АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/647/17 Номер провадження 22-ц/786/668/18Головуючий у 1-й інстанції Колос Ю. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції з Новосанжарським районним судом Полтавської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2017 року у складі судді Колоса Ю.А.

по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Довженка», Шишацької районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай).

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів та просив визнати за ним право на земельну частку (пай), що розташована на території Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, рівної із іншими колишніми членами КСП ім. Довженка, розміром 2,37 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності та зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області виділити йому земельну ділянку площею 2,37 умовних гектарах без визначення меж в натурі із земель державної власності, які розташовані на території Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області за межами населеного пункту с. Яреськи, та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки на його імя.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 1956 року він був членом колгоспу ім. Тельмана Яреськівської сільської ради Полтавської області, правонаступниками якого були: з 1964 року сільськогосподарська артіль ім. Гоголя, з 1970 року колгосп ім. Гоголя, з 1984 року колгосп ім. Довженка, з 1992 року КПСП ім. Довженка, з 2000 року ПСП ім. Довженка, з 2005 року і по даний час ТОВ Агрофірма ім. Довженка. Він не виходив з членів колгоспу ім. Тельмана, тому вважає, що на день видачі державного акту на право колективної власності на землю був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Імені Довженка», оскільки воно є правонаступником колгоспу імені Тельмана, та набув право на земельну частку (пай) при паюванні земель КСП.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження свого перебування у членах КСП «Ім. Довженка» на момент паювання майна підприємства, то немає й підстав для визнання за ним права на земельну частку (пай), та, відповідно, і для покладення на відповідачів будь-яких обовязків, що є похідними від визнання за позивачем такого права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати і призначити новий розгляд справи по суті, визнати за ним право на земельну частку (пай).

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки факт звільнення його з членства у колгоспі ім. Тельмана будь-якими документами не доведено, тому він залишається членом колгоспу, підтвердженням чому є трудова книжка колгоспника, в якій не значиться про його звільнення, правонаступництво колгоспів зумовлює правонаступництво членства в колгоспах колгоспників.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно пункту першому частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального справа (стаття 375 ЦПК України).

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, серед яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічні принципи закріплені у статтях 12, 13, 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 з 1956 року був членом колгоспу ім. Тельмана Яреськівської сільської ради, в якому працював протягом 1956-1959 років. У 1960 році він був направлений колгоспом на навчання до Полтавського державного педагогічного інституту ім. В.Г. Короленка.

Факт роботи позивача у колгоспі ім. Тельмана з 1956 по 1959 рік підтверджується копією трудової книжки колгоспника № 950 та архівною довідкою № 06-15/К-158 від 01.07.2016 року, виданою Державним архівом Полтавської області, й відповідачами по суті не заперечується.

Проте, даний факт не доводить набуття позивачем права на земельну частку (пай), як члена КСП ім. Довженка, землі якого згідно листа виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області № 12-35/254 від 07.03.2017 року підлягали паюванню.

Доказів вступу ОСОБА_2 до членів КСП ім. Довженка та його роботи у даному підприємствіна час передання державного акта на право колективної власності на землю матеріали справи не містять і позивачем суду таких обставин не доведено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що його членство у колгоспі ім. Тельмана перейшло в порядку правонаступництва до КСП ім. Довженка не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Наявний в матеріалах справи лист архівного відділу Шишацької РДА Полтавської області за № 01-47/62 від 16.08.2016 року містить інформацію, що правонаступниками колгоспу ім. Тельмана є: з 1964 року - сільськогосподарська артіль ім. Гоголя, з 1970 року колгосп ім. Гоголя, з 1984 року колгосп ім. Довженка, з 1992 року КПСП ім. Довженка, з 2000 року ПСП ім. Довженка, з 2005 року по даний час ТОВ «Агрофірма ім. Довженка». Однак, дана інформація не є свідченням членства ОСОБА_2 у колективному сільськогосподарському підприємстві, що реформувалось.

Основним нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства, є ОСОБА_3 України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» за № 2114-ХІІ від 14 лютого 1992 року, який введено в дію 1 березня 1992 року Постановою Верховної Ради України від 14 лютого 1992 року за № 2115-ХІІ.

ОСОБА_3 застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності.

Статтею 1 Закону № 2114-XII визначено, що колективне сільськогосподарське підприємство (надалі підприємство) є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Згідно статті 5 названого Закону членство в колективному сільськогосподарському підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами такого підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

Право членства в колективному сільськогосподарському підприємстві може набуватись: шляхом засновництва після реєстрації колективного сільськогосподарського підприємства; перереєстрації статутів колективних сільськогосподарських підприємств з метою приведення їх у відповідність з вказаним Законом відповідно до п. 4 Постанови Верховної Ради від 14 лютого 1992 року № 2115-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»); у процесі приватизації майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств шляхом перетворенняїх у колективні сільськогосподарські підприємства відповідно до Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі»; шляхом прийняття до членів колективного сільськогосподарського підприємства в порядку та на підставах, передбачених законом та статутом.

Обовязковою умовою членства у колективному сільськогосподарському підприємстві є участь у виробництві сільськогосподарської продукції та товарів, що є метою створення КСП.

Таким чином, у спірних правовідносинах основою виникнення права членства та набуття членських прав є юридичний склад, що включає в себе прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про прийняття заявника до членів колективного сільськогосподарського підприємства та його трудова участь у діяльності цього підприємства, що по справі не встановлено.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у позивача права на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства «Ім. Довженка».

Доводи апеляційної скарги позивача таких висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права або неправильно застосовано норми матеріального права.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_4

підпис ОСОБА_5

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2018 року.

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1