Єдиний унікальний номер 229/3182/17 Номер провадження 22-ц/775/548/2018
Головуючий у 1 інстанції Панова Т.Л.
Суддя доповідач Тимченко О.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар О.І., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання : Ситник Д.Л.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу № 229/3182/17 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про зобов'язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»,

на рішення Дружківського міського суду від 29 листопада 2017 року (суддя Панова Т.Л.), ухваленого в приміщення Дружківського міського суду Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послався на те, що він проживає зі своєю родиною в квартирі АДРЕСА_1 та є користувачем послуг водопостачання і водовідведення, які надає відповідач. В квартирі для обліку обсягів використаної холодної води встановлено лічильника системи КВ - 1,5 , заводський № 024983, облік показників якого ведеться по особовому рахунку № НОМЕР_1. На момент вселення в квартиру, в березні 2015 року, заборгованості з оплати послуг за водопостачання не було. З березня 2015 року оплату за дані послуги він вносив регулярно, відповідно до даних прибору засобу обліку води, що споживається. 25 березня 2016 року представниками відповідача засіб обліку споживання холодної води було оглянуто, про що свідчить акт прийому в експлуатацію засобів обліку холодної води від 25 березня 2016 року, ніяких порушень виявлено не було. З зазначеного часу, а саме з березня 2016 року і по 04 липня 2017 року, ніяких повідомлень про майбутню перевірку, необхідність проведення перевірки засобу обліку від відповідача не надходило. 04 липня 2017року представник Торецького ВУВКГ повідомив його про необхідність проведення повірку лічильника, що ним було виконано негайно. Згідно акту прийому в експлуатацію засобів обліку холодної води від 17 липня 2017року ніяких порушень виявлено не було. За період з 01 січня 2017 року по червень 2017 року оплата за послуги водопостачання і водовідведення нарахована йому згідно норм споживання води відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Вважає, що відповідач грубо порушив чинне законодавство, переклав витрати на повірку квартирних засобів води на нього, як на споживача. Борг нарахував йому необґрунтовано, оскільки періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки покладається на суб'єктів господарювання. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору. З урахування уточнених позовних вимог просив суд: зобов'язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань з водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з січня 2017 року по 05 липня 2017 року за показами квартирного засобу обліку холодної води, а за період знаходження лічильника на повірці з 06 липня по 17 липня 2017 року здійснити за середніми показами засобу обліку холодної води за попередні 3 місяці.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 29 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Компанія» «Вода Донбасу» про зобов'язання вчинити певні дії задоволено : зобов'язано КП "Компанія "Вода Донбасу" здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритому на ім'я ОСОБА_1: за період з 01 січня по 05 липня 2017 року за показаннями квартирного засобу обліку холодної води; за період з 06 липня по 17 липня 2017 року згідно із середньомісячними показаннями квартирного засобу обліку холодної води за попередні три місяці . Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

З зазначеним рішенням не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що підставою для виникнення спірних правовідносин є несвоєчасна повірка приладу обліку води позивачем, згідно акту прийняття в експлуатацію прибору обліку від 25 березня 2016 року строк повірки лічильника КВ-1,5, сплинув 1 в січня 2013 року, наступний строк - січень 2017 року. 06 липня 2017 року лічильник був знятий позивачем і наданий для здійснення перевірки. До особистого рахунку позивача внесено відомості, що з січня 2017 року плата за водопостачання нарахована за нормами споживання холодної води. Тарифами , що затверджені для КП «Компанія «Вода Донбасу» не передбачені витрати на проведення періодичної повірки та пов'язаних з нею обслуговування та ремонту засобів обліку води для мешканців багатоквартирного житлового фонду та приватного сектору. Крім того, безоплатне надання послуг з повірки та обслуговування приладів обліку води є порушенням ліцензійних умов ведення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 279 від 10 серпня 2012 року, що тягне за собою застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій, а також необґрунтованих збитків. Витрати на встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного та розподільного обліку холодного водопостачання жодного разу до структури тарифів не входили.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.4, 6 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності ті інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дана справа є незначної складності, не підпадає під категорію справ які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що квартиронаймачем квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, згідно ордеру на жиле приміщення № 24788 серія 21 , виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дружківської міськради № 47 від 04.02.2015 р, є ОСОБА_1(а.с.13) Відповідачем на ім'я останнього відкритий особистий рахунок № НОМЕР_1 (а.с.18). Згідно акту від 17.07.2017 року, які складені представником підприємства водопостачання Торецького виробничого управління водопровідно - каналізаційного господарства, підтверджується, що квартирний засіб обліку лічильник води крильчатий КВ-1,5 заводський номер 024983, перебував на обліку виконавця, тобто відповідача. (а.с.14), ОСОБА_2 № НОМЕР_1 від 25.03.2016 року строк повірки лічильника КВ-1,5 заводський № 024983 - січень 2013 року, наступний строк - січень 2017року. 06 липня 2017 року лічильник КВ-1,5 , № 024983, був знятий позивачем і наданий до Торецького ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» для здійснення повірки. (а.с. 86-88 ). Цей факт відповідачем визнається. Згідно паспорту №26347 на лічильник води крильчатий КВ-1,5, заводський номер 024983, на ім'я ОСОБА_1, адреса АДРЕСА_1 повірка відбулася 13.07.2017року, висновок - придатний (а.с.9). Актом від 17.07.2017року , який складений представником відповідача у присутності позивача за адресою АДРЕСА_1 підприємство водопостачання прийняло в експлуатацію засіб обліку холодної води КВ-1,5, заводський № 024983 (а.с.14) В особовому рахунку № НОМЕР_1 є відомості про встановлення 17.07.2017 року в квартирі позивача лічильника КВ-1,5, номер 024983. В особовому рахунку також є відомості про те, що з січня 2017 року плата за водопостачання нарахована за нормами споживання холодної води (а.с.18).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку що саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку лічильника холодної води в квартирі позивача. Отже, у спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок суб'єкта господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на водопостачання і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг. Суб'єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення до квартири позивача є Дружківське (колишнє Торецьке) виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу». Цей факт сторонами визнається і відповідач його не оспорює. Саме Дружківське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» був і є виконавцем послуг по водопостачанню та водовідведенню. В судовому засіданні встановлено, що станом на 01 січня 2017року в квартирі позивача знаходився квартирний засіб обліку № 024983, КВ-1,5 , який перебував на абонентському обліку виконавця (відповідача). Цей засіб обліку був знятий 06 липня 2017 року у зв'язку із необхідністю його періодичної повірки. 17 липня 2017 року в квартирі був встановлений цей же засіб обліку № 024983, оскільки за висновком повірки є придатний. З посиланням на вимоги ст. 32 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», пункти 10, 15 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 зазначив, що у разі, якщо в квартирі позивача був встановлений засіб обліку води, єдиною підставою для переведення споживачів на плату за послуги згідно з нормативами (нормами) споживання є виявлена несправність засобів обліку води, що не підлягає усуненню. Такі нарахування здійснюються лише з моменту виявлення несправності засобів обліку води. Відповідачем не надано суду доказів про несправність засобу обліку води № 024983, який був знятий позивачем і наданий відповідачеві для повірки. Навпаки, лічильник визнаний придатним до подальшої експлуатації. Тому суд дійшов висновку, що відповідач здійснив нарахування позивачу плати за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.01.2017 року по 05.07.2017 року за нормами споживання в порушення п. 10 Правил, а за період повірки лічильника з 06.07.2017 року по 17.07.2017 року, що не перевищив одного місяця, - в порушення п. 15 Правил.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суб'єкти господарювання зобов'язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 24 Постанови Кабінету Міністрів України "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" №869 від 01 червня 2011 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), так і станом на час розгляду справи, визначено, що до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, а саме витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата.

Отже, у спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок суб'єкта господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на водопостачання і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку лічильника холодної води в квартирі позивача.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині зобов'язання провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення з 01 січня по 05 липня 2017 року та з 06 липня по 17 липня 2017 року з урахуванням показань лічильників холодної води, правильно виходив з положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 року та зазначив, що відповідачем жодними доказами не доведена несправність засобів обліку води в квартирі позивача, що стало підставою для нарахування оплати за водопостачання та водовідведення за нормами споживання за кількістю осіб, зареєстрованих у квартирі.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Виходячи з роз'яснень, викладених в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», при з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК.

Але, як у суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції відповідачем не доведено належними та допустимими доказами несправність засобів обліку води в квартирі позивача, що стало підставою для нарахування оплати за водопостачання та водовідведення за нормами споживання за кількістю осіб, зареєстрованих у квартирі.

Тому, апеляційний суд вважає обґрунтованим рішення суду про задоволення позовних вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок нарахувань за послуги з центрального водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 відкритому на ім'я ОСОБА_1 за період з 01 січня по 05 липня 2017 року за показниками квартирного обліку холодної води та за період з 06 липня по 17 липня 2017 року згідно із середньомісячними показниками обліку холодної води за попередні три місяці.

Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до переоцінки доказів у справі.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 травня 2018 року.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

О.І.Корчиста