Справа № 648/3795/15-ц
Провадження № 2/648/3/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Кусік І.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Думітраш О.М.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики. Свій позов мотивувала тим, що 09 травня 2014 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики, у відповідності до умов якого позивач передала Кім. Н.Б. у власність 1500 доларів США, а остання зобовязалась сплатити ОСОБА_1 5 % від суми позики і повернути всю суму через два місяці. Доказом укладення договору є особисто виконана відповідачем розписка. На виконання умов договору ОСОБА_3 виплатила їй відсотки від суми позики за два місяці за травень і червень 2014 року. Коли настав час повернення коштів, відповідачка, посилаючись на тимчасові труднощі, просила відстрочити повернення коштів. Не бажаючи повернути борг, ОСОБА_3 почала ухилятися від спілкування з позивачкою, перестала відповідати на телефонні дзвінки, тож розуміючи, що позичальник не має наміру повертати борг, ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду та нести додаткові витрати. Остаточно уточнивши позовні вимоги ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики від 09 травня 2014 року: суму основного боргу, 3 % річних та 5 % за користування позикою 5591,096 доларів США, що складає 158037,92 грн.

Крім того, позивач вказала, що вона 01.09.2015 року уклала договір з адвокатом Суворовської ЮК м. Херсона ОСОБА_2 у відповідності до якого визначалась сума гонорару, яка передбачала додаткові угоди з врахуванням обсягу виконаної роботи, складності та часу, витраченого адвокатом. Цивільна справа перебуває в провадженні суду з жовтня 2015 року, позивач разом з адвокатом приймала участь у 19 судових засіданнях. При цьому, ОСОБА_3, зловживаючи своїми процесуальними правами, навмисно затягувала розгляд справи та створювала ситуацію в якій позивач змушена була звертатися до різних офіційних інстанцій по збору доказів, готувати заяви та клопотання, неодноразово змінювати позовні вимоги і розрахунки до них. Все це призвело до збільшення гонорару, тож ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 19500 грн.

06 листопада 2015 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок за адресою: вул. Садова, 74, с. Посад-Покровське, Білозерського району, Херсонської області, що належить ОСОБА_3.

На підставі протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2016 року та 15.09.2016 року, відбувалися заміни головуючого судді у справі.

12.07.2016 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової почеркознавчої експертизи. 26.10.2016 року провадження було відновлено.

Ухвалами Білозерського районного суду Херсонської області від 12.06.2017 року та 02.08.2017 року було задоволено заяви представника позивача про витребування доказів.

10.11.2017 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження у справі було зупинено. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 19.01.2018 року провадження було поновлено.

В судовому засіданні:

Позивач надала пояснення, аналогічні позову, підтримала уточнені 30.10.2018 року позовні вимоги, просила суд їх задовольнити.

Представник позивача, посилаючись на Постанову Верховного Суду по справі № 707/2606/16-ц від 31 жовтня 2018 року, підтримала позов, просила суд його задовольнити.

Відповідач надала суду заперечення проти позову, якими вказала, що їй не зрозуміло, чому позивач вимагає стягнути з неї борг, оскільки ніяких позик у неї ОСОБА_3 не брала, ніяких розписок не писала. Звідки у ОСОБА_1 такий папірець їй не відомо. Позивач вказала, що ОСОБА_3 виплатила їй відсотки від суми позики за два місяці, при цьому, розмір суми не вказала. Також відповідачці не зрозуміло на підставі чого ОСОБА_1 просить стягнути з неї витрати, повязані з розглядом справи, так як позивачем не надано необхідних доказів на підтвердження понесених витрат.

Представник відповідача підтримала позицію своє довірительки, просила суд відмовити ОСОБА_5 в задоволенні її вимог у повному обсязі. Крім того, висловилася проти задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, так як протилежною стороною документально не доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: платіжні документи не відповідають діючому законодавству, відсутні додаткові угоди про надання правничої допомоги, відсутній розрахунок таких витрат, справа є малозначною.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно розписки від 09 травня 2014 року, ОСОБА_3, отримала в борг у ОСОБА_1 кошти в розмірі 1500 доларів США під 5 % строком на два місяці.

З висновку за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 18.09.2015 року у журналі ЄО за № 13404 по факту звернення гр. ОСОБА_1, вбачається, що ДІМ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області лейтенантом міліції ОСОБА_6 було встановлено, що у 2014 році гр. ОСОБА_3 позичила у ОСОБА_1 гроші в розмірі 1500 доларів та зобовязалася повернути вищевказану суму в строк 2 місяці. До теперішнього часу ОСОБА_3 гроші не віддала та повертати борг відмовляється, аргументуючи це тим, що грошей на даний момент не має. При проведенні подальшої перевірки, у ході бесіди по телефону з гр. ОСОБА_3 (м.т. НОМЕР_1), остання пояснила, що свій грошовий борг ОСОБА_1 вона віддала та більше віддавати не збирається.

Наданими суду показами свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили повністю пояснення позивача про те, що 09 травня 2018 року ОСОБА_3 приїхала до будинку ОСОБА_1 та просила дати їй в борг 1500 доларів США. Свідки підтвердили факт передачі коштів відповідачу в цій же сумі та написання ОСОБА_3 особисто розписки на іншому боці вже підготовленої нею розписки.

Статтями 205, 627 ЦК України визначено, що сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом і є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст.ст. 1046-1047 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Постановою Верховного суду в справі № 707/2606/16-ц від 31 жовтня 2018 року визначено, що договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

При цьому, ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобовязання не виконане.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржниквидає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми.

Суд критично ставиться до пояснень відповідача стосовно заперечення нею факту укладення між сторонами договору позики та наявності між сторонами боргових зобовязань, так як її покази спростовуються матеріалами справи та показами свідків.

Згідно повідомлень Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 304 від 21.09.2016 року, № 17-650 від 05.04.2018 року, надати висновок судової почеркознавчої експертизи не є можливим у звязку з ненаданням додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи та несплатою вартості рахунку проведення експертизи.

При цьому, згідно клопотання старшого судового експерта Херсонського відділення ОНДІСЕ МЮ України (а.с. 2 том 2), при попередньому огляді наданих на дослідження експериментальних зразків ОСОБА_3 було виявлено, що почерк, яким виконані записи в наданих вільних зразків почерку ОСОБА_3 по ряду загальних ознак, а саме: у експериментальних зразках спостерігається виконання літер по типу друкованих, у ряді літер спостерігаються домальовки і виправлення, наявні ознаки зниження координації першої та другої групи, що може свідчити про намагання навмисної зміни ОСОБА_3 ознак свого почерку при виконанні експериментальних зразків.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідач, яка на підтвердження своїх заперечень просила суд про призначення почеркознавчої експертизи, від її проведення фактично ухилялася не надавши суду зразків почерку та підпису, та не сплативши вартості за її проведення. Покази ОСОБА_3 про те, що вона є неграмотною та не вміє писати суд не приймає до уваги, оскільки свідчення свідків та письмові докази по справі як то копія пояснень (а.с. 88, 89 том.1), копія протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 113 том.1), пояснення від 19.09.2015 року (а.с. 114 том 1), свідчать про те, відповідач є писемною особою та може писати власноруч. До того ж, відповідач вказала, що вона не вміє писати російською та українською мовами, а надати зразки почерку рідною узбецькою мовою відмовилася. Тож з огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від проведення почеркознавчої експертизи і в силу вимог ст. 109 ЦПК України суд вважає доведеним факт написання ОСОБА_3 особисто розписки від 09 травня 2014 року (а.с. 8 том 1) про отримання нею від ОСОБА_1 грошових коштів.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, свідків, дослідивши розписку ОСОБА_3, вивчивши справжню правову природу укладеного договору та його реальний характер, а також надавши оцінку всім наявним доказам, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів наявності між сторонами позикових відносин, укладення між сторонами договору позики, наявності заборгованості по ньому, і з урахуванням того, що відповідач не повернула позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором, вони підлягають стягненню в судовому порядку.

Згідно ст.ст. 1049-1050 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або односторноння зміна його умов не допускається. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства.

Статтею 625 ч.2 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту розписки (а.с. 8 том 1) вбачається, що строк дії договору було встановлено, тобто до 09 липня 2014 року. За показами позивача, ОСОБА_3 сплатила їй 5 % за травень та червень. Тож суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення з відповідача 5 % підлягають задоволенню частково, в межах дії договору до липня 2014 року, тобто стягненню підлягає 5 % за 1 місяць 75 доларів США. Враховуючи те, що на момент розгляду справи (06.11.2018 року) борг не сплачено, суд, згідно вимог ст. 625 ч.2 ЦК України, задовольняє вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_3 3 % річних з розрахунку: 4 роки 3 місяці х 3% річних (51 місяць х 0,25% ) = 191,25 доларів США. Крім того, підлягає задоволенню й вимога про стягнення з відповідача основної суми боргу в сумі 1500 доларів США. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 складає: сума основного боргу 1500 доларів США; 5 % за 1 місяць - 75 доларів США; 3 % за 51 місяць - 191,25 доларів США. Всього 1766,25 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 29.10.2018 року складає 49924,82 грн.

Згідно наданих позивачем договору про надання адвокатських послуг від 01.09.2015 року (а.с. 77 том 1), додаткової угоди до договору від 25.03.2016 року (а.с.102 том 1), акту виконаних робіт (а.с. 103 том 1), розрахунків витрат, повязаних з наданням правової допомоги (а.с. 140 том 1), (а.с. 50 том 2), (а.с. 143 том 2), квитанцій до прибуткового касового ордеру (а.с. 49 том 2), (а.с.142 том 2), акту виконаних робіт, (а.с. 144 том 2), підтверджено витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 19 500 грн. При цьому, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених представником відповідача заперечень проти розрахунку судових витрат.

Таким чином, відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що позивачем доведено факт понесення нею витрат в сумі 19500 грн. на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, готування запитів, тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачем. А отже, понесені витрати підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7-13, 81, 109, 137, 141, 263, 265, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.ст. 205, 525, 526, 545, 625, 627, 1046-1047, 1049-1050 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, вул. Рози Люксембург, 138, м. Херсон, 73000) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3, вул. Садова, 74, с. Посад-Покровське, Білозерського району, Херсонської області, 75010) про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 09 травня 2014 року: суму основного боргу, 3 % річних та 5 % за користування позикою 1766,25 доларів США, що складає 49 924,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір 499,25 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 19 500,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду виготовлено 16 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: Кусік І.В.