РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна.

Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя. З 2016 року сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим.

Згоди щодо розподілу спільного майна між ними не досягнуто.

За час шлюбу сторонами набуте таке спільне майно:

-1/2 частка квартири АДРЕСА_1;

-автомобіль марки «Mercedes-Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_1;

-автомобіль марки «Honda» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який придбано за особисті кошти позивача.

Просила суд залишити їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а відповідачу - автомобіль марки «Mercedes-Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 26 грудня 2017 року відкрито загальне позовне провадження.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 липня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 10).

Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач зазначила, що вони з 2016 року не ведуть спільного господарства та не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Зазначила, що примирення між сторонами неможливе.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище.

При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу.

За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивач зазначає, що за час шлюбу сторонами набуто наступне майно:

-1/2 частка квартири АДРЕСА_1;

-автомобіль марки «Mercedes-Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_1;

-автомобіль марки «Honda» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який придбано за особисті кошти позивача.

Разом з тим, у судовому засіданні такі посилання позивача знайшли своє підтвердження лише частково.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних долях на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29 жовтня 1999 року. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 93).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 лютого 2007 року спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 Спадкове майно складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 94).

Позивачу в справі - ОСОБА_1 належить 1/2 частина цієї квартири.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

За таких обставин, це майно не підлягає поділу.

Вбачається, що за час шлюбу сторони набули наступне спільне майно, що підлягає поділу, а саме автомобіль марки «Mercedes-Benz» державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач просить визнати право власності на зазначений автомобіль за відповідачем.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти такого поділу майна подружжя.

З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати.

Керуючись ст. 57, 60, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_4) про розірвання шлюбу та поділ майна задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03 липня 1993 року Жовтневим РАЦС у м. Києві за актовим записом № 1056, розірвати.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель GL 450, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_6, зареєстрованого 19 червня 2007 року на ім'я ОСОБА_2.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2494 гривні 45 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: