14.12.2018 227/5457/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», Добропільська міська рада, третя особа - Комунальний заклад «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», Добропільська міська рада, третя особа - Комунальний заклад «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги», в якій вона просила:

- визнати протиправними дії Добропільської міської ради, які полягали в незаконному з порушенням встановленого порядку затвердженні 29 червня 2018 року секретарем Добропільської міської ради Древалем В.І . штатного розпису по КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» на 01 липня 2018 року;

- скасувати Наказ КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» №180-к від 07 листопада 2018 року про скорочення штатів, яким її було звільнено;

- поновити її на посаді сестри медичної лікарського кабінету (невропатолога) поліклінічного відділення №1 КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ»;

- стягнути з КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- зобов'язати КЗОЗ «Добропільська ЛІЛ» відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 30000грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що подана позивачем позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, крім іншого позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Як вбачається з позову ОСОБА_1 окрім вимоги про поновлення на роботі, за звернення з якою до суду відповідно до п. 1 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач від сплати судового збору звільнена, також звернулася з вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка є вимогою майнового характеру, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., яка є вимогою немайнового характеру.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно якого стягнення заробітної плати не є тотожнім стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що правило ст. 238 КЗпП про право органу, який розглядає спір, постановити рішення про виплату працівникові належних йому сум (крім передбачених ст. 235 КЗпП виплат середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи) без обмеження будь-яким строком застосовується за умови додержання строків звернення за вирішенням спору.

Таким чином, за подання позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачі не звільняються від сплати судового збору, оскільки це є компенсація за порушені права, а не заробітна плата.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року в справі № 243/9232/17.

Однак, дана позовна заява не містить ціни позову, що не дає можливості суду визначити розмір судового збору, який підлягає до сплати за звернення до суду з вимогою майнового харавтеру.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Заявлена вимога про стягнення моральної шкоди відноситься до вимог немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством та у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В абзаці 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1762 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму (тобто 704,80 грн.) для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму (тобто 8810 грн.).

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму (тобто 704,80 грн.) для працездатних осіб.

Проте, документів, які б підтверджували сплату позивачем судового збору за даним позовом суду надано не було.

У зв'язку з чим, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків, шляхом зазначення ціни позову та сплати судового збору на рахунок - 5035, отримувач - Добропільське УК/м.Добропiлля/22030101, код отримувача (ЕДРПОУ) - 37755456, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО ГУДКСУ) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (Державна судова адміністрація України,050)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185-187 ЦПК України ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», Добропільська міська рада, третя особа - Комунальний заклад «Добропільський центр первинної медико-санітарної допомоги» про поновлення на роботі, оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - залишити без руху і надати позивачу термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання нею ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних в ухвалі та роз'яснити, що у разі не виправлення недоліків у вказаний термін заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Копію ухвали направити позивачу для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.С.Мацишин

14.12.2018