Провадження № 2/521/460/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Малиновський районний суд міста О деси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1, ПАТ «УкрСиббанк», треті особи ПАТ «Дельта Банк», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки та скасування запису про державну реєстрацію,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Департамент комунальної власності Одеської міської ради з позовом до ОСОБА_1, ПАТ «УкрСиббанк», треті особи ПАТ «Дельта Банк», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки та скасування запису про державну реєстрацію та просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 08.06.2007р. № 5102698, укладений між ОСОБА_1 за АКІБ «УкрСиббанк», за яким передано в іпотеку нежитлове приміщення, загальною площею 236,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2; скасувати запис про заборону на нерухоме майно нежитлового приміщення, загальною площею 236,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27 під номером запису про заборону № 134 та запис про іпотеку № 1623, реєстраційний номер обтяження 5102698; а також стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, є обєктом комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_3 на підставі рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» і рішення Одеської міської ради народних депутатів № 179-XXI від 27.09.1991 року «Про формування комунальної власності м. Одеси» - територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради з 1991 року є власником державного житлового і нежитлового фонду з матеріально-технічною базою й ремонтними організаціями, що пов'язані із обслуговуванням та експлуатацією зазначених фондів, управлінням яких займається Департамент комунальної власності Одеської міської ради. Цивільним кодексом УРСР, який діяв до 01.01.2004р., не було передбачено обов'язкової державної реєстрації права власності при здійсненні правочинів.

29.06.2004 року на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 11/72 представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради, передало в оренду ТОВ «Гранд», директором якого є відповідач - ОСОБА_1, у строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу загальною площею 158,5 кв.м. по вул. Дальницькій, 27 у місті Одесі.

В процесі експлуатації цього приміщення ТОВ «Гранд» здійснило внутрішню реконструкцію та капітальний ремонт підвалу і за рахунок приєднання додаткових приміщень його площа збільшилася з 158,5кв.м. до 236,5кв.м.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року право власності на нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, було визнано за ОСОБА_4.

14.12.2006 року між ОСОБА_1, який діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купила нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27.

13 березня 2007 року ОСОБА_5 на підставі договору дарування подарувала ОСОБА_1 нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27.

27.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, яким передано в іпотеку нежитлове приміщення підвалу по вул. Дальницькій, 27 у місті Одесі площею 236,5 кв.м.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.03.2008 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року скасовано та справу було направлено на новий розгляд, а в подальшому ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 24.11.2010р. позовну заяву було залишено без розгляду.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.08.2017р., позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, укладений між ОСОБА_1, який діяв від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 14.12.2006 року та зареєстрований в реєстрі за №3-5218; витребувано від ОСОБА_1 зазначене нежитлове приміщення підвалу та зобовязано передати у власність територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, а також вирішено виселити ОСОБА_1 із зазначеного нежитлового приміщення та передати це приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року, ухваленим за результатами розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 вказане заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу скасовано, відмовлено Департаменту комунальної власності в позові про визнання договору купівлі-продажу спірного майна недійсним. В іншій частині заочне рішення залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2015 року, постановленою за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк», відмовлено в скасуванні заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2016 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2013 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23.11.2015р. скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Малиновським районним судом м. Одеси від 21.03.2017 року було ухвалено рішення, яке набрало законної сили та яким задоволено позов Департаменту в частині витребування від ОСОБА_1 нежитлового приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27 та передано у власність територіальній громаді м. Одеси в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, та виселено ОСОБА_1 з нежитлового приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, та передано це приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_3 від 10 березня 2016 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року, іпотечний договір укладений 27.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, яким передано в іпотеку нежитлове приміщення підвалу по вул. Дальницькій, 27 у місті Одесі площею 236,5 кв.м., визнано недійсним. В момент виконання зазначеного рішення суду щодо скасування обтяження, яке було накладено внаслідок укладення іпотечного договору від 27.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, було встановлено, що спірне нежитлове приміщення по вул. Дальницькій, 27 у місті Одесі є предметом іншого іпотечного договору, укладеного 27.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, право вимоги за яким перейшло від АКІБ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк», тобто одне приміщення було предметом двох договорів іпотеки. За результатом збору доказової бази для нового позову, Департаментом встановлено, що 08.06.2007 року було укладено іпотечний договір між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 відносно нежитлового підвального приміщення, загальною площею 236,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі № 1623. Крім цього, у зв'язку із посвідченням приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вищевказаного іпотечного договору було накладено заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі нежитлового приміщення підвалу та зареєстровано під № 134. Договір іпотеки є недійсним, оскільки в особи не було належного обсягу цивільної правоздатності розпоряджатись приміщенням і сам зміст спірного правочину суперечив ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. З недійсності договору іпотеки випливає і недійсність самого запису про заборону на нерухоме майно, що є похідним від недійсного договору іпотеки, та у звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, про що було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначали, що позов задоволенню не підлягає, оскільки твердження позивача не відповідають змісту відповідних норм ЦК України, а саме в даному випадку відсутні підстави для визнання Договору іпотеки недійсним. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та вважає себе власником спірного нерухомого майна саме на підставі рішення Малиновського районного суду від 21.03.2017р. у справі № 1519/11771/12, однак дане рішення не є підставою для задоволення позовних вимог про визнання Договору іпотеки недійсним. А також позивач у позові жодним чином не довів свого права власності на предмет іпотеки. Крім того, позивач не довів порушення своїх прав спірним Договором іпотеки, не є стороною оскаржуваного Договору іпотеки та не надав суду доказів наявності у нього права власності на спірне нерухоме майно станом на момент укладення спірного договору, тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та просила відмовити в заявлених вимогах позивача, про що було надано до суду письмові пояснення, в яких зазначала, що вимоги позивача необґрунтовані та не законні, оскільки при укладанні спірного Іпотечного договору всі передбачені чинним законодавством вимоги були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про його невідповідальність вимогам законодавства та визнавати недійсним. На момент вчинення Договору іпотеки власником майна був саме ОСОБА_1, який мав у розпорядженні всі належним чином оформлені правовстановлюючі документи на квартиру, право власності його на майно було зареєстровано у порядку, визначеному законом. Також зазначала, що Департамент комунальної власності ОМР не є стороною Договору іпотеки, не є власником предмету іпотеки, оскільки він своє право власності не зареєстрував у передбаченому законом порядку, тому він взагалі не може бути стороною в даному спорі. Крім того, позивачем пропущено строки позовної давності на звернення до суду із даним позовом, оскільки іпотечний договір, що оскаржується, був укладений 27.04.2007р., якщо позивач вважає себе власником спірного майна ще з 1991 року, тоді він знав про укладення іпотечного договору та накладення обтяжень на предмет іпотеки з моменту його укладення, та з клопотанням щодо поновлення строків до суду не звертався.

Представник ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, відзиву відповідача щодо позовної заяви, а також дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так судом встановлено, що відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» № 266-ХХІ від 25.11.1991 року і рішення Одеської міської ради народних депутатів № 179-XXI від 27.09.1991 року «Про формування комунальної власності м. Одеси» нежиле приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27 є обєктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради. (том 1 а.с. 119-133)

У відповідності до рішення Одеської міської ради «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради з виконання функцій орендодавця нежилих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Одеси», єдиним органом, що здійснює управління комунальною власністю Одеської міської ради, є Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

29.06.2004 року на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 11/72 представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, правонаступником якого є Департамент комунальної власності Одеської міської ради, передало в оренду ТОВ «Гранд», директором якого є відповідач - ОСОБА_1 у строкове платне користування нежитлове приміщення підвалу загальною площею 158,5 кв.м. по вул. Дальницькій, 27 у місті Одесі.

В процесі експлуатації цього приміщення ТОВ «Гранд» здійснило внутрішню реконструкцію та капітальний ремонт підвалу і за рахунок приєднання додаткових приміщень його площа збільшилася з 158,5кв.м. до 236,5кв.м.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року право власності на нежиле приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, було визнано за ОСОБА_4.

14.12.2006 року між ОСОБА_1, який діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_5 купила нежиле приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27.

13 березня 2007 року ОСОБА_5 на підставі договору дарування подарувала ОСОБА_1 нежиле приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27.

Право власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно було зареєстровано, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» № 13867135 від 14 березня 2007 року.

27.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, яким передано в іпотеку нежитлове приміщення підвалу по вул. Дальницькій, 27 у місті Одесі площею 236,5 кв.м.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.03.2008 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.04.2006 року скасовано та справу було направлено на новий розгляд, а в подальшому ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 24.11.2010р. позовну заяву було залишено без розгляду.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.08.2017р., позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було задоволено, договір купівлі-продажу від 14.12.2006 року, укладений між ОСОБА_1, який діяв від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, та ОСОБА_5 визнано недійсним; витребувано від ОСОБА_1 нежитлове приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27 та передано у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; виселено ОСОБА_1 з нежитлового приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року, ухваленим за результатами розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 вказане заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу скасовано, відмовлено Департаменту комунальної власності в позові про визнання договору купівлі-продажу спірного майна недійсним. В іншій частині заочне рішення залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2015 року, постановленою за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк», відмовлено в скасуванні заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2016 року, касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.09.2013 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23.11.2015р. скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. (том 1 а.с.46-48)

Відтак Малиновським районним судом м. Одеси від 21.03.2017 року було ухвалено рішення, яким задоволено позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4О, ОСОБА_5. ОСОБА_1, треті особи Одеська міська рада, ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна у добросовісного набувача та виселення в частині витребування від ОСОБА_1 нежитлового приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27 та передано у власність територіальній громаді м. Одеси в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, та виселено ОСОБА_1 з нежитлового приміщення підвалу загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, та передано це приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, в іншій частині позовних вимог - відмовлено. (том 1 а.с. 11-14)

Вищезазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 р. залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 03.08.2017 р. (а.с. 15-16)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2017р. відкрито касаційне провадження у справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4О, ОСОБА_5. ОСОБА_1, треті особи Одеська міська рада, РПТ «Дельта Банк» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна у добросовісного набувача та виселення. (а.с.111)

Ухвалою Верховного Суду 22.05.2018р. зупинено виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року до закінчення касаційного провадження у справі. (а.с.213)

Окрім того, рішенням Малиновського районного суду міста ОСОБА_3 від 10.03.2016 року у справі (521/4073/15-ц) за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію іпотечний договір, укладений 27,042007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, яким передано в іпотеку нежитлове приміщення підвалу по вул. Дальницькій, 27 у місті Одесі площею 236,5 кв.м., визнано недійсним. (том 1 а.с. 17, 134-137)

Вищезазначене рішення набрало законної сили на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.12.2016р., якою касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, та рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2016р. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 11.05.2016р. залишено без змін. (а.с. 138-140)

У відповідності до статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10.03.2016 року, яке набрало законної сили стосовно осіб, які беруть участь у справі доказуванню не підлягають.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, що під час виконання зазначених рішень суду Департаментом встановлено, що 08.06.2007 року було укладено іпотечний договір між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 відносно нежитлового підвального приміщення, загальною площею 236,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі № 1623.(а.с.63-65)

Крім цього, у зв'язку із посвідченням приватним нотаріусом Одеського міського вотаріального округу ОСОБА_2 вищевказаного іпотечного договору було накладено заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі нежитлового приміщення підвалу та зареєстровано під № 134.

Матеріалами справи судом встановлено, що в якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору укладеного з ПАТ «УкрСиббанк», між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки від 08.06.2007р., за умовами якого Банком прийнято в іпотеку нежитлове підвальне приміщення, загальною площею 236,5 кв.м., розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, що належало ОСОБА_1 (том 1 а.с.63-65)

Вищезазначені обставини підтверджуються, інформаційною довідкою Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, яку було сформовано 20.11.2017р. Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи. (том 1 а.с. 10)

Посилання відповідача на той факт, що позивачу з 2012р. було відомо щодо спору по зазначеному приміщенню і що про спірний договір іпотеки він міг дізнатися з реєстру речових прав на майно, так як ця інформація є загальнодоступною, не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у зв»язку з пропуском строку позовної давності, оскільки це є правом позивача а не його обов»язком.

Судом оглянута справа (521/4073/15-ц) за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним та скасування записів про державну реєстрацію, однак у вказаній справі відсутні докази того, що позивачу було відомо про іпотечний договір, укладений 08.06.2007р. між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», предметом якого виступало нежитлове приміщення, загальною площею 236,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27.

Інших доказів того, що позивачу раніше було відомо про укладення спірного договору, представником відповідача не надано.

Таким чином суд прийшов до висновку про те, що позивачу не було відомо про існування іпотечного договору від 08.06.2007 р., до моменту формування інформаційної довідки, а отже позивачем строк позовної давності не пропущено.

Суд зазначає, що за даних обставин посилання представника відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності не беруться до уваги.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Задовольняючи позов про визнання іпотечного договору недійсними, суд виходив із наступного.

За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавцем може бути власник майна.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За змістом ст. 388 ЦК України добросовісним вважається придбання майна не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Таким чином, ОСОБА_1 під час укладення іпотечного договору, яким було передано в іпотеку нежиле приміщення загальною площею 236,5 кв. м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, не мав необхідний обсяг повноважень власника спірного майна, а саме майно витребувано у ОСОБА_1 за рішенням суду власником майна - Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, що є підставою для визнання іпотечного договору від 08.06.2007 року недійсними.

Не можуть бути взяті до уваги доводи представників відповідачів про те, що право власності позивача на спірне нежиле приміщення не було зареєстровано у встановленому законом порядку, так як позивач набув право власності на спірне майно ще в 1991 році відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» № 266-ХХІ від 25.11.1991 року, та право власності позивача на спірне майно скасовано не було. Вказані обставини встановлені зазначеними рішеннями першої, апеляційної та касаційної інстанцій, які набрали законної сили та мають першочергове значення для суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради є законними, обґрунтованими, а його порушені права належить захистити шляхом визнання іпотечного договору недійсним та скасування.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем документально підтверджено понесення витрат за сплату судового збору в сумі 3200 грн., а отже зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 203, 204, 215, 626-629 ЦК України, ст.ст. 76-81,83, 113, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1, ПАТ «УкрСиббанк», треті особи ПАТ «Дельта Банк», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки та скасування запису про державну реєстрацію задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки від 08.06.2007р. № 5102698, укладений між ОСОБА_1 за АКІБ «УкрСиббанк», за яким передано в іпотеку нежитлове приміщення, загальною площею 236,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2.

Скасувати запис про заборону на нерухоме майно нежитлового приміщення, загальною площею 236,5 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 27 під номером запису про заборону № 134 та запис про іпотеку № 1623, реєстраційний номер обтяження 5102698.

Стягнути в рівних частках з ПАТ «УкрСиббанк» (, МФО 351005, р/р НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії КЕ335941, виданий 09.09.1996р. Малиновським РВ м. Одеси, зареєстрований: 65000, АДРЕСА_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської (р/р 1909, МФО 828011 в ГУДКСУ в одеській області, , місцезнаходження: 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1) сплачений судовий збір в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2018р.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН