ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 646/7809/17

Провадження № 22-ц/818/969/18

05 листопада 2018 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.

за участю секретаря Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», відповідач ОСОБА_2, представник ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4, представник -ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2018 року(суддя Сорока О.П.) по цивільній справі № 646/7809/17 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову з урахуванням уточнень зазначає, що 14 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним Банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», укладено кредитний договір № М_335/23_07, згідно якого Банком надано кредит в сумі 250000 гривень строком до 13 вересня 2012 року включно, зі сплатою відсотків за використання кредиту.

В забезпечення виконання умов кредитного договору укладено договори поруки: 14 вересня 2007 року між АБ «Факторіал- Банк» та ОСОБА_6Л.( 23 вересня 2010 року помер) та 31 березня 2010 року між ПАТ «СЕБ Банк»( змінено назву ПАТ «ФІДОБАНК» на ПАТ «СЕБ Банк») та ОСОБА_4

30 вересня 2014 року ПАТ «ФІДОБАНК» відступило права вимоги за Кредитним договором № М_335/23_07 ТОВ «ФК «Вендор».

28 травня 2015 року між ТОВ «ФК «Вендор» та ТОВ «Фінанс ОСОБА_7» укладено договір про відступлення права вимоги щодо кредитного договору та договорів поруки та застави, укладеними в забезпечення зобовязань ОСОБА_2

08 лютого 2017 року права вимоги за вищевказаним договором ТОВ «ФінансТраст Груп» відступлено ТОВ «ФК «Інновація».

Станом на 25 жовтня 2017 року загальна сума простроченої заборгованості складає 421608,51 грн.

Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 421 608,51 грн.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник заперечували проти задоволення позову. Зазначали про відсутність підтвердження переходу права вимоги до позивача, оскільки відсутні дані(оригінал договору) щодо переходу права вимоги від ПАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «ФК «Вендор» та що ОСОБА_4 не є належним відповідачем у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2018 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» залишено без задоволення.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором та договором поруки до ТОВ «Фінансова компанія «Вендер», а тому і відповідно в подальшому до ТОВ «Фінансова компанія «Інновація».

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2015 року задоволено заяву ТОВ «Фінанс ОСОБА_7» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача ПАТ «СЕБ Банк» правонаступником ТОВ «Фінанс ОСОБА_7» у виконавчому провадженні № 36336895 за виконавчим листом № 2-270/11по стягненню заборгованості з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором.

.Ухвалою суду від 07 липня 2017 року вже встановлено дійсність Договору про відступлення права вимоги № 6, укладеного між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕНДОР».

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 14 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПуАТ «ФІДОБАНК» укладено кредитний договір № М_335/23_07, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 250 000,00 грн. строком до 13 вересня 2012 року включно зі сплатою відсотків за використання кредиту .

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, 14 вересня 2007 року між АБ «Факторіал Банк» та ОСОБА_2 укладено договір застави, за яким в заставу передано транспортний засіб автобус-D, державний номер НОМЕР_1, та автобус-D, державний номер НОМЕР_2.

В забезпечення виконання умов кредитного договору укладено договори поруки: 14 вересня 2007 року між АБ «Факторіал- Банк» та ОСОБА_6 та 31 березня 2010 року між ПАТ «СЕБ Банк» та ОСОБА_4

23 вересня 2010 року ОСОБА_6 помер.

30 вересня 2014 року ПАТ «ФІДОБАНК» відступлено права вимоги за Кредитним договором № М_335/23_07 ТОВ «ФК «Вендор».

28 травня 2015 року між ТОВ «ФК «Вендор» та ТОВ «Фінанс ОСОБА_7» укладено договір про відступлення права вимоги щодо кредитного договору та договорів поруки та застави, укладеними в забезпечення зобовязань ОСОБА_2

08 лютого 2017 року права вимоги за вищевказаним договором ТОВ «ФінансТраст Груп» відступлено ТОВ «ФК «Інновація».

ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала у звязку з чим наявна заборгованість у сумі 230727,60 гривень -тіло кредиту; 190880,91 гривень -відсотки за користування кредитом.

Станом на 25 жовтня 2017 року загальна сума простроченої заборгованості складає 421608,51 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ«ФК «Інновація» суд першої інстанції виходив з тих обставин, що не надано доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором та договором поруки до ТОВ «Фінансова компанія «Вендер», тобто, оригіналу договору відступлення права вимоги, а тому і відповідно в подальшому до позивача, а тому підстав для стягнення коштів не вбачається.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Заперечуючи проти позову відповідачі посилаються на відсутність оригіналу договору відступлення права вимоги від ПАТ «ФІДОБАНК» до ТОВ «ФК «Вендор».

Між тим, в суді апеляційної інстанції представником позивача було надано для огляду оригінали кредитного договору та договору застави від 14 вересня 2007 року, оригінали договорів поруки 14 вересня 2007 року та 31 березня 2010 року та договори про внесення змін до договорів поруки та кредитного договору, укладених з відповідачами, стосовно виконання яких предявлено даний позов.

Отже, вважати, що ТОВ «ФК «Інновація» не набуло право вимоги до відповідачів, а тому відсутні підстави для стягнення боргу - не можна.

Станом на 25 жовтня 2017 року за кредитним договором наявна заборгованість у сумі 421608, 51 грн., яка складається з 230727,60 гривень -тіло кредиту; 190880,91 гривень -відсотки за користування кредитом.

Сума заборгованості відповідачами не спростована, своїх розрахунків щодо її розміру не надано, борг ані боржником, ані поручителем не погашено.

За таких обставин дана сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Посилання ОСОБА_2 на судові рішення, в яких у задоволенні заяв про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено, що, на її думку, свідчить про відсутність переходу права вимоги до позивача, судом не приймаються, оскільки дані обставини були предметом судового розгляду в цій справи, договори оригінали кредиту, поруки, застави- були досліджені судом апеляційної інстанції та їм надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» -задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, паспорт МН913630, виданий Червонозаводським РВ ГУМВС України в Харківській області, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_4( ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, паспорт МН893021, виданий Фрунзенським РВ ГУМВСУ в Харківській області 22 листопада 2006 року, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація»( код РНКПОУ 39409610, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 118, офіс 54) заборгованість за кредитним договором у сумі 421 608,51 грн. ( чотириста двадцять одна тисяча шістсот вісім гривень пятдесят одна копійка)

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» по 7905 грн. 17 коп. ( сім тисяч девятсот пять гривень сімнадцять копійок) судового збору з кожної.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

ОСОБА_8