ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 161/1325/18
Провадження № 2/636/1105/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 листопада 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання - Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2018 року до Чугуївського міського суду Харківської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики за підсудністю з Луцького міськрайонного суду Волинської області

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить суд стягнути з відповідача 5361,00 Доларів США, що еквівалентно 153 375,14 грн. боргу,та сплачений ним судовий збір.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 лютого 2015 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг 5000,00 доларів США із зобов'язаннями повернути суму боргу до 01.09.2015р. Однак, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 26.01.2018р. виникла заборгованість у розмірі 5361,00 Доларів США, що еквівалентно 153 375,14 грн.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив розглядати справу без його участі і зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Вислухавши думку позивача, оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

23 лютого 2015 р. ОСОБА_2 отримав згідно договору позики № 23/02/15 у ОСОБА_1 позику в розмірі 5000,00 доларів США та зобов'язався повернути борг до 01.09.2015р. (а.с. 4). Факт передачі коштів підтверджується Актом приймання - передачі грошових коштів від 23 лютого 2015 року (а.с. 5)

Станом на 26.01.2018 р. заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає 5361,00 Доларів США, що еквівалентно 153 375,14 грн., з яких: 5000,00 доларів США - сума боргу; 361 долар США - 3 % річних.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що договір складає між ним та ОСОБА_1. договір позики, що підтверджується підписом у договорі.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Доказом укладання договору позики та передачею по ньому грошей є акт приймання - передачі грошових коштів від 23.02.2015 року, підписаний відповідачем, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики підлягають задоволенню, згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України, як такі що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, так як позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася.

Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи обставини, на які позивач посилався у позові як на підстави своїх вимог, обґрунтовані. З зазначених підстав з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 5361,00 Доларів США, що еквівалентно 153 375,14 грн., що складається із суми боргу та відсотків за користування позикою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Оскільки позивачем судовий збір сплачений на рахунок Луцького міськрайонного суду Волинської області, додана до матеріалів справи квитанція про сплату судового збору не читається, взагалі сума судового збору на квитанції відсутня, а Луцьким міськрайонним судом Волинської області не надана довідка про зарахування судового збору на рахунок, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача у розмірі 1% від суми стягнутих коштів, що становить 1533,75 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280-283, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, заборгованість за договором позики від 23 лютого 2015 року у розмірі 5361,00 Доларів США, що еквівалентно 153 375 (сто п'ятдесят три тисячі триста сімдесят п'ять) грн. 14 коп., з яких: 5000,00 доларів США - сума боргу; 361 долар США - 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м Харків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,, та судовий збір в дохід держави у розмірі 1 533 (одна тисяча п'ятсот тридцять три) грн. 75 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -