Справа № 367/6494/15-ц
Провадження №2-п/367/30/2018
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

з участю секретаря Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 (ОСОБА_2) ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення по справі № 367/6494/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення по справі № 367/6494/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В заяві заявник посилається на те, що 30 грудня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області постановив заочне рішення по вищезазначеній справі. Розглядаючи справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 суд своїм рішенням задовольнив вимоги позивача, ухваливши заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 боргу за кредитнм договором № 028/25-387 від 11.09.2007 року в сумі 1 795 648,05 гривень та судові витрати в сумі 3 654,0 гривень.

Вважає дане заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки заочне рішення по даній справі ухвалене за відсутності відповідача, який не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому судом не було повно з»ясовано усіх фактичних обставин справи та досліджено і не надано належної оцінким наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого ухвалено рішення, яке є необґрунтованим та незаконним.

Про заочне рішення відповідачка дізналася 05 лютого 2018 року від працівників Приватбанку, оскільки її картковий рахунок, на який нараховуються соціальні кошти на утримання дітей заарештовані державним виконавцем Ірпінського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області. 09.02.2018 року представник відповідача ОСОБА_5М. звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з заявою про ознайомлення з матеріалами справи.

Також заявник вказує, що відповідач не могла отримати судові повістки, оскільки з 11 лютого 2013 року вона фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою № 369 від 10 лютого 2018 року, що видана ЖБК-2 м. Житомира та довідкою з Житомирського дошкільного навчального закладу № 71 від 13.02.2018 року, зареєстрованою за № 37, з якої вбачається, що син відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує Житомирській дошкільний навчальний заклад № 71 з 24.09.2015 року і по даний час.

Крім того, заявник вказує, що під час винесення судом заочного рішення було задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 6 563,79 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 17 липня 2015 року 150 694, 91 гривень та пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 5 068, 76 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 17 липня 2015 року в сумі 116 371,17 гривень. Відповідач не погоджується з нарахуванням пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 150 694,91 гривень та пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 116 371,17 гривень, оскільки дані суми нараховані за весь час прострочення відповідно до п. 4.5 кредитного договору № 028/25-387 від 11.09.2007 року, в той же час відповіно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується строк позовної давності в один рік, таким чином суми пені які задоволені судом є спірними, оскільки не зрозуміло, за який період позивач нарахував пеню. Оскільки відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд справи, він був позбавлений можливості подати до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахування пені та заперечення на позовну заяву.

Також, відповідно до п. 4.5 кредитного договору № 028/25-387 від 11.09.2007 року у разі не виконання (неналежного виконання) позичальником обов»язків, визначених у п.п. 3.3.9, 3.3.10 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов»язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Відповідно до розрахунку сплати кредитних коштів, які надані позивачем до суду останній платіж був зроблений відповідачем в рахунок погашення кредиту це 16.03.2011 року, а тому за визначенням пункту 4.5 договору, користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 16 липня 2011 року.

Оскільки строк основного зобов»язання було змінено на 16 липня 2011 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав, однак банк звернувся до суду з позовом 07.09.2015 року, тобто строк позовної давності на подачу позовної заяви сплив.

Вважає, що наведені обставини мають істоте значення для правильного вирішення справи.

В звязку із викладеним заявник просив поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні заявник заяву про перегляд заочного рішення підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 2015 року по цивільній справі № 367/6494/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було постановлено заочне рішення, яким позов було задоволено, стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк заборгованість за кредитним договором № 028/25-387 від 11.09.2007 року в сумі 78212,71 швейцарських франків, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 17 липня 2015 року 1 795 648,05 гривень та судові витрати у сумі 3 654,0 гривень.

У відповідності до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, однак в судове засідання 30.12.2015 року не зявилася, а тому судом було постановлено заочне рішення. Разом із цим у своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За даних обставин суд вважає, що є підстави для перегляду заочного рішення і заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 280-288 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Заочне рішення від 30 грудня 2015 року по цивільній справі № 367/6494/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати.

Призначити справу до судового розгляду на 23.08.2018 року на 15.00., в судове засідання викликати сторони.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Пархоменко