Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 308/1967/16-ц

провадження № 61-10301св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович,

представник товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - Дорош Ірина Іванівна,

третя особа - міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2016 року в складі судді Леміш О. М. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Фазикош Г. В., Панька В. Ф., Бисаги Т. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_2звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А., третя особа - міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 25 січня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. вчинив виконавчий напис за № 1327, яким пропонував стягнути з ОСОБА_2 на користь

ТОВ «Кредитні ініціативи»заборгованість, що виникла з договору про іпотечний кредит від 25 травня 2007 року № 76/7-07 на загальну суму 2 936 082,53 грн. Стягнення проводиться за період з 26 березня 2013 року по 18 грудня 2015 року. Виконавчий напис вчинено на договорі про іпотечний кредит від 25 травня

2007 року № 76/7-07, укладений між банком та позичальником у простій письмовій формі.

Постановою міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції (далі - Міський ВДВС Ужгородського МРУЮ) від 10 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження № 50078314.

Позивач вважав виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки 25 травня 2007 року між ОСОБА_2 та акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком укладено договір про іпотечний кредит за умовами якого банк зобов'язався видати позичальнику грошові кошти у розмірі 252 500,00 грн, з кінцевим терміном повернення до 24 травня 2027 року.

Виконання кредитного договору іпотеки забезпечувалося договором іпотеки укладеним між Промінвестбанком та ОСОБА_6, що посвідчувався приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н. Д.

Зазначена інформація відображена у інформаційній довідці від 06 травня 2015 року. Також між позивачем та банком укладався кредитний договір у простій письмовій формі, а договір іпотеки укладався між банком та майновим поручителем, що підтверджено копією рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року. Оскільки між кредитором та ОСОБА_2 відсутня нотаріально посвідчена угода у ТОВ «Кредитні ініціативи» не виникло права на захист порушеного права шляхом вчинення виконавчого напису, а у нотаріуса відсутні підстави для його вчинення.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив суд: визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. при вчиненні виконавчого напису від 25 січня 2016 року за № 1327 неправомірними; визнати вищевказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 10 жовтня 2016 року, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що договір про іпотечний кредит (договір кредиту) та договір іпотеки є різними поняттями, а тому нотаріус отримавши оригінал договору кредиту (договору іпотечного кредиту) при здійсненні виконавчого напису, перевіривши безспірність у відповідності до вимог закону, вимоги закону не порушив.

У грудні 2016 рокупредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що здійснюючи виконавчий напис нотаріус не перевірив реального розміру заборгованості, докази отримання позичальником грошових коштів, а також докази отримання боржником вимоги про погашення боргу.

У січні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи»подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для їх скасування немає.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 25 травня 2007 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (далі - АКПІБ) та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № 76/7-07. За умовами цього договору банк надав позичальнику мультивалютний кредит у сумі, яка не може перевищувати 252 500,00 грн, під 17 % річних у гривні та 12 % річних у валюті, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 24 травня 2027 року.

Виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечено іпотекою: земельною ділянкою, з розташованим на ній будинком на першому поверсі якого влаштований магазин, що знаходиться по АДРЕСА_1, та належить майновому поручителю ОСОБА_6; фінансовою порукою фізичної особи ОСОБА_6; фінансовою порукою фізичної особи

ОСОБА_8; фінансовою порукою фізичної особи ОСОБА_9; договором страхування позичальника від нещасних випадків та хвороб

АСТ «Вексель».

03 серпня 2027 року між АКПІБ та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін № 1 до договору про іпотечний кредит від 25 травня 2007 року

№ 76/7-07, згідно з яким банк збільшив розмір кредиту позичальнику на суму 151 500,00 грн на строк з 03 серпня 2007 року до 24 травня 2027 року включно. Загальна сума кредиту з моменту перерахування кредитних коштів у розмірі 151 500,00 грн з позичкового рахунку позичальника становила 404 000,00 грн на умовах, передбачених цим договором. Дата повернення кредиту визначалася відповідно до графіка (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною даного договору.

У зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором від 25 травня 2007 року № 76/7-07 рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом станом на 28 лютого 2013 року в розмірі

479 038,07 грн звернено стягнення на предмет іпотеки.

25 січня 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» (правонаступник АКПІБ) звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості, що виникла за договором про іпотечний кредит від 25 травня 2007 року № 76/7-07. Строк платежу за кредитним договору настав, а боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 березня 2013 року по 18 грудня 2015 року. Сума заборгованості за частиною кредиту 1 складалася із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 003 863,23 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 739 084,79 грн. Сума заборгованості за частиною кредиту 2 складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 655 671,94 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 537 462,57 грн. Загальна сума заборгованості становить 2 936 082,53 грн та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

25 січня 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. вчинив виконавчий напис за № 1327, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла з договору про іпотечний кредит від 25 травня 2007 року № 76/7-07 на загальну суму 2 936 082,53 грн. Стягнення проводиться за період за 26 березня 2013 року по 18 грудня 2015 року.

Виконавчий напис вчинено на договорі про іпотечний кредит від 25 травня

2007 року № 76/7-07, що був укладений між банком та позичальником.

Постановою Міського ВДВС Ужгородського МРУЮ від 10 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження № 50078314.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом станом на 28 лютого 2013 року в розмірі 479 038,07 грн звернено стягнення на предмет іпотеки.

Великою Палатою Верховного Суду в справі № 310/11534/13-ц від 04 липня 2018 року зроблено висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Разом з тим, суди, встановивши, що розмір заборгованості за рішенням суду від 04 березня 2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки станом на 28 лютого 2013 року склав 479 038,07 грн, а при вчинені виконавчого напису - 2 936 082,53 грн за період з 26 березня 2013 року по 18 грудня 2015 року, суди достовірно не з'ясували розміру заборгованості за кредитним договором та не перевірили періоду за який вона нарахована, а також не встановили періоду нарахованих ОСОБА_2 процентів за користування кредитними коштами, не встановили та не зазначили в рішенні, чи на момент вчинення нотаріального виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, прийняв без перевірки розрахунків заборгованості ОСОБА_2, хоча він заявив суду про неправильний розрахунок відповідачем заборгованості і про те, що у цій частині вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» неправомірні.

Колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_2 щодо неправильного розрахунку розміру заборгованості за кредитом, який був поданий ТОВ «Кредитні ініціативи» нотаріусу для вчинення виконавчого напису, є важливими і такими, що можуть прямо вплинути на результат розгляду справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами повністю не встановлено, а тому судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 389, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області

від 29 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення суду першої та апеляційної інстанцій втрачають законну силу та у подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило