Дата документу 15.05.2018
Справа № 320/1993/18
Провадження № 2/320/2122/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Урупи І.В.,

учасники справи:

позивач ПАТ ОСОБА_1 «ПриватБанк»,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в місті Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у звязку з тим, що відповідач не виконує обовязки по поверненню кредиту, згідно з кредитним договором № DNH4КР74940805 від 12.10.2006 в разі чого станом на 12.12.2017 виникла заборгованість в сумі 33061,64 грн., яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та штрафу.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, при цьому посилається на те, що необхідні докази надані до матеріалів справи, інші клопотання та заяви відсутні.

Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками), та не надав відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін у строк передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

12.10.2006 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № DNH4КР74940805 відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 2143,05 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався повертати отриманий кредит та відсотки за користування кредитом та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. /а.с.10/.

Обовязок по сплаті кредиту відповідач належним чином не виконував, в разі чого виникла заборгованість за кредитом, яка згідно наданого розрахунку станом на 12.12.2017 року становить 33061 грн. 64 коп., та складається з заборгованості по процентам за користування кредитом 4046 грн. 94 коп., пені в розмірі 26964 грн. 15 коп., а також штрафу відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг де 500 грн. - фіксована частина, 1550 грн. 55 коп. - процентна складова.

Згідно ст.ст. 1050,1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Згідно з п. 5.1. Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочи, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу.

Відповідно до п. 5.3. Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості.

Тобто, підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. Тому не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення штрафу у розмірі 1550,55 грн. (фіксована частина штрафу 500,00 грн. та процентна складова штрафу 1550 грн. 55 грн.)

Крім того, згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 4 листопада 2015 року у справі за № 6-1120цс15.

З наданого розрахунку вбачається, що розмір збитків, які просить стягнути позивач, складається з заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4046 грн. 94 коп., а розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 26964 грн. 15 коп.

Приймаючи до уваги, що заявлена сума пені значно перевищує суму збитків, суд вважає можливим застосувати правило ч.3 ст. 551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, та зменшити суму пені до 4047 грн. 00 коп.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив зобовязання за договором № DNH4КР74940805 від 12.10.2006 року, не сплачував суму кредиту, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості станом на 12.12.2017 року в розмірі 8093 грн. 94 коп., та складається з заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4046 грн. 94 коп., заборгованості за пенею в розмірі 4047 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,81,89,133,141,263,264,265,274,277,278,279 ч.5 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530,553,554,610,611,1050,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстроване місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк юридична адреса м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 ( р/р 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.07.2011, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4046 грн. 94 коп., заборгованості за пенею в розмірі 4047 грн. 00 коп., а всього 8093 грн. 94 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), зареєстроване місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк юридична адреса м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50 ( р/р 3111, МФО 305299) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 15 травня 2018 року.

Суддя: