Провадження № 2-ві/522/97/18
УХВАЛА

20 листопада 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 15.11.2018 року про відвід судді Шенцевої О.П. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі структурного підрозділу Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання недійсними договорів, скасування реєстрації декларацій,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі структурного підрозділу Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання недійсними договорів, скасування реєстрації декларацій.

15.11.2018 року від позивача надійшла заява про відвід головуючої по справі судді Шенцевої О.П., яка обґрунтована тим, що суддя ухвалою суду від 25.10.2018 року відмовила у задоволенні його клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 16.11.2018 року (с. Шенцева О.П.) заяву ОСОБА_1 про відвід судді було визнано необґрунтованою та провадження у справі було зупинено на час вирішення цього питання іншим суддею згідно ч.3 ст.40 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 19.11.2018 року , розгляд заяви про відвід судді розподілено на суддю Домусчі Л.В..

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п.15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про відвід судді, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, з наступних підстав.

Підстави, за яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) визначені у ч.1 ст.36 ЦПК, зокрема, якщо інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи ( ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя ( п.3 ст.46 ЦПК).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можу бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п.5 ст. 39 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов'язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об'єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Фактично підставою для звернення ОСОБА_1 з заявою про відвід судді Шенцевої О.П. став той факт, що остання ухвалою суду від 25.10.2018 року залишила без задоволення його клопотання про забезпечення позову. 31 жовтня 2018 року ним було подано апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду, проте на час подання заяви про відвід судді (15.11.2018 року) апеляційна скарга разом з виділеними матеріалами справи до апеляційного суду не були надіслані, що, на думку заявника, свідчить про необєктивне та упереджене ставлення до нього головуючого судді Шенцевої О.П..

Проте, як встановлено суддею за розглядом даної заяви, виділенні матеріали цивільної справи разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 були підготовленні та здані секретарем судді Шенцевої О.П. 07.11.2018 року. Відправка даних матеріалів до суду апеляційної інстанції здійснюється уповноваженим робітником канцелярії суду та не свідчить про упередженість головуючого судді.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "ОСОБА_6 проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "ОСОБА_7 проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П'єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об'єктивному розгляді справи.

Крім того, із заяви про відвід вбачається, що підставою для відводу судді заявник зазначає сумніви у неупередженості головуючого, проте будь-яких доказів на підтвердження обставин викладених у заяві не надано, як і доказів упередженості головуючого у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, вивчивши мотиви, наведені заявником у заяві про відвід судді, суд приходить до висновку, що заявлений відвід не може бути задоволений, оскільки він суперечить діючим нормам Закону, заявник не навів належних доказів щодо упередженності судді Шенцевої О.П. та що існують обставини, що викликають сумнів в її об'єктивності.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для відводу судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П. у цивільній справі № 522/17324/18.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.35-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 15.11.2018 року про відвід судді Шенцевої О.П. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі структурного підрозділу Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання недійсними договорів, скасування реєстрації декларацій.

Повернути справу для продовження розгляду справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Домусчі Л.В.