речове майно при звільненні з публічної служби, а тому такий спір має розглядатися саме в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 листопада 2018 року.

Головуючий : Судді :