Номер провадження: 22-ц/785/6735/18
Номер справи місцевого суду: 504/2450/17
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Об'єднання садоводів «Степове» про визнання дії з відключення від енергопостачання протиправними, зобов'язання підключити до енергопостачання та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.05.2018 року, ухваленого суддею Добровим П.В.,

встановив :

27.07.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом, просила визнати неправомірними дії ОС «Степове» щодо безпідставного відключення електропостачання від її садового будинку за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати ОС «Степове» відновити електропостачання зазначеного садового будинку. Крім того, з підстав того що через неправомірні дії ОС «Степове» щодо відключення електроенергії ОСОБА_2 зазнала душевних страждань, було порушено її звичайний уклад життя, що у свою чергу спричинило психологічний та побутовий дискомфорт, вона просила стягнути з ОС «Степове» на свою користь на відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що 24.07.2017 року її садовий будинок був відключений від енергопостачання та на її звернення для з'ясування причин відключення до керівництва ОС «Степове», останні їй повідомили, що відключення не відбувалось. Позивач вважала дії ОС «Степове» щодо відключення її садового будинку від електропостачання неправомірними, оскільки вона є членом цього об'єднання і будь-якої заборгованості по сплаті членських внесків або оплаті за спожиту електроенергію вона не має.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.05.2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано дії ОС «Степове» щодо відключення електропостачання до належного ОСОБА_2 садового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, неправомірними та зобов'язано ОС «Степове» відновити електропостачання садового будинку. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, апеляційну скаргу подала позивач ОСОБА_2, в якій з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з ОС «Степове» на її користь 10 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 тим, що вона є інвалідом 2 групи, світла у неї не було з липня 2016 року, у грудні 2016 року відповідач підключив її до енергопостачання, а потім у липні 2017 року знову, неправомірно відключив. ОСОБА_2 звертає увагу на те, що у неї погіршився стан здоров'я і упав зір що підтверджується відповідними довідками, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про недоведеність факту завдання її моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідача.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, то колегія суддів не перевіряє законність рішення в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції вважав такі вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідачів не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування, викладеного в позові.

Колегія суддів вважає такі висновки районного суду помилковими з огляду на таке.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами внесеним постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року, визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами внесеним постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року визначено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами внесеним постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 25.05.2001 року та №1 від 27.02.2009 року визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач ОСОБА_2, обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди посилалася на те, що незаконні дії відповідача завдали їй моральних страждань, оскільки внаслідок відключення від електропостачання її будинку, розташованого на території ОС «Степове», вона була позбавлена права на користування садовою ділянкою, садовим будинком та майном, яким вона та члені її сім`ї користувались на протязі багатьох років та призвели до труднощів у її житті і застосування додаткових зусиль для організації її існування, оскільки вона є інвалідом другої групи.

Оскільки, районний суд визнав що дії відповідача по припиненню електропостачання до садового будинку позивача є такими, що обмежують права і інтереси позивача як споживача електричної енергії, та визнав дії ОС «Степове» щодо відключення електропостачання до належного ОСОБА_2 садового будинку, неправомірними, то висновок про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, є помилковим, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням характеру та глибини душевних страждань ОСОБА_2, пов'язаних з противоправними діями відповідача, а також засад розумності, виваженості та справедливості, заявлений позивачем розмір шкоди є значно завищений, а тому суму відшкодування моральної шкоди слід стягнути у розмірі 1000 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що у відповідності до п. 3, 4, ч.1, ст.376 ЦПК України, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

У зв'язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.05.2018 рокув частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди - скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Об'єднання садоводів «Степове» про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Об'єднання садоводів «Степове» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16.11.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева