Справа № 211/922/18
Провадження № 2/211/1043/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 травня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, про визначення порядку користування житловим приміщенням,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності їй та відповідачу і третій особі. Відповідач будучи співвласником квартири, не виконує належним чином обов'язки по сплаті нарахувань за комунальні послуги, що є непосильно для неї, як для пенсіонерки, оскільки субсидію вона не має змоги отримати, через наявність реєстрації відповідача з родиною, які мають достатній заробіток, особові рахунки у них не розділені. З відповідачем вона не може дійти згоди з цього питання, тому просить суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши їй в користування житлову кімнату 9,3 кв.м. у користуванні відповідача. житлові кімнати 12,7 кв.м., 17,1 кв.м., та залишивши в загальному користуванні кухню 5,8 кв.м., вбиральню 1,1 кв.м., ванну кімнату 2,2 кв.м., коридор 5,4 кв.м., вбудовану шафу 1,1 кв.м.

Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони та третя особа не з'явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності сторін, позивач на позові наполягає, відповідач позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_3 від 23 жовтня 1998 р., ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 15 - копія свідоцтва).

Після смерті ОСОБА_4, право власності на належну йому за життя 1/3 частку квартири в порядку спадкування отримали ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - кожний по 1/9 частці, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 10-12).

Згідно технічного паспорта на квартиру, квартира АДРЕСА_1 загальною площею 65,9 кв.м. складається з 3 кімнат житловою площею 39,1 кв.м, у тому числі 1-а кімната 12,7 кв.м., 2-а кімната 9,3 кв.м., 3-я кімната 17,1 кв.м., кухня площею 9,0 кв.м., ванна кімната площею 2,7 кв.м., вбиральня (поєднана) 1,0 кв.м., вбудована шафа 0,9 кв.м., коридор 9,5 кв.м. Квартира обладнана балконом (терасою) 2,67 кв.м., лоджією 5,8 кв.м. (а.с. 9 - копія техпаспорта).

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

За частинами 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями ст. 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Здійснення права спільної часткової власності передбачено положеннями ст. 358 ЦК України, за якими право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно із ч.1 ст. 364 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Отже, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Враховуючи те, що між сторонами не склався порядок користування жилим приміщенням, виникає спір з цього приводу, а також з приводу оплати комунальних послуг, суд приходить до висновку про встановлення між сторонами порядку користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У зв'язку з викладеним, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову та визначення встановленого позивачем порядку користування квартирою, оскільки встановлення такого порядку не суперечить інтересам сторін, не порушує і не впливає на право власності ні позивача, ні відповідача по справі.

Крім того, як вбачається з технічного паспорта на квартиру, вона обладнана балконом (терасою) 2,67 кв.м. та лоджією 5,8 кв.м., однак позивачем не ставиться вимога про встановлення порядку користування цими приміщеннями, з технічного паспорту суд не вбачає, до яких кімнат прилягають саме лоджія чи балкон, тому суд вважає за необхідне залишити їх в користуванні сторін, кімнати яких прилягають до них (балкона, лоджії).

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

На підставі ст.ст. 321, 358, 364 ЦК України, ст.41 Конституції України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1:

виділити у користування позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, житлову кімнату площею 9,3 кв.м.;

виділити у користування відповідачу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, житлові кімнати площею 12,7 кв.м. та 17,1 кв.м.

Решту частини квартири: кухню площею 9,0 кв.м., ванну кімнату площею 2,7 кв.м., вбиральню (поєднану) площею 1,0 кв.м., вбудовану шафу площею 0,9 кв.м., та коридор площею 9,5 кв.м. - залишити у спільному користуванні сторін.

Балкон (тераса) площею 2,67 кв.м. та лоджію площею 5,8 кв.м., залишити в користування сторін, кімнати яких прилягають до них (балкона, лоджії).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 травня 2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко