Справа № 496/1193/18
Провадження № 2-о/496/72/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

при секретарі - Дигуляр А.С.,

представника заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи - Андреєвої О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, вимоги якої мотивує тим, що з 20 березня 1978 року зі своїм батьком проживали та були зареєстровані в Україні. Заявник з родиною переїхали в Україну коли він був ще неповнолітній, склалось так що він досі немає, а ні паспорта громадянина Вірменії, а ні паспорта громадянина України, тобто являється особою без громадянства. Він досі живе лише з свідоцтвом про народження. Тому, щоб він зміг подати документи на отримання громадянства України йому необхідно факт підтвердження проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи заперечував проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що згідно довідки Виконавчого комітету Біляївської міської ради, вказано, що ОСОБА_5 1928 р/н, дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 20.03.1978 р. по 23.09.1986 р. згідно домової книги. (а.с. 6).

Також факт проживання та реєстрації заявника разом з батьком за вищезазначеною адресою підтверджується копією домової книги завіреною Біляївською міською радою. (а.с. 4-5).

Додатково факт проживання батька заявника - ОСОБА_5, на території України підтверджується записом у трудової книжці в якій вказано, що він працював в будівельній бригаді робочим у Херсонській області. (а.с. 7).

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила всі обставини викладені в заяві щодо проживання заявником на території України разом з батьком.

Встановлення факту проживання разом за батьком на території Україні необхідно заявнику для подачі документів до Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області для отримання громадянства України.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами.

Суд сприймає вказані документи як носії конкретної інформації факту проживання заявника, на території України станом на 24 серпня 1991 року, які ніким не спростовані.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком - ОСОБА_5, 1928 року народження, на законних підставах на території України до 24 серпня 1991 року, а саме у період з 20 березня 1978 року по 23 вересня 1986 року, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя Буран В.М.

10 травня 2018 року