Справа № 496/4820/18
Провадження № 2-н/496/133/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 (представник заявника ОСОБА_2) про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Отже, суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Додані представником заявника до заяви документи всупереч вимогам п.2 ст.95 ЦПК України не завірені належним чином.

Відповідно до п.1 ч.1ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166, 260, 261, 353,354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 (представник заявника ОСОБА_2) про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Розяснити заявнику про можливість повторного звернення до суду з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя О.П. Галич