П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 755/21472/15-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 19 грудня 2018 року

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

сторони: позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4,

третя особа Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Савлук Т.В.15 січня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 25 січня 2018 року в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

Справа №755/21472/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/107/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09 червня 2011 року ОСОБА_7 склав нотаріально посвідчений заповіт, за яким заповів усе належне йому на день смерті майно своєму сину ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, унаслідок чого відкрилась спадщина.

ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька, проте отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини; свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_7 видано спадкоємцю за законом - ОСОБА_3

Позивач зазначав, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки постійно проживає у Сполучених Штатах Америки, перебував в Україні з 09 липня по 15 липня 2014 року та наступного разу зміг приїхати в Україну лише 15 вересня 2015 року. У період часу з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 15 липня 2014 року пріоритетним для нього було поховання батька, а не отримання спадщини. Крім цього, перебуваючи в Україні, займався оформленням паспорта громадянина України, який отримав 12 липня 2014 року. Смерть батька викликала душевні страждання, емоційне перенапруження, що спричинило погіршення стану здоров'я, загострило хронічні захворювання та призвело до необхідності по поверненню до США звертатися за медичною допомогою.

ОСОБА_2 просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визначено ОСОБА_2, як спадкоємцю за заповітом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

У лютому 2018 року не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 оскаржив його в апеляцінйому порядку, шляхом подання апеляційної скарги, в якій просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, оскільки ОСОБА_2 був обізнаний про складений на його ім'я заповіт. При цьому перебуваючи на території США, ОСОБА_2 не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини до консульства (дипломатичного представництва України в США).

Судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, що призвело до ухвалення неправомірного судового рішення.

У березні 2018 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_8 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року - без змін.

Відзив мотивовано тим, що відповідачем не наведено достатніх доводів, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2018 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_3, яка вибула з процесу у зв'язку зі смертю.

Витребувано із державної нотаріальної контори м. Києва за місцем відкриття спадщини відомості щодо осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3

03 жовтня 2018 року згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями, цивільну справу № 755/21472/15-ц передано Київському апеляційному суду та визначено суддів, які входять до складу колегії.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року справу № 22-ц/824/107/2018 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини прийнято до провадження цього суду.

Провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відновлено .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4, який є правонаступником ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_9, який на підставі ордеру діє в інтересах ОСОБА_4, підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_8, яка діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, врахувавши аргументи наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 09 липня 2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (актовий запис № 11658).

За життя ОСОБА_7 залишив заповіт датований 09 червня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняк О.А., зареєстрований в реєстрі за № 2237, за яким заповідач все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своєму сину - ОСОБА_2

25 липня 2014 року ОСОБА_3, спадкоємець першої черги за законом, звернулася до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі заяви ОСОБА_3, Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №387-2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, яка в копії долучена до матеріалів справи (т. 1, а. с. 90-111).

03 лютого 2015 року державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємицею зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є його дружина ОСОБА_3, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 109).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 зареєстровано 03 лютого 2015 року за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03 лютого 2015 року Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою.

28 вересня 2015 року ОСОБА_2 оформив письмову заяву до відповідної державної нотаріальної контори та/або приватного нотаріуса про прийняття спадщини батька - ОСОБА_7 згідно заповіту від 09 червня 2011 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Брестовою І.Ю., зареєстрована в реєстрі за № 1121, яка надійшла на адресу Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори 23 жовтня 2015 року.

23 жовтня 2015 року Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою направлено на адресу ОСОБА_2 письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску шестимісячного строку та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на ім'я спадкоємиці за законом.

Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01 лютого 2016 року ОСОБА_2 у період з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2015 року перетинав державний кордон України у пункті пропуску Бориспіль-D: на в'їзд 24 травня 2014 року, на виїзд 30 травня 2014 року, на в'їзд 09 липня 2014 року, на виїзд 15 липня 2014 року, на в'їзд 15 вересня 2015 року, на виїзд 29 вересня 2015 року.

12 липня 2014 року ОСОБА_2 отримав у м. Києві паспорт громадянина України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем поважності причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом.

Проте, колегія суддів Київського апеляційного суду з таким висновком погодитися не може з огляду на таке.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 вказував, що причиною пропуску строку на прийняття спадщини стало те, що він постійно проживає в США та прийнятий на консульський облік Генерального консульства України в Нью-Йорку з 12 вересня 2011 року. У позивача не було достатньо часу для подання заяви прийняття спадщини за заповітом, оскільки у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата смерті спадкодавця) до 14 липня 2014 року (дата виїзду позивача до США) пріоритетом для нього було не отримання спадщини, а організація поховання батька.

При цьому ОСОБА_2 вказував, що смерть батька викликала у нього душевні страждання, емоційне перенапруження, що в результаті погіршило стан його здоров'я, і, як наслідок, також стало причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через перебування за межами України, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, але за умови наявності правових підстав для його поновлення.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2004 року № 1649/10248, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи наведене, судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність на його ім'я заповіту. ОСОБА_2 не мав перешкод для подання відповідної заяви в нотаріальну контору, в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата смерті спадкодавця) по 14 липня 2014 року (дата виїзду позивача до США), та, відповідно, подання заяви про прийняття спадщини за заповітом до Генерального консульства України в Нью-Йорку (США). Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність об'єктивних поважних причин невчинення дій з прийняття спадщини.

Доводи позивача про те, що смерть батька викликала у нього душевні страждання, емоційне перенапруження, що в результаті погіршило стан його здоров'я і, як наслідок, також стало причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на нормах Закону та не є тими безумовними підставами за яких встановлюється додатковий строк для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні від 15 січня 2018 року. Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що за встановлених фактичних обставин є підстави для задоволення позову у зв'язку з наявністю поважних причин, через які позивач пропустив процесуальний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд помилився у застосуванні норм матеріального права, які регулюють виниклі і наявні між сторонами у справі правовідносини, не дав належну правову оцінку цим правовідносинам та не застосував норми матеріального права, що їх регулюють, а відтак є всі законні підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5

Отже, з огляду на вищевикладене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а отже рішення суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Водночас, у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги та враховуючи вимоги ст.ст. 141, 382 ЦПК України, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057 грн. 21 коп. (т. 2, а.с. 125).

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, - ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року - скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_4, третя особа - Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора в особі Головного теритріального управління юстиції у м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, який є правонаступником ОСОБА_3, 1057 грн (одну тисячу п'ятдесят сім гривень) 21 коп. (двадцять одну копійку) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови до Верховного Суду.

Суддя-доповідач А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д Поливач

О.І.Шкоріна