Справа № 2-3849/08
Провадження № 2-п/522/249/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Полегенького В.С.,

розглянувши у судовому засіданні заяву Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2008 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності.

В обґрунтування заяви заявники відзначили, що 05.03.2008 року Приморський районний суд м. Одеси виніс заочне рішення по справі № 2-3849/08, яким позов задоволено. Із таким рішенням відповідачі не можуть погодитися, вважають його незаконним та необґрунтованим, оскільки обставини справи встановлені не в повному обсязі. Відповідач вважає, що рішенням суду було порушено вимоги, щодо прийняття заочного рішення, а саме не обізнаність відповідачів про розгляд справи в суді, повістки вони не отримували, іншим засобом зв'язку з ними не зв'язувалися. Відповідачі вважають, що за таких обставин заочне рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року заява Одеської міської ради про перегляд заочного рішення прийнята до провадження судді Науменко А.В.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином.

Представник заявника ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу у його відсутність, наполягав на скасуванні заочного рішення, підтримав посилання на незаконність рішення суду, зазначені у заяві про перегляд заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви про перегляд заочного рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, законодавець для скасування заочного рішення суду передбачає сукупність умов, а саме неявка в судове засідання з поважних причин та істотне значення доказів для вирішення справи.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2008 року у справі № 2-3849/08 позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності задоволено, визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення - горище загальною площею 76,5 кв.м., яке розташоване над квартирою АДРЕСА_1 що належить позивачу.

Таким чином, для перегляду судом заочного рішення необхідна наявність усіх підстав для перегляду передбачених ч.1 ст. 288 ЦПК України, які у заяві представника відповідача про перегляд заочного рішення - відсутні.

Суд враховує, що заявником не додано доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають мати істотне значення для правильного вирішення спору та які не були відомі суду підчас задоволення заочного рішення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу, що з часу набрання заочним рішенням законної сили минуло 10 років. З матеріалів наданих представником Одеської міської ради слідує, що ОСОБА_1 пояснила представникам ОМР, що не є власником квартири та горища на цей час, однак ОМР цю обставину не перевіряло.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Відповідно до ч. 3ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

На підставі вищевикладеного, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо остаточності рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Одеської міської ради про перегляд заочного рішення судом першої інстанції, а значить заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 89, 258-260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності - залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Науменко А.В.,

21.12.2018