РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), третя особа: ОСОБА_3 (.Харків, АДРЕСА_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою в АДРЕСА_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу, в якій зареєстровано місце проживання колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_2 З відповідачем вони розірвали шлюб ще 21.07.2011 року. В 2015 році до позивачки звернувся відповідач ОСОБА_2 з проханням зареєструвати його місце проживання у вказаній квартирі на декілька місяців та пообіцяв обовязково виписатися з неї, але в добровільному порядку заяв про зняття його з реєстраційного обліку не подавав. Станом на теперішній час звязки з відповідачем розірвані, належні йому речі в квартирі позивача відсутні, комунальні платежі ОСОБА_2 не сплачує та на момент подачі позову вже понад рік не проживає в даній квартирі. У звязку з викладеним, позивач змушена була звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, вул АДРЕСА_5 шляхом зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

01.08.2018 ухвалою Київського районного суду м. Харкова заз заявою позивача про забезпечення доказів судом постановлено витребувати докази у справі: з дільничого участку № 64 КП «Жилкомсервіс» довідку стосовно того, чи звертався ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) до них з заявою про порушення його прав; з КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня №27» довідку щодо перебування або звернення до медичної установи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1); з Адміністрації Державної прикордонної служби України, Головний центр обробки спеціальної інформації відомостей щодо виїзду ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) за межі України з 01.01.2015 року до 01.08.2018 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті у судове засідання.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, будучи завчасно повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками.

Третя особа в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у звязку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач, колишній чоловік позивачки ОСОБА_2, зареєстрований у її квартирі, проте в цій квартирі не проживає, перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив, квартирою відповідач не цікавиться та не користується, комунальні платежі по ній не сплачує, речей його в квартирі немає.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира в місті Харкові за адресою: АДРЕСА_5, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_4 за р.№.4670, зареєстровано в КП «ХМБТІ» 07.12.2004.(а.с.13-15) Дана квартира не спільною сумісною власністю подружжя.

Судом встановлено, що в зазначеній квартирі зареєстровано: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, згідно довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова від 03.07.2018, наданої на електронний запит суду.(а.с. 55)

Згідно копії рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.07.2011 шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано.(а.с. 16)

Позивач зазначає, що сплачує комунальні послуги за користування житлом за вказаною адресо. самостійно, на підтвердження чого надала суду копії платіжних документів за 2018 рік.(а.с.18)

Відповідно до акту, складеного за вищевказаною адресою за участю сусідів, ОСОБА_2, у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 ні в даний час, ані раніше ніколи не проживав, особистих речей не має, у вищевказану квартиру ОСОБА_2 ніколи не зявлявся та із сусідів його ніхто не знає.(а.с.17)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, зазначила, що дійсно в 2015 році ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з проханням тимчасово зареєструвати його в квартирі, що належить на праві власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7, при цьому зобовязався у стислі строки знятись з реєстрації у вказаній квартирі. Однак в подальшому в тому ж 2015 році ОСОБА_2 виїхав за межі України, в Україну до теперішнього часу не повертався, в квартирі за адресою: АДРЕСА_7, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ніколи не зявлявся, в даний час ОСОБА_2 має іншу родину та проживає за межами України.

Згідно наданих суду даних на виконання ухвали про забезпечення доказів 21.08.2018 КНП «Міська клінічна лікарня» повідомляє, що ОСОБА_2 з 01.01.2015 по теперішній час в реєстрації поліклініки не значиться.(а.с.50) Відповідно до відомостей, отриманих судом 05.09.2018, наданих Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України громадянин ОСОБА_2 перетинав кордон України з 16.01.2015 до 31.08.2017 11 разів у різних напрямках на літаках з м.Київ. З відомостей Державної прикордонної служби України вбачається, що 31.08.2017 ОСОБА_2 перетнув кордон України у напрямку Київ - Дубаї та до теперішнього часу не повертався в Україну. (а.с.53)

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлені строки, вона в судовому порядку визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Згідно ч.З ст.71 Житлового кодексу України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Якщо виходити з розуміння сімї за житловим законодавством, то згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тут ознака постійного проживання є обовязковою умовою розуміння сімї.

Відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 №5, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим одну з таких інших вимог, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З урахуванням викладеного, відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 понад строків, встановлених законом і втратив право користування нею. Перешкод в користуванні житловою площею йому ніхто не чинив і є всі підстави відповідно до ст.405 ЦК України для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Таким чином, дослідивши усі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 259,265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_8) - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 (АДРЕСА_8) таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_9 шляхом зняття його з реєстрації у вказані квартирі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складення рішення суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя :