___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1322/16-ц
Провадження № 2/520/1864/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.,

при секретарі Кирикової О.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1, яка також є представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4,

позивача ОСОБА_5,

представника відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1,

ОСОБА_2 ОСОБА_3,

ОСОБА_5

до

ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_10,

ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України»,

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_5 08 лютого 2016 року звернулись до Київського районного суду міста ОСОБА_11 з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якій просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12 та ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» на користь ОСОБА_5 55780 гривень 08 копійок та на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ОСОБА_3 266154 гривні 35 копійок.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилались на те, що вона - ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_3, є власниками коня української верхової породи, кличка якого - «Акбар», ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер коня UA120000300.

З травня 2011 року вони почали користуватись послугами філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України», а саме з оренди денника, для чого між ними був укладений відповідний договір по постою коня, копії якого в них не має, як і наступних договорів, оскільки керівництво іподрому ніколи їм екземпляр договору не повертало.

На виконання укладених договорів ними своєчасно, у встановлені строки готівкою до каси підприємства, вносилися грошові кошти у сумі визначеної у п. 3.1. договору, а також сплачували окремо електроенергію. Так, позивачами на виконання зазначеного договору щомісячно сплачувались грошові кошти в сумі 2000 грн.; починаючи з 01 вересня 2014 року згідно додаткової угоди від 01 вересня 2013 року. Сплата проводилась шляхом внесення готівкових платежів особисто позивачами, а в останні місяці безготівковим шляхом, на рахунок наданий позивачам, після їх чисельних прохань, безпосередньо підрозділом Міністерства аграрної політики України, відповідальним за одеській іподром - Департаментом тваринництва.

Строк дії договору відповідно до п. 5.1. спливав 31.12.2013 року.

Відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором тобто до 31 грудня 2014 року.

Протягом січня - вересня 2014 року між іподромом та родиною ОСОБА_2, як сторонами продовжували існувати договірні взаємовідносини, щодо надання послуг з постою коня, що підтверджується внесенням позивачкою ОСОБА_1 плати за отримання зазначеної послуги, а також їй видавались квитанції з зазначенням, що сплата за надані послуги приймається відповідно до укладеного договору. В останні місяці, сплата за договором йшла безготівковим шляхом, сплачені кошти приймались відповідачем, що підтверджує чинність договору.

Позивач - ОСОБА_5 зазначила, що вона є власником кобили чистокровної верхової породи, з кличкою «Море», ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер UKR000002587.

Вона - ОСОБА_5, почала користуватися послугами з оренди денника на іподромі з 15 травня 2006 року, копії попередніх договорів ніколи не отримувала, крім договору №10 від 01 січня 2014 року, отриманий після початку конфлікту родини «Томпсон» з працівниками іподрому. Договір №10 діяв до кінця 2014 року проте через перешкоди та погрози з боку працівників іподрому вона - ОСОБА_5 була вимушена зібрати коня 15 вересня 2014 року.

Договори ОСОБА_5 та ОСОБА_1 повністю тотожні за своїм змістом крім дат.

Щодо обставин, які обумовили розірвання договору, позивачі зазначають про наступне.

Так, 23 травня 2014 року працівник іподрому ОСОБА_6, на території іподрому скоїла напад на ОСОБА_1, за наслідком чого останньою 24 травня 2014 року була подана заява до Малиновського РВ УМВС України в Одеській області про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - нанесення тілесних ушкоджень громадянкою ОСОБА_6, про що було відкрито кримінальне провадженню № 00004521, в рамках якого здійснювалось проведення медичної експертизи зі встановлення ступеню нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_1, за наслідком проведення якої встановлено факт нанесення останній тілесних ушкоджень легкого ступеню, слідство за вказаним провадженням триває.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що через вказаний конфлікт керівництво іподрому, з кінця травня, стало чинити їй різні перешкоди у користуванні денником, потім охорона заборонила їй відвідувати іподром, бачити коня, доглядати та годувати його, тощо. Вказане підтверджується ще декількома кримінальними провадженнями щодо дій робітників іподрому.

Вказаному конфлікту передували низка інших пов'язаних з працівниками іподрому та їх ставленням до чужого майна та гідності, зокрема: факт заволодіння з боку робітника іподрому ОСОБА_6 сіном, яке належало ОСОБА_1 на праві власності, факт знущання над належному ОСОБА_1 конем, якому було пропалене вухо, ніж на долі денника (ОСОБА_1) у тому місці, де кінь міг нанести собі шкоду та інше.

ОСОБА_5, як свідок і сусід по конюшні іподрому, та особа, яка чесно і порядно заявила у міліцію про все, що вона знала з вказаного конфлікту, була теж обмежена у користуванні своїм денником, підверталась притисненню, а потім була вимушена залишити іподром.

Розділом 6 договору передбачено, що в односторонньому порядку розірвати договір можливо за погодженням сторін, або за невиконання, неналежне виконання договірних умов.

ОСОБА_13 стверджує позивач ОСОБА_1, з боку відповідача були факти, по відношенню до її родини, а саме:

- знущання над конем (нанесення йому фізичної шкоди), перешкоди у використанні денника, спілкування з конем та в обслуговуванні його потреб;

- заборона охороною іподрому взагалі відвідування іподрому;

- знущання над її родиною, надіслання листів з погрозами та клеветою;

- здійснення погроз про насильство у її адресу, внаслідок чого родина ОСОБА_1 була вимушені укласти договір №44/14 від 12 червня 2014 року про надання послуг з охорони, за що було сплачено майже тридцять тисяч гривень.

З намаганням добитися справедливості, як стверджують позивачі, вони звертались до органів внутрішніх справ (було відкрито три кримінальні провадження за якими триває слідство), прокуратури (були на особистому прийомі у Генеральній прокуратурі України), СБУ (особистий прийом у центральному апараті СБУ України), Міністерстві аграрної політики (особистий прийом міністра та директора департаменту тваринництва) декількох природоохоронних організацій за допомогою (є листування та інші докази), однак все було марно.

Доказами вказаних чисельних звернень, є копії доданих до позову наступних документі: талон-повідомлення №001759 від 24.05.2014; заява від ОСОБА_1 та Ш.М. до прокуратури від 25.06.2014; талони повідомлення №000646 та 000645 від 26.06.2014; лист ГУ МВС України в Одеської області від 03.07.2014; лист ОСОБА_5 від 10.07.2014; заява ОСОБА_5 від 17.07.2014 до прокуратури; заява ОСОБА_1 від 17.07.2014 до прокуратури; лист Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеської області від 20.08.2014 року; витяг з ЄРДР від 10.09.2014; повідомлення про початок досудового розслідування від 02.09.2014; талон-повідомлення №000447 від 29.08.2014; талон-повідомлення №000087 від 29.08.2014; лист з перекладом ОСОБА_14 від 02.07.2014 на 34 арк.; лист з перекладом ОСОБА_14 від 06.07.2014 на 9 арк.; лист з перекладом ОСОБА_14 від 12.09.2014 на 2 арк.; лист з перекладом ОСОБА_14 від 14.09.2014 р. на 3 арк.

Жодних порушень договору з їх боку, як стверджують позивачі, не було.

15 вересня 2014 року після чисельних протиправних дій з боку працівників іподрому, з великим трудом, позивачам вдалося забрати коней з іподрому.

16 вересня 2014 року були укладені відповідні договори на утримання коней з ООО «Стетсон», копія подібного договору із ОСОБА_14, а саме договір утримання коня від 16.09.2014 з актом на 4 арк., додається.

Щодо майна, яким незаконно заволоділи робітники іподрому, позивачі зазначають наступне.

Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5, право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316- 319 ЦК).

У денниках та каптерці при конюшні, де знаходились коні позивачів, зберігались їх речі (збруя, їжа, особисті речі, ліки, будівельні матеріали та ін..), вказаними приміщеннями вони - позивачі розпоряджались на підставі відповідних договорів найму, проте після 15 вересня 2014 року, до приміщень безпідставно зайшли працівники іподрому, які заволоділи розташованими там речами належними позивача, не дозволяючи їх вивезти.

Позивачі стверджують, що про факт протиправного заволодіння речами свідчать також акт огляду від 25 липня 2014 року, з частковим описом належного їм майна, який був складений колом заінтересованих працівників іподрому, які проводили протиправні дії та заволоділи майном, до яких заявлені позовні вимоги. Факт придбання вказаних речей у вигляді збруї, ліків та іншого підтверджується копіями чеків, замовлень та ін., які додаються позивачами до справи. Оскільки належне позивачам майно було розпродане працівниками іподрому, тому повернути його не можливо, позивачі вимагають грошову компенсацію.

Так, як стверджують позивачі, робітники іподрому заволоділи наступним майном належним родині ОСОБА_1, а саме: 1. «Люголь», 2 бут. по 50 мл., вартістю 10 грн.; 2. «Спазмо брю» в апулах, 3 коробки, вартістю 378 грн.; 3. «Розчин йоду», 2 бут. вартістю 14,8 грн.; 4. «Розчин зеленки», 1 бут. вартістю 6 грн.; 5. «Баралгетас» в апулах, 3 уп. вартістю 132 грн.; 6. «Ношпа» в апм., 1 уп. вартістю 286 грн.; 7. «Аналгін» в апм., 2 уп. вартістю 54 грн.; 8. «Хлоргексоден» 2 флак. вартістю 16 грн.; 9. «Перекіс», 3 флак. вартістю 10 грн.; 10. «Ледокоїн» в амп., 1 уп. вартістю 10 грн.; 11. «Новокаїн» в амп., 1 уп. вартістю 16 грн.; 12. «ОСОБА_15 не стерильна» 2 уп. вартістю 24 грн.; 13. «Спирт», 3 бут. вартістю 54 грн.; 14. «Бинт широкий» 2 уп. вартістю 30 грн.; 15. «Лазекс» в амп. 2 уп. вартістю 44 грн.; 16. «Тавегіл» в амп., 1 уп., вартістю 103 грн.; 17. «Фукурцін» 2 бут. вартістю 15 грн.; 18. «Єлеутерокок» 2 бут. вартістю 20 грн.; 19. «Лімфоміазот» 1 бут. вартістю 211 грн.; 20. «Гідрокортизон» 1 уп. вартістю 89 грн.; 21. «Ріфампіцин» 1 уп. вартістю 13 грн.; 22. «Дімексід» 2 бут. вартістю 22 грн.; 23. «Солкоферіл гель» 1 тюб. вартістю 127 грн.; 24. «Гептрал» 10 флак. вартістю 1924 грн.; 25. «Моваліс» в амп. 2 уп. вартістю 522 грн.; 26. «Скіпідар» 1 бут. вартістю 86 грн.; 27. «Отоксил порошок» 10 пачок вартістю 75 грн.; 28. «Хлорфеліп масло» 3 флак. вартістю 39 грн.; 29. «Клізми» різні, 3 шт. вартістю 32 грн.; «Тобрадекс» 1 флак. вартістю 115 грн.; 31. «Гентаксан» 1 флак. вартістю 87 грн.; 32. «Гіпорін» 1 тюб. вартістю 34 грн.; 33. «Ліотон» 1 тюб. вартістю 177 грн.; 34. «Німід» 1 тюб. вартістю 91 грн.; 35. «Долобене» 1 тюб. вартістю 198 грн.; 36. «Метокан» (вет.) 1 фл. вартістю 800 грн.; 37. «Депрілів» 1 тюб. вартістю 205 грн.; 38. «Діклак» 1 тюб. вартістю 95 грн.; 39. «Ультрапастин» 1 тюб. вартістю 102 грн.; 40. «Феналгон» 1 тюб. вартістю 90 грн.; 41. «Гіптіх» 1 тюб. вартістю 130 грн.; 42. «Єквіпазолон» 1 шт. вартістю 50 дол. США; 43. «Шприци» обємом 100 мл., 1 шт., вартістю 35 грн.; 44. «Шприци» обємом 20 мл., 15 шт., вартістю 75 грн.; 45. «Шприци» обємом 10 мл., 15 шт., вартістю 36,9 грн.; 46. «Шприци» обємом 5 мл., 20 шт., вартістю 40 грн.; 47. «Системи крапельниць» 3 шт. вартістю 30 грн.; 48. «Спірт» раствор меновазин, 5 бут. вартістю 35 грн.; 49. «Настоянка Календули», 5 бут. вартістю 35 грн.; 50. «Софора» 5 бут. вартістю 95 грн.; 51. «Настоянка Валеряни» 5 бут. вартістю 25 грн.; 52. «Настоянка Пустиніка» 5 бут. вартістю 20 грн.; 53. «Настоянка Бояришника» 5 бут. вартістю 50 грн.; 54. «Настоянка Женьшеню» 5 бут. вартістю 50 грн.; 55. «Траумель» амп., 10 шт., вартістю 32 євро 42 євроцента; 56. «Хель почті» амп., 10 шт., вартістю 31 євро 46 євроцента; 57. «Хель печень», амп. 10, вартістю 33 євро 38 євроцента; 58. «Прополіс коний» гель, 1 бан., вартістю 21,8 євро 59 євроцента; «Бинти» вартістю 16,90 євро; 60. «Масажна щітка» вартістю 17,9 євро; 61. «Шпори» вартістю 19,9 євро; 62. «Парісел-блиск 3в1» вартістю 11,9 євро; 63. «Остер щітка» вартістю 8,99 євро; 64. «Резинки для гриви» вартістю 4,99 євро; 65. «Парісоль охолоджуючий» вартістю 11,9 євро; 66. «Спрій для гриви солл» вартістю 8,49 євро; 67. «Вітаміни GSM», вага 500 гр., вартістю 57,95 євро; 68. «Ножними філіровка» вартістю 4,99 євро; 69. «Ножниці» вартістю 14,9 євро; 70. «Лінімент гель» вартістю 17,9 євро; 71. «Нагавки», 1 пара (біар) 74,09 доларів США; 72. «Екстресс» 2 лб., 1 бан., вартістю 63,95 доларів США.; 73. «Трензель 5-GP corsil ruber» вартістю 32,49 доларів США; 74. «Кортафлекс вита мині», 1 шт.-галлон, вартістю 129,95 доларів США; 75. «Чеснок-вітам», 1 банка, вартістю 42,95 доларів США; 76. «Вітамін msn» 1 бан. вартістю 17,95 доларів США; 77. «Вітамін масло» 1 бан. вартістю 40,49 доларів США; 78. «Вітамін пробіотік», бан. 1 шт., вартістю 21,49 доларів США; 79. «Щітка для миття лошаді» вартістю 25,95 доларів США; 80. «Подушка під сідло» вартістю 90,95 доларів США; 81. «ОСОБА_15 трап» 1 шт. вартістю 54,95 доларів США; 82. «ОСОБА_15 трап», 1 шт., вартістю 39,95 доларів США; 83. «Недоуздок» 1 шт. вартістю 39,95 доларів США; 84. «Противозапальне» 1 кг.365гр., вітаміни, вартістю 129 доларів США; 85. «Вітаміни для зв'язок джоинт», 1 бан. вартістю 179 доларів США; 86. «Вітаміни для дихання», 1 бан. вартістю 249 доларів США; 87. «Вітаміни загальної дії» вартістю 69 доларів США; 88. «Трензель» вартістю 141,9 доларів США; 89. «Подушка під седло» (чорна) вартістю 39,9 доларів США; 90. «Разчістка для гриви та хвосту» вартістю 10,9 доларів США; 91. «Печатка овеча для чистки коня» вартістю 9,9 доларів США; 92. «Гачок для розчистки копит» вартістю 8,9 доларів США; 93. «Спрей для гриви та хвоста» вартістю 32,9 доларів США; 94. «Засіб для чистки шкіри» вартістю 13,9 доларів США; 95. «Попона» вартістю 159,9 доларів США; 96. «Гель заживляючий рани», 100 мл., вартістю 20,75 доларів США; 97. «Наножник від комах», 4 шт., вартістю 18,95 доларів США; 98. «Нашийник від мух» вартістю 29,9 доларів США; 99. «Глістогон», 1 пачка 6 шт., вартістю 34,99 доларів США; 100. «Охолоджуючий потивозапальний гель» вартістю 13,29 доларів США; 101. «Засіб для провимвки очей» вартістю 5,69 доларів США; 102. «Масло для копит» (з чайним деревом) вартістю 25,95 доларів США; 103. «Клій для копит» вартістю 15,19 доларів США; 104. «Вальтрар» вартістю 54,99 доларів США; 105. «Сапоги (чоботи) для верхової їзди» вартістю 169,99 доларів США; 106. «Краги пара» вартістю 39,99 доларів США; 107. «Флісова попона» 1 шт. вартістю 39,99 доларів США; 108. «Чомбур» вартістю 19,99 доларів США; 109. «Шампунь» 1 бан. вартістю 14,99 доларів США; 110. «Чоботи для верхової їзди» вартістю 79,9 євро; 111. «Маджикаль» гель 1 банка 125 мл. вартістю 120 грн.; 112. «Хлист виєздковий шкіра» вартістю 30 доларів США; 113. «Хлист контурний шкіра» вартістю 30 доларів США; 114. «ОСОБА_3 для копит» (літо) вартістю 8,99 євро; 115. «ОСОБА_3 для копит» (зима) вартістю 8,99 євро; 116. «Нагавки високі» 4 шт. вартістю 59,8 євро; 117. «Попона від мух» вартістю 119 євро; 118. «Попона шерстяна» вартістю 54,9 доларів США; 119. «Куртка вітрівка» вартістю 49,9 євро; 120. «Куртка флісова» вартістю 36, євро; 121. «Жилетка» вартістю 37,9 євро; 122. «Вуздечка кордова» вартістю 54,0 євро; 123. «Вуздечка робоча» вартістю 139 євро; 124. «Бриджі для верхової їзди» вартістю 79,9 євро; 125. «Дзвіночки для копит» вартістю 19,9 євро; 126. «Переходники» вартістю 4,99 євро; 127. «Корда» вартістю 14,9 євро; 128. «Дві гумові шкряболки» вартістю 35,8 євро; 129. «Розвязкі шкіряні» вартістю 24,9 євро; 130. «Печатки раєескі» 1 пара вартістю 54,9 євро; 131. «Трочек» вартістю 8 євро; 132. «Гель від мух» вартістю 12,9 євро; 133. «Воділка у зборі» вартістю 28,9 євро; 134. «Щітка натуральна» вартістю 14,9 євро; 135. «Скребниця» вартістю 2,99 євро; 136. «Кість з банкою-копитна» вартістю 45 грн.; 137. «Цвяхі ковочні» 500 шт. вартістю 63 доларів США; 138. «Тренчики для шпор» вартістю 240 грн.; 139. «Футболка» вартістю 24,9 євро; 140. «Футболка» вартістю 100 грн.; 141. «Планка на 6 гачків» вартістю 22 доларів США; 142. «Відро навесне у деннику» вартістю 15,9 доларів США; 143. «Розвязка» 1 шт. вартістю 11,9 євро; 144. «Повод прогумований» вартістю 44,9 євро; 145. «Антібіотік вет.Tienam» 1 фл. вартістю 100 доларів США; 145. «Флоксал» 1 тюб., вартістю 124 грн.; що в загальній сумі складає: 7642 гривні, 2844 долара США, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року складає 73631 гривня 16 копійок, 2331,63 євро, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року складає 67640 гривень 58 копійок, разом 148913 гривень 74 копійки.

Крім того, як стверджують позивачі, робітники іподрому заволоділи наступним майном належним ОСОБА_5: 1. «Вуздечка» вартістю 70 доларів США; 2. «Трензель гумовий», розміром 5, вартістю 32,49 доларів США; 3. «Недоуздок» вартістю 19,5 доларів США; 4. «Чембур» 3м, вартістю 11,90 доларів США; 5. «Краги тонкі, шкіряні» вартістю 36 доларів США; 6. «Повід прогумований» вартістю 28 доларів США; 7. «Сапоги (чоботи) виєздкові» вартістю 192 євро; 8. «Попона флісова» вартістю 31,95 євро; 9. «Попона сітка» вартістю 39,90 євро; 10. «Подушка під сідло» вартістю 89,90 євро; 11. «Трензель гумовий» розміром 5.5, вартістю 26 доларів США; 12. «Вольтарап» вартістю 29,9 євро; 13. «Вольтрап» вартістю 54,95 доларів США; 14. «Трензель D-образний металевий» вартістю 22 євро; 15. «Ногавки передні» вартістю 15 доларів США; 16. «Бриджі для верхової їзди з повного лей» вартістю 39,99 доларів США; 17. «Хлист виєздковий», розміром 110см. Шкіряний, вартістю 30 доларів США; 18. «Хлист виєздковий», розміром 110 см звичайний, вартістю 12 доларів США; 19. «Гурт» вартістю 35 євро; 20. «Розвязки» вартістю 32,5 євро; 21. «Бинти голубі» (4шт. комплект) вартістю 15 євро; 22. «Трочек чорний» вартістю 7,99 євро; 23. «Полка для сідла металічна» вартістю 15 євро; 24. «Щітка натуральна» вартістю 12 євро; 25. «Скребниця геліва» вартістю 2 євро; 26. «Гребінець для гриви и хвоста з гелієвою рукояткою» вартістю 11 євро; 27. «Гачок для разчистки копит» вартістю 1,5 євро; 28. «Попона для пліч чорна XL» вартістю 21 євро; 29. «Шкарпетки для верхової їзди» (3 пари) вартістю 5,95*3=17,85 євро; 30. «Кисть з банкою копитна» вартістю 45 грн.; 31. «Змазка для збруї» вартістю 180 грн.; 32. «Скребок від води» вартістю 60 грн.; 33. «Шампунь» вартістю 360 грн.; 34. «Пістолет для розпилення води (sternly)» вартістю 460 грн.; 35. «Кондиціонер для гриви и хвоста» вартістю 185 грн.; 36. «Ящик кінний» вартістю 350 грн.; 37. «Глистогонне EQUEST», 2 тюбика, 345 гр., вартістю 790 грн.; 38. «Цвях ковочний», 500 шт., вартістю 550 грн.; 39. «Перехідник для корду» вартістю 180 грн.; 40. «Корду» вартістю 220 грн.; 41. «Шамбальер» 2м, вартістю 375 грн.; 42. «Кронштейн для вуздечок» 3 шт. по 50 грн.; загальною вартістю 150 грн.; 43. «Дирокіл професійний» вартістю 330 грн.; 44. «Шпори 3см.» вартістю 340 грн.; 45. «Тренчики шкіряні» вартістю 240 грн.; 46. «Сіль мінеральна з отвором для шнурка», 3шт. по 140 грн.; загальною вартістю 420 грн.; 47. «Репелент від мух» 500мл. концентрат GLAC» вартістю 285 грн.; 48. «ОСОБА_3 копитна літня» вартістю 220 грн.; 49. «ОСОБА_3 копитна зелена» вартістю 185 грн.; 50. «Коса лезо» 70см. вартістю 260 грн.; 51. «Держак для коси» вартістю 180 грн.; 52. «Куртка вітрівка робоча» вартістю 150 грн.; 53. «Кросовки» вартістю 200 грн.; 54. «Футболки» 3шт. по 50грн. загальною вартістю 150 грн.; 55. «Шорти» вартістю 70 грн.; 56. «Адсорбиен ветеринарній лінімент гель (охолоджуючий)» 2шт. вартістю 13,29 доларів США і 17,90 доларів США; 57. «Глистогінне преміум пакет» вартістю 34,99 доларів США; 58. «Вітаміни біотин» вартістю 42,95 доларів США; 59. «Вітаміни противоалергічні» вартістю 129 доларів США; 60. «Вітаміни противозапальні» вагою 1390гр. вартістю 129 доларів США; 61. «Вітаміни для скакових коней» вартістю 70 доларів США; 62. «Картіфлекс» (1 галлон) вартістю 135 доларів США; 63. «Шампунь для коней» вартістю 27,5 доларів США; 64. «Дифолайт» 3 бут. вартістю 75 доларів США; 65. «Кальфосет» 3 бут. вартістю 21 доларів США; 66. «Катазол» 1 бут. вартістю 12,5 доларів США; 67. «Метіпрез» 1 фл. вартістю 40 грн.; 68. «Спазомобрю» 3 уп. вартістю 357 грн.; 69. «Преднізолон» 3 уп. вартістю 29*3; 70. «Вата» 2 уп. вартістю 24 грн.; 71. «Спирт» 4 бут. вартістю 18,4 грн.; 72. «Бинт» широкий вартістю 2,20 грн.; 73. «Настойка календули» 5 бут. вартістю 35 грн.; 74. «ОСОБА_13. Софори» 5 бут. вартістю 95 грн.; 75. «Меновазазін» 5 бут. вартістю 35 грн.; 76. «Настоянка Валеріани» 5 бут. вартістю 25 грн.; 77. «Настоянка Пустиннику» 5 бут. вартістю 20 грн.; 78. «Скипидар» 2 бут. вартістю 86 грн.; 79. «Лазекс» 2 уп. вартістю по 44 грн.; 80. «Шприци» обємом 20 мл. вартістю 20 шт. по 5 грн., загальною вартістю 100 грн.; 81. «Шприци» обємом 10 мл., 20 шт. вартістю по 2,46 грн.; 82. «Шприци» обємом 5 мл., 10 шт. вартістю по 2 грн.; 83. «Системи крапельниць» 5 шт. вартістю по 10 грн., загальною вартістю 50 грн.; 84. «Метрогил» 8 флак., вартістю 48 грн.; 85. «Тавегил» 5 уп. вартістю 515,15 грн.; 86. «Баралгфас» 2 уп., кожна по 88 грн.; 87. «Камфора у ампулах» вартістю 21 грн.; 88. «Еуфілін» 2 уп. вартістю 58 грн.; 89. «Новокаїн» 5%, 2 уп., вартістю 36 грн.; 90. «Дуфолайт» 3 бут. вартістю 75 доларів США; 91. «Кальфосет» 3 бут. вартістю 21 доларів США; 92. «Катозал» 1 банка вартістю 12,5 доларів США; 93. «Ліотон» 1 тюб. вартістю 177 грн.; 94. «Непіод» 1 тюб. вартістю 91 грн.; 95. «Долобене» 1 тюб. вартістю 199 грн.; 96. «Діпрелодо» вартістю 205 грн.; 97. «Фукорцін» 3 бан. вартістю 24 грн.; 98. «Йод розчин» 2 бут. вартістю 14,8 грн.; 99. «Зеленка розчин» 2 бут. вартістю 12 грн.; 100. «Люголь» 5 бут. вартістю 25 грн.; 101. «Елеотеракок» 2 бан. вартістю 20 грн.; 102. «Линфоркартізон» 2 уп. вартістю 178 грн.; 103. «Гідрокартізон» 2 уп. вартістю 178 грн.; 104. «Реосорбилат» 2 бан. вартістю 47 грн.; 105. «Атоксіл порошок» 2 уп. вартістю 306 грн.; 106. «Перекіс» 3 бат. вартістю 10 грн.; 107. «Хлоргіксідін» 2 бат. вартістю 16 грн.; 108. «Солкосеріл» 1 тюб. вартістю 127 грн.; 109. «Лоріленс» 1 тюб. вартістю 99 грн.; 110. «Тетрацікл», гл.мазь 1 тюб. вартістю 21 грн.; 111. «Флоксал» 1 фл. вартістю 115 грн., що в загальній сумі складає 11019 гривень; 1082,96 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року еквівалентно 28037 гривень 83 копійки; 576,49 євро, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року еквівалентно 16723 гривні 97 копійок; а разом становить 55780 гривень 08 копійок.

Також позивачами зазначено, що на іподромі знаходились корма, які належали родині ОСОБА_1, а саме:

- «Сіно люгове» 75 тюків вагою 25 кг кожний, загальною вартістю 262,8 доларів США;

- «Сіно люцерна» 146 тюків вагою 18 кг кожний, загальною вартістю 225 доларів США;

- «Солома» 37 тюків вагою по 14 кг кожний, загальною вартістю 74 доларів США;

що в загальній вартості складає 561,08 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року еквівалентно 14526 гривень 36 копійок.

Крім того родиною ОСОБА_1 куплялись деякі будівельні матеріали для відбудови левади, ремонту денників та каптьорки, меблі та тканина у каптьорку, що підтверджується наступним:

- за товарним чеком від 05 квітня 2014 року, було придбано будівельних матеріалів на суму 630 грн.;

- за товарним чеком від 05 квітня 2014 року, було придбано будівельних матеріалів на суму 1173 гривні 50 копійок;

- за накладною від 10 квітня 2014 року будівельні матеріали на суму 1880 гривень;

- за накладною від 16 квітня 2014 року будівельні матеріали на суму 1530 гривень;

- за накладною від 20 березня 2014 року будівельні матеріали на суму 7815 гривень 10 копійок;

- за накладною від 28 квітня 2014 року меблі та тканина на суму 17775 гривень;

- за накладною від 05 травня 2014 року постільне, пледи та тканина на суму 2180 гривень;

- за товарним чеком від 18 березня 2014 року будівельний інструмент та будівельні матеріали на суму 748 гривень;

- за накладною від 12 квітня 2014 року будівельні матеріали на суму 2432 гривні;

- за накладною від 10 лютого 2014 року будівельні матеріали на суму 2157 гривень;

- за накладною від 15 березня 2014 року будівельні матеріали на суму 1372 гривні;

- за товарним чеком від 18 квітня 2014 року гачки на суму 362 гривні;

- за товарним чеком від 18 квітня 2014 року будівельні матеріали на суму 733 гривні;

- за накладною від 18 квітня 2014 року будівельні матеріали на суму 21,15 гривень;

- за накладною від 18 квітня 2014 року будівельні матеріали на суму 195 гривень;

- за накладною від 18 квітня 2014 року проволока на суму 180 гривень;

- за накладною від 18 квітня 2014 року будівельні матеріали на суму 515 гривень;

- за накладною №154 від 18 квітня 2014 року кабельний канат на суму 48 гривень;

- за накладною від 18 квітня 2014 року, К 954, будівельні матеріали на суму 131 гривня;

- за накладною від 24 травня 2014 року проволока на суму 160 гривень;

що в загальній сумі складає 42037 гривень 75 копійок.

Позивачі в мотивування позовних вимог посилаються на ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Проміж вищевикладене, позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що у дивані, який знаходився у каптьорці, були грошові кошти, які належали її родині в сумі 1450 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року еквівалентно 37540 гривень 50 копійок, які вона та її чоловік збирали для додаткової закупівлі кормів на рік, проведення ремонту у конюшні, манежу, будівництва левади.

Додатково працівник ОСОБА_16 винна ОСОБА_1, 261 кг сіна, про що є відповідна розписка від 20 жовтня 2013 року.

Через погрози з боку працівників іподрому, ОСОБА_1 була вимушена замовити охорону, про що був укладений відповідний договір №44/14 від 12 червня 2014 року про надання послуг з охорони, за яким було сплачено 22644 гривні.

Наслідком протиправних дій з боку робітників іподрому є 3 кримінальних правопорушення внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), за якими ведеться слідство.

На підставі вищевикладеного, позивачі вважають, що солідарному стягненню з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12 та ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» на користь ОСОБА_5 підлягає 55780 гривень 08 копійок та на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ОСОБА_3 266154 гривні 35 копійок, у звязку з чим були вимушені звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу суду цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2016 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження по цивільній справі.

Вказаною ухвалою суду також призначено проведення попереднього судового засідання на 17 березня 2016 року, яке було відкладено за клопотанням представників позивача ОСОБА_15 для уточнення позовних вимог на 18 квітня 2016 року.

У підготовчому судовому засіданні 18 квітня 2016 року представником позивача було подано клопотання про витребування доказів у тому числі з філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» інформацію чи перебуває у трудових відносинах з ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» - ОСОБА_10, якщо так, то на якій посаді, а також надати до суду анкетні дані вказаної особи (прізвище, імя, по-батькові, адреса реєстрації або мешкання), з метою отримання інформації щодо анкетних даних відповідача ОСОБА_10, за наслідком чого судом 18 квітня 2016 року з метою встановлення усіх обставин по справі було постановлено відповідну ухвалу про витребування доказів, за наслідком чого було відкладено попереднє судове засідання на 23 травня 2016 року.

На виконання вказаної ухвали, 23 травня 2018 року представником відповідача ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» надано до суду клопотання, в якому повідомлено про відсутні трудові стосунки з ОСОБА_3

В подальшому попередні судові засіданні були перепризначені з 23.05.2016 на 13.07.2016 та 07.09.2016 у звязку з перебуванням головуючого по справі у щорічній основній відпустці.

Одночасно суд зазначає, що за цей час, з 23.05.2016 року по 07.09.2016 року, позивачі по справі та їх представники не надали до суду уточненої позовної заяви, з причин чого судом відкладались підготовчі судові засідання призначені 17.03.2016, 18.04.2016, яку в свою чергу надали до суду лише 07 вересня 2016 року у підготовчому судовому засіданні, яка була прийнята судом до розгляду.

У зазначеній уточненій позовній заяві, позивачами позовні вимоги не змінювались, однак змінено відповідача: ОСОБА_12 на ОСОБА_17.

З метою ознайомлення усіх відповідачів по справі з уточненою позовною заявою, судом було оголошено перерву в попередньому судовому засіданні на 17 жовтня 2016 року, яке було в свою чергу відкладено у звязку з відсутністю усіх сторін по справі, на 21 листопада 2016 року.

21 листопада 2016 року судом було ухвалено закінчити проведення попереднього судового засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 січня 2017 року.

У судове засідання призначене на 24 січня 2017 року сторони по справі не зявились, у звязку з чим судове засідання було відкладено судом на 28 лютого 2017 року.

В судовому засіданні 28.02.2017 року представником позивача було надано до суду додаткові документи на підтвердження своїх вимог і заперечень на 61 аркуші, які були приєднані судом до матеріалів справи, у звязку з чим, з метою надання сторонам по справі часу для ознайомлення з вказаними документами та повторного виклику відповідача ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» до судового засідання, судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 11.04.2017 року.

11 квітня 2017 року судом було ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні 11 травня 2017 року, за клопотанням представника відповідача ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України», у звязку з перебуванням останнього у щорічній основній відпустці, на підтвердження чого до суду було надано відповідний наказ,

11 травня 2017 року в судовому засіданні судом було здійснено допит свідків: ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_2 Кетрін Елізабет.

Також в судовому засіданні 11 травня 2017 року судом було ухвалено задовольнити клопотання представника відповідача про виклик і допит свідка ОСОБА_11, у звязку з чим судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 20 червня 2017 року.

До початку судового засідання 20.06.2017 року, до суду надійшло 8 клопотань від представника позивача про витребування доказів, а також клопотання про виклик і допит свідків.

20.06.2017 року судом було ухвалено залишити відкритими клопотання представника позивачів про витребування доказів та за клопотанням позивачевої сторони оголошено перерву в судовому засіданні до 29 серпня 2017 року.

У судове засідання призначене на 29 серпня 2017 року позивачі та їх представник не зявились, однак у той же день до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, у звязку з відсутністю у неї представника та неможливістю прибути до судового засідання з підстав перебування у місті Києві, без надання до суду відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин.

На підставі викладеного, за клопотанням позивача ОСОБА_1 по справі, з урахуванням першої поспіль неявки позивачевої сторони по справі у судове засідання, судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 18 жовтня 2017 року. У той же час, у звязку з прибуттям до судового засідання свідків, які викликались для допиту, враховуючи вимоги ЦПК України чинні на час розгляду справи, судом також було здійснено допит зявившихся свідків: ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24

18 жовтня 2017 року в судовому засіданні позивачі ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 заявили заяву про відвід головуючому по справі, у зв'язку з обставинами, які на погляд позивачів викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, у задоволенні якої ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_23 від 18.10.2017 року було відмовлено.

Також за клопотанням сторін по справі, судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 27 жовтня 2017 року.

27 жовтня 2017 року представник позивачів в судовому засіданні заявив клопотання про повторний допит свідків: ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, яке було задоволено судом, у звязку з чим оголошено перерву в судовому засіданні до 12 грудня 2017 року.

В судове засідання призначене на 12 грудня 2017 року не зявився представник відповідача ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України», а також свідки, у звязку з чим судом було ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до 13 лютого 2018 року.

В судове засіданні 13.02.2018 зявився свідок ОСОБА_24, допит якої було здійснено, та за клопотанням представника позивача було ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до 09.03.2018 для повторного виклику незявившихся свідків: ОСОБА_22 і ОСОБА_23

09 березня 2018 року в судове засідання сторони по справі не зявились, у звязку з чим судом було ухвалено відкласти судове засідання на 24 квітня 2018 року

24 квітня 2018 року судом в судовому засіданні було здійснено допит свідка ОСОБА_23, та за клопотання позивача ОСОБА_1 було ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до 18.05.2018 для повторного виклику незявившихся свідків.

У судове засідання призначене на 18.05.2018 року не зявився представник відповідача ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України», однак судом було ухвалено визнати явку відповідача у судове засідання не поважною, та ухвалено розпочати розгляд справи по суті, однак за клопотанням позивача ОСОБА_1 судом було ухвалено оголосити перерву в судовому засіданні до 24 травня 2018 року.

24 травня 2018 року судом в судовому засіданні було здійснено допит свідка ОСОБА_22 та за клопотанням сторін по справі відкладено судове засідання на 18 червня 2018 року.

Надалі судове засідання призначене на 18.06.2018 року у звязку з перебуванням судді у щорічній основній відпустці було пере назначено на 24.10.2018 року.

У судове засідання призначене на 24.10.2018 року позивачі по справі та їх представники не зявились, у звязку з чим судове засідання було відкладено на 19 листопада 2018 року.

У судове засідання призначене на 19.11.2018 року сторони по справі та їх представники, у тому числі позивачі по справі повторно, не зявились, у звязку з чим, з урахуванням значення справи для сторін по справі, та з метою вирішення спору між сторонами, судове засідання було відкладено на 17 грудня 2018 року.

В судовому засіданні 17 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1, яка також є представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, позивач ОСОБА_5, позовні вимоги підтримала, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ДП «Конярство України» в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» - ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивачів, вважав їх необґрунтованими, безпідставними, не підтвердженими жодним належним доказом, а відтак не підлягаючими до задоволення в повному обємі.

Відповідач по справі ОСОБА_25 в судове засідання жодного разу не зявився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Судом в судовому засіданні, з урахуванням думки сторін по справі та їх представників, було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності відповідача ОСОБА_25

Також суд зазначає, що у судовому засіданні 17 грудня 2018 року позивачем ОСОБА_1, яка також є представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_25, а також безпосередньо її представником ОСОБА_4 заявлялись двічі клопотання про відкладення судового засідання та надання часу для підготовки до судових дебатів, в яких судом було відкладено у звязку з їх необґрунтованістю, несенням систематичного характеру з боку позивачів, нехтування своїми процесуальними правами і обовязками, а також з урахуванням наступних підстав.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч.3 ст.189 ЦПК України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

А у відповідності до ч. 1 та ч.2 ст. 210 ЦПК України, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

ОСОБА_13 вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 15 лютого 2016 року, тобто справа перебуває в провадженні суду вже більше двох років десяти місяців, майже три роки.

При цьому, з урахуванням вищевикладених обставин щодо ходу проведених судових засідань, суд звертає увагу на те, що за перебування справи в провадженні суду майже три роки, з них:

- період з 17 березня 2016 року по 07 вересня 2016 року процесуальний час, який був необхідний і в період якого позивачем здійснювались дії з уточнення позовних вимог, у звязку з неналежною підготовки позову до суду;

- судові засідання призначені на 17.10.2016; 24.01.2017, 20.06.2017, 29.08.2017, 09.03.2018, 18.05.2018, 24.10.2018, 19.11.2018 які були відкладені саме за клопотанням позивачевої сторони або у звязку з їх неявкою;

- судові засідання призначені на 11.04.2017 та 12.12.2017 які були відкладені за клопотанням відповідачевої сторони.

У інших судових засіданнях, судом здійснювались процесуальні дії за клопотанням сторін по справі, зі збору доказів, для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, надання сторонам по справі повною мірою користуватись процесуальними правами і обовязками, а також можливість довести свої вимоги, міркування і заперечення належними доказами, мати право на ефективний засіб юридичного захисту, а також з метою вирішення спору, який виник між сторонами по справі, з урахуванням правовідносин які склались між іншими, значення цієї справи для кожної зі сторін по справі.

У той же час, суд зазначає, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Статтею 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія ОСОБА_26 проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_26 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

При цьому судом враховується, що саме позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Разом з тим, вказані дії позивачевої сторони по справі за весь час перебування справи в провадженні суду, розцінюється судом як нехтування позивачем своїми процесуальними правами та обовязками.

Також, позивачем та її представником заявляючи вказані клопотання про відкладення судового розгляду та надання додаткового часу, не було обґрунтовано в чому саме полягає необхідність у відкладенні судового розгляду, з огляду: на строк перебування справи в провадженні суду; тим, що розгляд справи по суті було розпочато судом 21 листопада 2016 року; з огляду на те, що попереднє судове засідання до 17.12.2018 року, яке здійснювалось за присутності усіх сторін по справі проводилось 24 травня 2018 року, в якому в свою чергу було закінчено допит свідків, а також сторони по справі були обізнані про стадії розгляду справи, порядок і хід проведення судового розгляду, який в свою чергу з ними встановлювався і узгоджувався в минулих судових засідань, а також з урахуванням необґрунтованості необхідності надання судом додаткового часу для підготовки надання пояснень та необґрунтованості поважності неможливості підготуватись до судового засідання за період з 24.05.2018 року, саме з якого наступні судові засідання по справі були відкладені за клопотанням позивачевої сторони по справі і у звязку з її неявкою, що в свою чергу свідчить про зловживання позивачем та її представником наданими їм процесуальними правами, намір затягування розгляду справи, неможливість проведення судового засідання і здійснення судочинства належним чином, та порушення строків розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 та її представника про відкладення розгляду справи і надання додаткового часу для підготовки до надання пояснень.

Заслухавши пояснення сторін по справі, їх представників, з урахуванням пояснень свідків, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи в їх сукупності, а також надаючи оцінки кожному доказу окремо, суд вважає позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_25, ОСОБА_5 необґрунтованим з огляду на наступне.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 01.02.2013 року між ОСОБА_2 ОСОБА_25 та ДП «Конярство України» було укладено договір про надання послуг № 61, предметом якого зазначено, що іподром надає коневласнику послуги по тимчасовому постою коня у деннику іподрому строком до 31.12.2013 року. Всю роботу по догляду, годуванню, тренінгу та утримання коней забезпечує коне власник (т.1 а.с. 15).

01.01.2014 року між ОСОБА_5 та ДП «Конярство України» також було укладено договір про надання послуг №10, предметом якого зазначено, що іподром надає коневласнику послуги по тимчасовому постою коня у деннику іподрому строком до 31.12.2014 року. Всю роботу про догляду, годуванню, тренінгу та утриманню коней забезпечує коневласник (т. 1 а.с.26).

ОСОБА_1 з 4 жовтня 2010 року була власником коня української верхової породи, на кличку «Акбар», ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер коня UA 120000300, та з 27.06.2014 року власником даного коня став ОСОБА_2 ОСОБА_25, що підтверджується копією рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 травня 2016 року (т. 1 а.с. 231).

У позовній заяві позивачка ОСОБА_5 посилалася на те, що є власником кобили чистокровної верхової породи «Море», ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер UKR 000002587, однак жодного доказу на підтвердження даного факту до матеріалів справи надано не було.

23 травня 2014 року між ОСОБА_1 та працівником іподрому ОСОБА_6 відбувся конфлікт, у звязку з чим ОСОБА_1 24 травня 2014 року звернулася до Малиновського РВ УМВС України в Одеській області про вчинення злочину ОСОБА_6, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості внесено до ЄРДР за № 0004521.

На думку позивачів та їх представників, саме з цього часу керівництво іподрому розпочало здійснювати протиправні дії щодо родини ОСОБА_1 та ОСОБА_5, дані дії полягали в знущанні над конем «Акбар» (нанесення йому фізичної шкоди), створення перешкод у використанні денників та обслуговуванні потреб коней, заборона охороною іподрому відвідування території іподрому ОСОБА_1, знущання над їх родинами, розповсюдження листів з погрозами про насильство у їх адресу та наклепами, що на думку позивачів підтверджується багаточисленними зверненнями до правоохоронних органів, за якими відкрито декілька кримінальних проваджень, слідство за якими на даний час триває.

Також, позивачі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в цій частині, звертали уваги суду, що також зверталися з скаргами та зверненнями до Генеральної Прокуратури України, центрального апарату СБУ України, Міністерства аграрної політики, декількох природоохоронних організацій.

У судових засіданнях позивачка ОСОБА_1 посилалася на те, що з кінця травня 2014 року керівництво іподрому створювало їй неможливі умови для утримання та належного догляду за конем «Акбар», які виражалися в знущанні над конем (нанесення йому фізичної шкоди), неможливістю використання денника, спілкування з конем та обслуговування його потреб, постійне вимкнення електропостачання та водопостачання в деннику, фактично позбавлення можливості утримувати «Акбара» в деннику (декілька тижнів на прикінці серпня початку вересня 2014 року Акбар був виведений з денника, денник закритий на замок та його двері підперті причепом, кінь «Акбар» розміщений в леваді у відкритому просторі), що вимусило її здійснити дії щодо фактично вилучення Акбара з іподрому та укладення договору утримання коня з ТОВ «Стетсон» від 16 вересня 2014 року.

Позивачка ОСОБА_5 у судових засіданнях посилалася на те, що також потерпала від протиправних дій керівництва іподрому, оскільки в результаті конфлікту ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтримала останню, та керівництво іподрому вимусило її перевести її коня «Море» до іншого денника, також негативно до неї ставилося, у звязку з чим вона також була вимушена перевести свого коня до іншого підприємства, уклавши договір утримання коня з ТОВ «Стетсон».

Також позивачка ОСОБА_1 посилалася на те, що в результаті неправомірних дій відповідачів, вона не змогли забрати свої особисті речі, а саме 1. «Люголь», 2 бут. по 50 мл., вартістю 10 грн.; 2. «Спазмо брю» в апулах, 3 коробки, вартістю 378 грн.; 3. «Розчин йоду», 2 бут. вартістю 14,8 грн.; 4. «Розчин зеленки», 1 бут. вартістю 6 грн.; 5. «Баралгетас» в апулах, 3 уп. вартістю 132 грн.; 6. «Ношпа» в апм., 1 уп. вартістю 286 грн.; 7. «Аналгін» в апм., 2 уп. вартістю 54 грн.; 8. «Хлоргексоден» 2 флак. вартістю 16 грн.; 9. «Перекіс», 3 флак. вартістю 10 грн.; 10. «Ледокоїн» в амп., 1 уп. вартістю 10 грн.; 11. «Новокаїн» в амп., 1 уп. вартістю 16 грн.; 12. «ОСОБА_22 не стерильна» 2 уп. вартістю 24 грн.; 13. «Спирт», 3 бут. вартістю 54 грн.; 14. «Бинт широкий» 2 уп. вартістю 30 грн.; 15. «Лазекс» в амп. 2 уп. вартістю 44 грн.; 16. «Тавегіл» в амп., 1 уп., вартістю 103 грн.; 17. «Фукурцін» 2 бут. вартістю 15 грн.; 18. «Єлеутерокок» 2 бут. вартістю 20 грн.; 19. «Лімфоміазот» 1 бут. вартістю 211 грн.; 20. «Гідрокортизон» 1 уп. вартістю 89 грн.; 21. «Ріфампіцин» 1 уп. вартістю 13 грн.; 22. «Дімексід» 2 бут. вартістю 22 грн.; 23. «Солкоферіл гель» 1 тюб. вартістю 127 грн.; 24. «Гептрал» 10 флак. вартістю 1924 грн.; 25. «Моваліс» в амп. 2 уп. вартістю 522 грн.; 26. «Скіпідар» 1 бут. вартістю 86 грн.; 27. «Отоксил порошок» 10 пачок вартістю 75 грн.; 28. «Хлорфеліп масло» 3 флак. вартістю 39 грн.; 29. «Клізми» різні, 3 шт. вартістю 32 грн.; «Тобрадекс» 1 флак. вартістю 115 грн.; 31. «Гентаксан» 1 флак. вартістю 87 грн.; 32. «Гіпорін» 1 тюб. вартістю 34 грн.; 33. «Ліотон» 1 тюб. вартістю 177 грн.; 34. «Німід» 1 тюб. вартістю 91 грн.; 35. «Долобене» 1 тюб. вартістю 198 грн.; 36. «Метокан» (вет.) 1 фл. вартістю 800 грн.; 37. «Депрілів» 1 тюб. вартістю 205 грн.; 38. «Діклак» 1 тюб. вартістю 95 грн.; 39. «Ультрапастин» 1 тюб. вартістю 102 грн.; 40. «Феналгон» 1 тюб. вартістю 90 грн.; 41. «Гіптіх» 1 тюб. вартістю 130 грн.; 42. «Єквіпазолон» 1 шт. вартістю 50 дол. США; 43. «Шприци» обємом 100 мл., 1 шт., вартістю 35 грн.; 44. «Шприци» обємом 20 мл., 15 шт., вартістю 75 грн.; 45. «Шприци» обємом 10 мл., 15 шт., вартістю 36,9 грн.; 46. «Шприци» обємом 5 мл., 20 шт., вартістю 40 грн.; 47. «Системи крапельниць» 3 шт. вартістю 30 грн.; 48. «Спірт» раствор меновазин, 5 бут. вартістю 35 грн.; 49. «Настоянка Календули», 5 бут. вартістю 35 грн.; 50. «Софора» 5 бут. вартістю 95 грн.; 51. «Настоянка Валеряни» 5 бут. вартістю 25 грн.; 52. «Настоянка Пустиніка» 5 бут. вартістю 20 грн.; 53. «Настоянка Бояришника» 5 бут. вартістю 50 грн.; 54. «Настоянка Женьшеню» 5 бут. вартістю 50 грн.; 55. «Траумель» амп., 10 шт., вартістю 32 євро 42 євроцента; 56. «Хель почті» амп., 10 шт., вартістю 31 євро 46 євроцента; 57. «Хель печень», амп. 10, вартістю 33 євро 38 євроцента; 58. «Прополіс коний» гель, 1 бан., вартістю 21,8 євро 59 євроцента; «Бинти» вартістю 16,90 євро; 60. «Масажна щітка» вартістю 17,9 євро; 61. «Шпори» вартістю 19,9 євро; 62. «Парісел-блиск 3в1» вартістю 11,9 євро; 63. «Остер щітка» вартістю 8,99 євро; 64. «Резинки для гриви» вартістю 4,99 євро; 65. «Парісоль охолоджуючий» вартістю 11,9 євро; 66. «Спрій для гриви солл» вартістю 8,49 євро; 67. «Вітаміни GSM», вага 500 гр., вартістю 57,95 євро; 68. «Ножними філіровка» вартістю 4,99 євро; 69. «Ножниці» вартістю 14,9 євро; 70. «Лінімент гель» вартістю 17,9 євро; 71. «Нагавки», 1 пара (біар) 74,09 доларів США; 72. «Екстресс» 2 лб., 1 бан., вартістю 63,95 доларів США.; 73. «Трензель 5-GP corsil ruber» вартістю 32,49 доларів США; 74. «Кортафлекс вита мині», 1 шт.-галлон, вартістю 129,95 доларів США; 75. «Чеснок-вітам», 1 банка, вартістю 42,95 доларів США; 76. «Вітамін msn» 1 бан. вартістю 17,95 доларів США; 77. «Вітамін масло» 1 бан. вартістю 40,49 доларів США; 78. «Вітамін пробіотік», бан. 1 шт., вартістю 21,49 доларів США; 79. «Щітка для миття лошаді» вартістю 25,95 доларів США; 80. «Подушка під сідло» вартістю 90,95 доларів США; 81. «ОСОБА_22 трап» 1 шт. вартістю 54,95 доларів США; 82. «ОСОБА_22 трап», 1 шт., вартістю 39,95 доларів США; 83. «Недоуздок» 1 шт. вартістю 39,95 доларів США; 84. «Противозапальне» 1 кг.365гр., вітаміни, вартістю 129 доларів США; 85. «Вітаміни для зв'язок джоинт», 1 бан. вартістю 179 доларів США; 86. «Вітаміни для дихання», 1 бан. вартістю 249 доларів США; 87. «Вітаміни загальної дії» вартістю 69 доларів США; 88. «Трензель» вартістю 141,9 доларів США; 89. «Подушка під седло» (чорна) вартістю 39,9 доларів США; 90. «Разчістка для гриви та хвосту» вартістю 10,9 доларів США; 91. «Печатка овеча для чистки коня» вартістю 9,9 доларів США; 92. «Гачок для розчистки копит» вартістю 8,9 доларів США; 93. «Спрей для гриви та хвоста» вартістю 32,9 доларів США; 94. «Засіб для чистки шкіри» вартістю 13,9 доларів США; 95. «Попона» вартістю 159,9 доларів США; 96. «Гель заживляючий рани», 100 мл., вартістю 20,75 доларів США; 97. «Наножник від комах», 4 шт., вартістю 18,95 доларів США; 98. «Нашийник від мух» вартістю 29,9 доларів США; 99. «Глістогон», 1 пачка 6 шт., вартістю 34,99 доларів США; 100. «Охолоджуючий потивозапальний гель» вартістю 13,29 доларів США; 101. «Засіб для провимвки очей» вартістю 5,69 доларів США; 102. «Масло для копит» (з чайним деревом) вартістю 25,95 доларів США; 103. «Клій для копит» вартістю 15,19 доларів США; 104. «Вальтрар» вартістю 54,99 доларів США; 105. «Сапоги (чоботи) для верхової їзди» вартістю 169,99 доларів США; 106. «Краги пара» вартістю 39,99 доларів США; 107. «Флісова попона» 1 шт. вартістю 39,99 доларів США; 108. «Чомбур» вартістю 19,99 доларів США; 109. «Шампунь» 1 бан. вартістю 14,99 доларів США; 110. «Чоботи для верхової їзди» вартістю 79,9 євро; 111. «Маджикаль» гель 1 банка 125 мл. вартістю 120 грн.; 112. «Хлист виєздковий шкіра» вартістю 30 доларів США; 113. «Хлист контурний шкіра» вартістю 30 доларів США; 114. «ОСОБА_4 для копит» (літо) вартістю 8,99 євро; 115. «ОСОБА_4 для копит» (зима) вартістю 8,99 євро; 116. «Нагавки високі» 4 шт. вартістю 59,8 євро; 117. «Попона від мух» вартістю 119 євро; 118. «Попона шерстяна» вартістю 54,9 доларів США; 119. «Куртка вітрівка» вартістю 49,9 євро; 120. «Куртка флісова» вартістю 36, євро; 121. «Жилетка» вартістю 37,9 євро; 122. «Вуздечка кордова» вартістю 54,0 євро; 123. «Вуздечка робоча» вартістю 139 євро; 124. «Бриджі для верхової їзди» вартістю 79,9 євро; 125. «Дзвіночки для копит» вартістю 19,9 євро; 126. «Переходники» вартістю 4,99 євро; 127. «Корда» вартістю 14,9 євро; 128. «Дві гумові шкряболки» вартістю 35,8 євро; 129. «Розвязкі шкіряні» вартістю 24,9 євро; 130. «Печатки раєескі» 1 пара вартістю 54,9 євро; 131. «Трочек» вартістю 8 євро; 132. «Гель від мух» вартістю 12,9 євро; 133. «Воділка у зборі» вартістю 28,9 євро; 134. «Щітка натуральна» вартістю 14,9 євро; 135. «Скребниця» вартістю 2,99 євро; 136. «Кість з банкою-копитна» вартістю 45 грн.; 137. «Цвяхі ковочні» 500 шт. вартістю 63 доларів США; 138. «Тренчики для шпор» вартістю 240 грн.; 139. «Футболка» вартістю 24,9 євро; 140. «Футболка» вартістю 100 грн.; 141. «Планка на 6 гачків» вартістю 22 доларів США; 142. «Відро навесне у деннику» вартістю 15,9 доларів США; 143. «Розвязка» 1 шт. вартістю 11,9 євро; 144. «Повод прогумований» вартістю 44,9 євро; 145. «Антібіотік вет.Tienam» 1 фл. вартістю 100 доларів США; 145. «Флоксал» 1 тюб., вартістю 124 грн.; що в загальній сумі складає: 7642 гривні, 2844 долара США, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року складає 73631 гривня 16 копійок, 2331,63 євро, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року складає 67640 гривень 58 копійок, разом 148913 гривень 74 копійки; а відповідачка ОСОБА_5 не змогла забрати свої особисті речі, а саме: 1. «Вуздечка» вартістю 70 доларів США; 2. «Трензель гумовий», розміром 5, вартістю 32,49 доларів США; 3. «Недоуздок» вартістю 19,5 доларів США; 4. «Чембур» 3м, вартістю 11,90 доларів США; 5. «Краги тонкі, шкіряні» вартістю 36 доларів США; 6. «Повід прогумований» вартістю 28 доларів США; 7. «Сапоги (чоботи) виєздкові» вартістю 192 євро; 8. «Попона флісова» вартістю 31,95 євро; 9. «Попона сітка» вартістю 39,90 євро; 10. «Подушка під сідло» вартістю 89,90 євро; 11. «Трензель гумовий» розміром 5.5, вартістю 26 доларів США; 12. «Вольтарап» вартістю 29,9 євро; 13. «Вольтрап» вартістю 54,95 доларів США; 14. «Трензель D-образний металевий» вартістю 22 євро; 15. «Ногавки передні» вартістю 15 доларів США; 16. «Бриджі для верхової їзди з повного лей» вартістю 39,99 доларів США; 17. «Хлист виєздковий», розміром 110см. Шкіряний, вартістю 30 доларів США; 18. «Хлист виєздковий», розміром 110 см звичайний, вартістю 12 доларів США; 19. «Гурт» вартістю 35 євро; 20. «Розвязки» вартістю 32,5 євро; 21. «Бинти голубі» (4шт. комплект) вартістю 15 євро; 22. «Трочек чорний» вартістю 7,99 євро; 23. «Полка для сідла металічна» вартістю 15 євро; 24. «Щітка натуральна» вартістю 12 євро; 25. «Скребниця геліва» вартістю 2 євро; 26. «Гребінець для гриви и хвоста з гелієвою рукояткою» вартістю 11 євро; 27. «Гачок для разчистки копит» вартістю 1,5 євро; 28. «Попона для пліч чорна XL» вартістю 21 євро; 29. «Шкарпетки для верхової їзди» (3 пари) вартістю 5,95*3=17,85 євро; 30. «Кисть з банкою копитна» вартістю 45 грн.; 31. «Змазка для збруї» вартістю 180 грн.; 32. «Скребок від води» вартістю 60 грн.; 33. «Шампунь» вартістю 360 грн.; 34. «Пістолет для розпилення води (sternly)» вартістю 460 грн.; 35. «Кондиціонер для гриви и хвоста» вартістю 185 грн.; 36. «Ящик кінний» вартістю 350 грн.; 37. «Глистогонне EQUEST», 2 тюбика, 345 гр., вартістю 790 грн.; 38. «Цвях ковочний», 500 шт., вартістю 550 грн.; 39. «Перехідник для корду» вартістю 180 грн.; 40. «Корду» вартістю 220 грн.; 41. «Шамбальер» 2м, вартістю 375 грн.; 42. «Кронштейн для вуздечок» 3 шт. по 50 грн.; загальною вартістю 150 грн.; 43. «Дирокіл професійний» вартістю 330 грн.; 44. «Шпори 3см.» вартістю 340 грн.; 45. «Тренчики шкіряні» вартістю 240 грн.; 46. «Сіль мінеральна з отвором для шнурка», 3шт. по 140 грн.; загальною вартістю 420 грн.; 47. «Репелент від мух» 500мл. концентрат GLAC» вартістю 285 грн.; 48. «ОСОБА_4 копитна літня» вартістю 220 грн.; 49. «ОСОБА_4 копитна зелена» вартістю 185 грн.; 50. «Коса лезо» 70см. вартістю 260 грн.; 51. «Держак для коси» вартістю 180 грн.; 52. «Куртка вітрівка робоча» вартістю 150 грн.; 53. «Кросовки» вартістю 200 грн.; 54. «Футболки» 3шт. по 50грн. загальною вартістю 150 грн.; 55. «Шорти» вартістю 70 грн.; 56. «Адсорбиен ветеринарній лінімент гель (охолоджуючий)» 2шт. вартістю 13,29 доларів США і 17,90 доларів США; 57. «Глистогінне преміум пакет» вартістю 34,99 доларів США; 58. «Вітаміни біотин» вартістю 42,95 доларів США; 59. «Вітаміни противоалергічні» вартістю 129 доларів США; 60. «Вітаміни противозапальні» вагою 1390гр. вартістю 129 доларів США; 61. «Вітаміни для скакових коней» вартістю 70 доларів США; 62. «Картіфлекс» (1 галлон) вартістю 135 доларів США; 63. «Шампунь для коней» вартістю 27,5 доларів США; 64. «Дифолайт» 3 бут. вартістю 75 доларів США; 65. «Кальфосет» 3 бут. вартістю 21 доларів США; 66. «Катазол» 1 бут. вартістю 12,5 доларів США; 67. «Метіпрез» 1 фл. вартістю 40 грн.; 68. «Спазомобрю» 3 уп. вартістю 357 грн.; 69. «Преднізолон» 3 уп. вартістю 29*3; 70. «Вата» 2 уп. вартістю 24 грн.; 71. «Спирт» 4 бут. вартістю 18,4 грн.; 72. «Бинт» широкий вартістю 2,20 грн.; 73. «Настойка календули» 5 бут. вартістю 35 грн.; 74. «ОСОБА_13. Софори» 5 бут. вартістю 95 грн.; 75. «Меновазазін» 5 бут. вартістю 35 грн.; 76. «Настоянка Валеріани» 5 бут. вартістю 25 грн.; 77. «Настоянка Пустиннику» 5 бут. вартістю 20 грн.; 78. «Скипидар» 2 бут. вартістю 86 грн.; 79. «Лазекс» 2 уп. вартістю по 44 грн.; 80. «Шприци» обємом 20 мл. вартістю 20 шт. по 5 грн., загальною вартістю 100 грн.; 81. «Шприци» обємом 10 мл., 20 шт. вартістю по 2,46 грн.; 82. «Шприци» обємом 5 мл., 10 шт. вартістю по 2 грн.; 83. «Системи крапельниць» 5 шт. вартістю по 10 грн., загальною вартістю 50 грн.; 84. «Метрогил» 8 флак., вартістю 48 грн.; 85. «Тавегил» 5 уп. вартістю 515,15 грн.; 86. «Баралгфас» 2 уп., кожна по 88 грн.; 87. «Камфора у ампулах» вартістю 21 грн.; 88. «Еуфілін» 2 уп. вартістю 58 грн.; 89. «Новокаїн» 5%, 2 уп., вартістю 36 грн.; 90. «Дуфолайт» 3 бут. вартістю 75 доларів США; 91. «Кальфосет» 3 бут. вартістю 21 доларів США; 92. «Катозал» 1 банка вартістю 12,5 доларів США; 93. «Ліотон» 1 тюб. вартістю 177 грн.; 94. «Непіод» 1 тюб. вартістю 91 грн.; 95. «Долобене» 1 тюб. вартістю 199 грн.; 96. «Діпрелодо» вартістю 205 грн.; 97. «Фукорцін» 3 бан. вартістю 24 грн.; 98. «Йод розчин» 2 бут. вартістю 14,8 грн.; 99. «Зеленка розчин» 2 бут. вартістю 12 грн.; 100. «Люголь» 5 бут. вартістю 25 грн.; 101. «Елеотеракок» 2 бан. вартістю 20 грн.; 102. «Линфоркартізон» 2 уп. вартістю 178 грн.; 103. «Гідрокартізон» 2 уп. вартістю 178 грн.; 104. «Реосорбилат» 2 бан. вартістю 47 грн.; 105. «Атоксіл порошок» 2 уп. вартістю 306 грн.; 106. «Перекіс» 3 бат. вартістю 10 грн.; 107. «Хлоргіксідін» 2 бат. вартістю 16 грн.; 108. «Солкосеріл» 1 тюб. вартістю 127 грн.; 109. «Лоріленс» 1 тюб. вартістю 99 грн.; 110. «Тетрацікл», гл.мазь 1 тюб. вартістю 21 грн.; 111. «Флоксал» 1 фл. вартістю 115 грн., що в загальній сумі складає 11019 гривень; 1082,96 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року еквівалентно 28037 гривень 83 копійки; 576,49 євро, що згідно курсу НБУ станом на 05 лютого 2016 року еквівалентно 16723 гривні 97 копійок; а разом становить 55780 гривень 08 копійок.

Позивачі зазначили, що на даний час дані речі розпродані працівниками іподрому, а тому вони вимушені були звернутися з позовними вимогами саме щодо стягнення вартості цих речей та медикаментів.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 зазначала, що за родині кошти виконала певні будівельні роботи у приміщенні денника на загальну суму 42037 гривень 75 копійок, у каптерці денника у дивані також зберігалися грошові кошти у розмірі 1450 доларів США, та на іподромі також зберігався корм для Акбара на загальну суму 14526 гривень 36 копійок, які на думку позивачки ОСОБА_1 також повинні бути стягнуті у солідарному порядку з відповідачів на її користь.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ст. 55 Конституції України права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ОСОБА_7, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обовязок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Так, в якості доказів для обґрунтування своїх доводів, позивачевою стороною представлені:

- для доведення наявності правовідносин між позивачевою стороною, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та філією «Одеського іподрому» ДП «Конярство України» надані копію договорів про надання послуг № 61 від 1 лютого 2013 року (т.1 ас. 15), додаткова угода № 61 від 1 вересня 2013 року (т.1 ас. 16), та договір про надання послуг № 10 від 1 січня 2014 року.

ОСОБА_13 вбачається з укладених 01.02.2013 року та 01.01.2014 року Договорів про надання послуг № 61 та № 10, їх предметом - є послуги по тимчасовому постою коней у денниках іподрому.

При цьому, всю роботу про догляду, годуванню, тренінгу та утриманню коней забезпечує коне власник.

Відповідно до умов вищезазначених договорів іподром приймає на себе наступні обов'язки: виділяє для послуг тимчасового утримання коня денник без опалення; забезпечує безперешкодний доступ по виданому для заїзду на територію пропуску, забезпечує прибирання та вивіз сміття з місць його накопичування; по можливості сприяти утворенню умов для використання денників та підтримання їх в належному стані; по мірі отримання від спеціалізованих підприємств забезпечує водопостачання та електроенергію на освітлення приміщень; проводить інструктаж по дотриманню встановлених на іподромі правил; у разі зміни суми сплати попереджає коне власника за 30 днів; щомісячно контролювати споживання електроенергії коневласником та проводить нарахування коневласнику за витрачену зверх договірної величини електроенергію відповідно розцінкам енергопостачальною організацією для іподрому. У випадку зміни розцінок для іподрому протягом строку дії договору - автоматично змінювати при розрахунку вартості одного кіловата та ін.

Коневласник згідно п.2 Договору № 61 від 01.02.2013 року приймає на себе наступні обов'язки: погоджувати з іподромом обслуговуючий персонал, який забезпечує догляд та утримання коней; самостійно забезпечити за свій рахунок та своїми силами догляд та утримання коней (годування, ветобслуговування) Виконувати ветеринарні норми та вимоги, нести за їх дотримання відповідальність; проводити оплату іподрому за послуги відповідно умов оплати договору, а також в безспірному порядку оплачувати послуги іподрому, викликані виконанням обов'язкових вимог ветеринарною, епідеміологічною та інших служб; мати та відразу надавати виробничому відділу іподрому право-установчі документи на коней, нести відповідальність за достовірність зазначених в документах даних, а також правильність паспортних та особистих даних зазначених в договорі. Мати документи на використання матеріальних цінностей. Коневласники та особи, які здійснюють догляд за конями зобов'язані дотримуватися правил техніки безпеки, протипожежної охорони, правила внутрішнього розпорядку іподрому, самостійно сплачувати податки в бюджет. Інструктаж по техніці безпеки персоналом коневласника по дотриманню встановлених правил здійснюється самим коневласником; не втручатися у виробничу діяльність іподрому, не випускати коней на доріжки без відповідного рішення, виїзд на доріжки в будні з 14-00 год., в бігові дні після проведення забігів; економно використовувати воду та електроенергію; облаштувати в приміщенні енергозберігаючі лампи освітлення; щомісячно, до кінця місяця в безспірному порядку проводити оплату іподрому за фактично потрачену електроенергію вище місячної договірної величини енергоспоживання на підставі даних прибору обліку за розцінками встановленими іподрому енергопостачальником; щомісячно проводити звірку з виробничим відділом іподрому по кількості та сумі витраченої та сплачуваної вище договору величини енергії та ін.

Відповідно до 1166 ЦК України, на яку посилалася відповідачеві сторона, - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, в якості обґрунтування майнової шкоди позивачами зазначена вартість майна, яке зберігалося в каптерці денника (медичні препарати та предмети для догляду за конями), корма для коней, та яке в результаті неправомірних дій керівництва іподрому позивачі не змогли забрати та згодом воно було розпродане працівниками іподрому

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ч. 1 ст. 79 передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч. 1 ст. 80 передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Виходячи з аналізу даних норм, суд вважає, що позивачі повинні були довести суду: наявність зазначеного в позові майна на території філії «Одеського іподрому» ДП «Конярство України», здійснення працівниками філії «Одеського іподрому» ДП «Конярство України» протиправних дій щодо перешкоджання вивезти дані предмети з території філії «Одеського іподрому» ДП «Конярство України», вартість даного майна, та факт продажу даного майна працівниками іподрому.

Суд вважає за необхідне зазначити наступні обставини.

Так в якості доказів, наявності у ОСОБА_1 великої кількості медичних препаратів позивачева сторона посилалася на заяву ОСОБА_19 від 16.08.2014 року (а.с.157-159), та заяву ОСОБА_18 від 27 червня 2014 року (а.с. 161-162 т. 1), в яких було зазначено, що вищезазначені особи підтверджують, що у ОСОБА_1 на території Одеського іподрому знадився певній перелік медичних препаратів, та на показання свідків ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_19, ОСОБА_18

Однак, судом не можуть бути прийняті дані заява та показання свідків, в якості належних та достовірних доказів, оскільки не доводять, що на момент припинення правовідносин між одеською філією ДП «Конярство України» та позивачами зазначені медичні препарати перебували в приміщенні каптерки в деннику Одеської філії ДП «Конярство України».

Крім того суду не представленого жодного належного, допустимого та достовірного доказу, що взагалі ОСОБА_1 придбавала зазначені в позовній заяві медичні препарати та предмети для догляду за конем Акбаром.

У судовому засіданні 17 грудня 2018 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 подана заява щодо вжиття заходів щодо зясування обставин зникнення доказів з матеріалів справи, однак пояснити, які саме на її думку докази зникли з матеріалів справи не змогла, пояснивши, що докази подавалися попереднім представником позивача і їй перелік доказів не відомий. ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що її представником ОСОБА_15 подавалося клопотання щодо долучення до матеріалів справи квитанцій, які підтверджують придбання медичних препаратів та інших предметів, необхідних для догляду за конем, однак в матеріалах справи дані документи відсутні, на запитання суду, щодо дати подання такого клопотання, пояснила, що не памятає та доказів надання такого клопотання у судове засідання представити не може.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступні обставини, так 21 листопада 2016 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_15 було заявлено клопотання щодо долучення до матеріалів справи певних доказів, у тому числі таблиць із переліком майна та чеків на 45 аркушах (а.с. 58-60 т. 2).

У судовому засіданні, яке відбулося 21 листопада 2016 року за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_15 вирішувалося дане клопотання, та оскільки роздруківки чеків щодо купівлі відповідних товарів були виконані англійською мовою, дані документи були повернуті позивачці та розяснено, що у разі її наміру подати дані документи, в якості доказу вони повинні бути перекладені на українську мову, про що погодився і представник позивача ОСОБА_15, що підтверджується технічною фіксацією судового засіданні від 21 листопада 2016 року (журнал судового засідання від 21 листопада 2016 року а.с. 16-19 т. 2).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 пояснила, що документально підтвердити придбання майна, зазначеного нею у позовній заяві вона не може, оскільки фактично всі медичні препарати та предмети, необхідні для догляду за конем придбавалися ОСОБА_1 та вона віддавала останній готівкові кошти за їх придбання, тобто встановлено, що ОСОБА_5 не надала до суду жодного належного та документально підтвердженого доказу щодо придбання медичних препаратів та предметів необхідних для догляду за конем, зазначених в позовній заяві.

Згідно акту огляду від 25.07.2014 року, складеного бухгалтером ОСОБА_24, інспектором відділу кадрів ОСОБА_27, ведучим зоотехніком ОСОБА_28 в присутності головного спеціаліста відділу контролю господарчої діяльності Управління внутрішнього аудиту Мінагрополітики ОСОБА_13 при проведенні інвентаризації № 49 від 23.07.2014 року встановлено, що родина ОСОБА_1 самовільно, без договору, займає три денника, в яких знаходяться: в першому деннику розміщений кінь з порушенням правил утримання (ціпок навколо решітки та замок, повішений родиною ОСОБА_1), в другому та третьому денниках знаходяться тирса та майно родини ОСОБА_1.

В матеріалах справи (а.с 30-31 т. 1) міститься акт щодо опису майна, яке перебуває у підсобному приміщенні конюшні філіалу «Одеській іподром» ДП «Конярство України», складеного працівниками підприємства у присутності працівників Малиновського РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_29 та ОСОБА_30 від 27 червня 2014 року, згідно з яким було описано та передано на склад Одеського іподрому майно, яке належить ОСОБА_1, у кількості 155 найменувань (дана копія акту була надана до позовної заяви позивачами).

ОСОБА_13 було встановлено у судовому засіданні, будь яких договорів, щодо розміщення та зберігання майна між позивачами та філією «Одеський іподром» ДП «Конярство України» не укладалося, у звязку з чим, суд зазначає, що якщо ОСОБА_1 вважає, що в результаті передачі належного їй майні на склад Одеського іподрому порушене її право, вона має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права щодо повернення майна набутого або його збереження без достатніх правових підстав.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що й не заперечувалося у судовому засіданні 17 грудня 2018 року позивачкою ОСОБА_1, що ОСОБА_1 не зверталася до філії «Одеський іподром» ДП «Конярства України» з приводу повернення належного їй майна, яке зазначено в акті опису від 27 червня 2014 року.

Другою підставою предявлення позову було посилання позивачки ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів, які були нею витрачені на проведення будівельно-ремонтних робіт в деннику філії «Одеській іподром» ДП «Конярство України» на підтвердження чого позивачкою ОСОБА_1 надані копії накладних та товарних чеків (т. 1 а.с. 39-48) на загальну суму 42037 гривень 75 копійок.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" із змінами та доповненнями (далі - Закону №996) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону №996 первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Є декілька видів накладних, наприклад, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, тощо. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем.

Пунктом 1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" із змінами та доповненнями (далі - Закону №265/95) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно ст.2 Закону №265/95 розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Відповідно до ст.8 Закону №265/95 форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій або використанням розрахункових книжок, встановлюються органом доходів і зборів.

Положення про форму та зміст розрахункових документів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 "Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов'язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) " (далі Наказ № 13).

Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб'єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, а також комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами при прийманні готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів, та розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Крім того, Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (далі - Інструкція) встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Згідно п.1.4 Інструкції, розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Відповідно до п.1.13 Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді. Цією Інструкцією встановлено правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги - доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, акредитива, інкасового доручення (розпорядження). Використання векселів та спеціальних платіжних засобів, зокрема платіжних карток (у тому числі корпоративних платіжних карток), регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку.

Враховуючи вищевикладене, видаткова накладна, вважається документом первинного обліку та не є розрахунковими документами.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що представлені позивачкою ОСОБА_1 накладні (а.с.41-43, 45-48 т.1) не підтверджують обставин, що саме ОСОБА_1 були понесені витрати по оплаті будівельних матеріалів, меблів, постільної білизни та інших предметів побутового вжитку, та не містять доказів використання даних будівельних матеріалів в проведенні будівельно-ремонтних робіт в деннику філії «Одеського іподрому ДП «Конярство України» та розміщення меблів та предметів побутового вжитку в цьому приміщенні. Також зазначає, що і товарні чеки (а.с. 41 т. 1) також не містять інформації, яка могла б можливість встановити суду ким проведена оплата за придбане майно, та факт використання придбаного майна для виконання ремонтно-будівельних робіт.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вищезазначені докази недопустимими, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також ОСОБА_1 просила стягнути вартість кормів, які залишилися на території філії «Одеській іподром» ДП «Конярство України»на загальну вартість 14526 гривень 36 копійок, та грошових коштів у розмірі 1450 доларів США, які вона зберігала у дивані в каптерці денника, однак суд зазначає, що позивачкою ОСОБА_1 не представлено жодного належного та допустимого доказу щодо придбання даних кормів та зберігання кормів у визначеній в позові кількості на території іподрому та доказів зберігання грошових коштів у дивані каптерки.

Щодо вимоги стягнення грошових коштів за розпискою від 20 жовтня 2013 року написаної ОСОБА_28 (а.с. 38 т. 1) у сумі 492 гривні, суд зазначає наступне.

Так, зміст даної розписки зазначає наступні обставини: що ОСОБА_1 прийняла в рахунок боргу у ОСОБА_28 суму у розмірі 492 гривні, а ОСОБА_28 зобовязалася повернути ОСОБА_1 сіно вагою 261 кг.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивним безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. ОСОБА_13 договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, суд вважає не підлягаючий задоволенню й вимогу щодо стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 492 гривень, на підставі розписки від 20 жовтня 2013 року, оскільки по перше не зазначено, що ОСОБА_1 передала ОСОБА_28 сіно вагою 261 кг, ОСОБА_28 зобовязалася повернути ОСОБА_1 сіно вагою 261 кг, а не грошові кошти, як це вимагає позивачка ОСОБА_1, та в даній розписці не зазначений строк виконання такого зобовязання.

Також, ОСОБА_1 просила стягнути грошові кошти у розмірі 22 644 гривень 00 копійок, сплачених нею на підставі укладеного договору № 44/14 від 12 червня 2014 року з приватним підприємством «Альфа-Україна Плюс» про надання охорони у звязку з погрозами працівників іподрому.

Надаючи оцінку цим вимогам, суд знов звертає увагу, що у відповідності до вимог ЦПК України, а саме ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Слід зазначити, що позивачкою ОСОБА_1 не представлено жодного доказу, який б свідчив про існування обставин, які зазначалися нею в позовній заяві та наданих поясненнях у судових засіданнях щодо погроз на її адресу працівниками іподрому не представлено вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, які б свідчили про скоєння працівниками іподрому протиправним дій у відношенні ОСОБА_1, а саме по собі звернення з заявами до правоохоронних доказів не може розцінюватися судом, в якості належним та допустимих доказів, у звязку з чим суд вважає що позивачкою не доведено у судовому засіданні обставин, які б виклали необхідність в укладенні такого договору, у звязку з чим суд вважає дану вимогу позивачки необґрунтованою та не доведеною у встановлений законом спосіб.

Враховуючи всі вище перелічені обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява, в останній уточненій редакції (а.с 220-230 т.1) ОСОБА_2 ОСОБА_25, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є необґрунтованою, не доведеною належними, допустимими та достовірними доказами, у звязку з чим задоволенню не підлягає.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 10, 13, 76-81, 82, 89, 141, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: 65069, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 ОСОБА_25 (місце проживання: Сполучені Штати Америки, CMR416, box804 APO, AE09140), ОСОБА_5 (місце проживання: 65113 АДРЕСА_2) до ОСОБА_6 (місце проживання: 65009, АДРЕСА_3), ОСОБА_7 (місце проживання: 65059, АДРЕСА_4), ОСОБА_8 (місце проживання: 65017, АДРЕСА_5), ОСОБА_10 (місце проживання: 65069, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6, кімн. 32), ДП «Конярство України» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1) в особі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» (місцезнаходження: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 6), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено - 21 грудня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.