Справа № 2/593/513/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"13" грудня 2018 р.

в складі: головуючого судді: Німко Н.П.

при секретарі: Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем ОСОБА_2. В обґрунтування позову зазначила, що 07 квітня 2014 року уклала шлюб із відповідачем, який зареєстровано Божиківською сільською радою Бережанського району Тернопільської області. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя із відповідачем не склалося по причині зловживання відповідачем алкоголем, що унеможливлює сумісне проживання. Вважає, що шлюб між ними існує лише формально, в зв?язку із чим просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, подала суду заяву, в якій вказала: « У підготовче та судові засіданні по цивільній справі за моїм позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу я з?явитися не можу за сімейними обставинами. Прошу такий судовий розгляд моєї справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні, теперішнє моє прізвище на дошлюбне не змінювати, понесені мною судові витрати в розмірі 704, 80 грн. у виді судового збору прошу залишити за мною. Також прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання зазначені у позові і у цій заяві. Додатково повідомляю суд, що після одруження наші стосунки погіршилися через втручання у них свекрухи. Я пропонувала чоловіку переїхати жити окремо, бо таке життя для мене нестерпне, однак він відмовився. Я переїхала з с.Божиків Бережанського району у м.Тернопіль, де і проживаю разом з дитиною, окремо від чоловіка останні 2.5 роки. За цей час чоловік не робив спроб помиритися, дитиною не цікавиться, ми не спілкуємося, стосунків не підтримуємо, спільного господарства не ведемо. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, оскільки повністю втратила почуття любові та поваги до відповідача, наш шлюб відновленим бути не може. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права, свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому мого права на створення нової повноцінної сім?ї. Так, у даний час у мене є чоловік з яким я проживаю останній час і маю намір вступити до шлюбу. Щодо доказів в підтвердження вказаних мною обставин, то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову й обставин, яким він обґрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи».

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій зазначив: «Прошу судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до мене про розірвання шлюбу проводити без моєї участі, позовні вимоги визнаю в повному обсязі, не заперечую щодо їх задоволення. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення, наш шлюб дійсно повністю і безповоротно розпався, я втратив почуття любові і поваги до позивачки, наш шлюб відновленим бути не може. Більше 2.5 років ми проживаємо окремо, з цього часу між нами немає шлюбних стосунків, спільного господарства не ведемо, знаю, що у позивачки є інший чоловік, з яким вона спільно проживає. Прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої письомі пояснення, зазначені у цій заяві».

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняття визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, взявши до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено наступне:

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб 07 квітня 2014 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Божиківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, актовий запис №01, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб.

У вказаному шлюбі у сторін по справі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із заяви відповідача, поданої до суду, відповідач визнає позовні вимоги повністю.

У суду не виникло обґрунтованого сумніву, як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи.

Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

З врахуванням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги і які фактично визнані відповідачем, судом встановлено, що сторони протягом останніх двох з половиною років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, позивачка спільно проживає з іншим чоловіком, з яким в майбутньому бажає створити нову сім?ю, їх шлюб повністю і безповоротно розпався і відновленим бути не може, перебування у шлюбі носить формальний характер, сторони обопільно не бажають перебувати у шлюбі.

А тому, суд прийшов до висновку, що сімя сторін по справі розпалася остаточно, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивачки, так і відповідача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 14, 76-78, 200, 206, 258, 263-265, 268, 282, 284 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 109, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 07 квітня 2014 року виконавчим комітетом Божиківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, актовий запис №01.

Прізвище позивачки залишити без змін.

Судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок залишити за позивачкою ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду..

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5