Справа № 137/1611/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин цивільну справу за ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 14.07.2017 року, померла його сестра ОСОБА_4, яка за життя вчинила заповіт відповідно до якого заповіла все своє майно заповіла на його користь. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по вул. Партизанська, 16, с. Бруслинівка Літинського району Вінницької області. Позивач вказує, що не може нотаріально оформити спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, надали суду листа про розгляд справи без їхньої участі. Рішення просять прийняти на розсуду суду.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.7) судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 14.07.2017 року. Із свідоцтва про народження (а.с. 8) вбачається, що батьками ОСОБА_2 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Як зазначено у довідці ОСОБА_3 сільської ради за № 947 від 18.05.2018 р. (а.с. 9), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до довідки ОСОБА_3 сільської ради за № 239 від 09.02.2018 р.(а.с. 10) встановлено, що житловий будинок, який знаходиться по вул. Партизанська, 16 в с. Бруслинівка Літинського району Вінницької області рахується за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 14.07.2017 р. Згідно довідки за № 242 від 09.02.2018 р., виданої ОСОБА_3 сільською радою Літинського району Вінницької області (а.с.11) встановлено, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.07.2017 р., спадкоємцем будинку в с. Бруслинівка по вул. Партизанській, 17, є ОСОБА_2. Рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів за № 9-а від 25.01.1994 р. (а.с. 12 ) встановлено, що ОСОБА_4 Мих. (так у документів) передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,53 га. Із копії технічного паспорту на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по вул. Партизанській, 16 в с. Бруслинівка Літинського району Вінницької області (а.с.13-17) встановлено про відсутність відомостей про наявність правовстановлюючих документів. Із копії листа з Літинської державної нотаріальної контори за № 600/02-17 від 06.04.2018 року (а.с. 18) судом встановлено, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Згідно довідки КП «ВООБТІ» за № 1449 від 22.02.2018 р. (а.с. 19) встановлено, що реєстрація права власності обєкта по вул. Партизанська, 16, в с. Бруслинівка Літинського району Вінницької області не проводилась. Згідно заповіту від 12.02.2008 р. (а.с. 20) ОСОБА_5М, на випадок своє смерті зробила розпорядження, відповідно до якого заповіла своє майно ОСОБА_2. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 яка померла 14.07.2017 року в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_2 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок з по господарськими спорудами, який розташований за адресою вулиця Партизанська, 16, села Бруслинівка Літинського району Вінницької області, оскільки судом встановлено, що він є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -
Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право приватної власності на житловий будинок загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 25,5 кв.м. літ. «А», веранда літ. «а», ганок, сарай літ. «Б», погріб «п/Б», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, які розташовані за адресою вулиця Партизанська, 16 села Бруслинівка Літинського району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.07.2017 року. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.