Справа № 128/3004/17
Провадження № 22-ц/772/914/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 рокуСправа № 128/3004/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької областів складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем, залишення у власності майна та зняття всіх обмежень, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області про забезпечення позову, ухвалене суддею Бондаренко О.І. 14 березня 2018 року, в м. Вінниця, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем, залишення у власності майна та зняття всіх обмежень.

14 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль.

14 березня 2018 року ухвалою суду заяву задоволено, накладено арешт автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2, червоного кольору з забороною вчиняти будь - які дії щодо даного автомобіля.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій послалось на те, що судове рішення першої інстанції є незаконним, оскільки прийняте з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 березня 2018 року, а в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не переконався в тому чи дійсно наявний спір та позивач добросовісно використовує право на звернення до суду з вказаними позовом.

Вважає, що в порушення п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року суд постановив оскаржувану ухвалу з метою зупинення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року, яким витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 автомобіль марки «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2.

17 квітня 2018 року на адресу Апеляційного суду Вінницької області представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 було направлено відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4, однак суд не може прийняти його до уваги, оскільки в порушення вимог ч.4 ст. 360 ЦПК України, до відзиву не додано доказів про надсилання його копій учасникам справи.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали контрольного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову з накладення арешту на автомобіль марки «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1, шасі (кузов) № НОМЕР_2, червоного кольору, з забороною вчиняти будь-які дії щодо даного автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна можливість утруднення виконання рішення суду.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені законодавством, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та порядок виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилалась на те, що предметом спору у вказаній цивільній справі є належний ОСОБА_3 автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1.

13 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0000908 ухвалою апеляційного суду Вінницької області накладено арешт на автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження на період слідства та передано ОСОБА_3 у розпорядження під відповідальне зберігання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року у справі № 127/12965/17 вказаний автомобіль витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

13 березня 2018 року ОСОБА_3 на вказаному автомобілі було зупинено в м. Вінниці поліцейськими та поміщено даний автомобіль на штрафмайданчик, у зв'язку з виконавчим провадженням.

Позивач вважає, що у зв'язку зі спробою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Вінниці Козачук І.Ю. повернути вказаний автомобіль ОСОБА_4 до прийняття рішення у вказаній цивільній справі, що може призвести до переховування, продажу автомобіля та перешкоджанню і неможливості виконання рішення по вказаній справі, просила заяву задовольнити

Однак, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року у справі № 127/12965/17 вказаний автомобіль витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4

Вказане рішення набуло законної сили 16 лютого 2018 року згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16 лютого 2018 року.

Крім того, 28 лютого 2018 року постановою головного державного виконавця Центального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Козачук І.Ю. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №127/12965/17 виданого 23 лютого 2018 року на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області про витребування від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 автомобіль «Мазда СХ-5», 2013 року випуску, д/з НОМЕР_1.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобіганню порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції даних вимог не дотримався, не з'ясував зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і вимогами позовної заяви, не звернув уваги на те, що вимоги позовної заяви і заходи, які просить застосувати позивач є ідентичними, не обґрунтував наявність підстав імовірності утруднення виконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Згідно із п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні даного питання судом першої інстанції не дотримано норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цього питання, ухвала суду першої інстанції відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд апеляційної інстанції виходить з того, що вид забезпечення позову є ідентичним з позовними вимогами, вимоги щодо забезпечення позову не обґрунтовані, крім того з вимог даної справи слідує, що позивач не погоджується із рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року та постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 28 лютого 2018 року про відкриття виконавчого провадження та намагається їх оскаржити у невірно обраний спосіб захисту.

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції фактично зупинила виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року, чим було порушено засади обов'язковості судового рішення (ст. 18 ЦПК України).

Оскільки при постановлені оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 149 ЦПК України, якими передбачені підстави для забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду та постановлення нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову .

Керуючись ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 березня 2018 року та постановити нову, якою в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про забезпечення позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовій збір в сумі 352,40 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ Рибчинський В.П.

Судді /підпис/ Войтко Ю.Б.

/підпис/ Голота Л.О.

Згідно з оригіналом.

Суддя Рибчинський В.П.