Справа № 2018/8877/2012
УХВАЛА

"13" листопада 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_3, зацікавлені особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, орган виконавчої служби, дії якого оскаржуються Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з вказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову державного виконавця Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про відкриття виконавчого провадження №5727857 від 24.09.2018 року. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2017 року відмовлено у задоволенні позову адвоката ОСОБА_4 до заявника та її матері ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Рішенням Апеляційного суду від 05.12.2017 року вказане рішення було скасовано, та вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1, та виділено йому у користування житлову кімнату «6» площею 9,2 кв.м. Постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 24.09.2018 року відкрито ВП №57278579 щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 05.12.2017 року щодо визнання порядку користування квартирою, та зобовязано боржника виконати рішення суду в цій частині протягом 10 робочих днів. Заявник вважає, що вищезазначена постанова є протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки заявнику не відомо та не зрозуміло, які дії необхідно вчинити для виконання рішення в цій частині, оскільки рішення Апеляційного суду Харківської області не передбачає вчинення відповідачами жодних дій або утримання відповідачів від вчинення дій, а ЗУ «Про виконавче провадження» не містить порядку виконання рішення про визначення порядку користування, а також прав та обовязків державного або приватного виконавця щодо такого рішення суду, а тому державним виконавцем мало бути прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 було подано відзив на скаргу, в якому вона просить відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки 21.09.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Київського ВДВС м. Харків із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа, також на виконанні перебуває його виконавчий лист щодо вселення, які будуть виконані разом.

Представник заявника ОСОБА_2 та заявник в судовому засіданні підтримали скаргу в повному обсязі, та просили її задовольнити.

Державний виконавець Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з підстав наведених у відзиві на скаргу.

Зацікавлені особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, повідомлялись у встановленому законом порядку.

04.10.2018 року вказана скарга надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 10.10.2018 року було прийнято скаргу до розгляду, та витребувано з Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області належним чином завірену копію ВП №5727857, яку було надано до суду 24.10.2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 05.12.2017 року було визначено порядок користування квартирою №33 в будинку №10 по вул. Метробудівників у м. Харкові, відповідно до якого виділено ОСОБА_4 у користування житлову кімнату «6» площею 9,2 кв.м., залишено у користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_3 кімнати «4» площею 19,1 кв.м. та «7» площею 12,6 кв.м. Інші приміщення залишено у загальному користуванні співвласників. На разі вказана справа знаходиться у Верховному суді у звязку з касаційним оскарженням вказаного рішення Апеляційного суду Харківської області.

ОСОБА_4 на виконання вказаного рішення було отримано виконавчий лист, та предявлено до виконання до Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області.

За заявою позивача ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження, 24.09.2018 р. державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (ВП №57278579).

З вказаною постановою заявник не згодні, що і стало підставою звернення до суду зі вказаною скаргою.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст..3 цього закону. Відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові пор відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень що підлягають негайному виконанню).

Крім того, ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Матеріалами справи та оглянутої в суді копії виконавчого провадження, підтверджено, що державним виконавцем вчинено дії у відповідності до вимог,

як ст. 26, так і 28 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: відкрито виконавче провадження, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена у відповідності до вимог Закону, у тому числі містить встановлений ст.26 Закону 10-ти денний строк для його добровільного виконання боржником. Крім того, копію постанови вчасно (24.09.2018 року) рекомендованим листом направлено на адресу боржника (заявника по справі), яку було отримано останньою 27.09.2018 року. Посилання заявника, що вказане рішення не підлягає примусовому виконанню, та не зрозуміло як виконувати вказане рішення є необгрунтованим, та таким, що не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки на виконання вказаного рішення суду ОСОБА_4 був отриманий виконавчий лист, та предявлений до примусового виконання, та заявник не позбавлена можливості звернутись до відповідного суду із заявою про розяснення судового рішення, якщо рішення суду є для неї не зрозумілим, та таким, що потребує відповідного розяснення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаної скарги за наведених вище обставин, оскільки прийнята оскаржувана постанова була прийнята відповідно до закону в межах повноважень державного виконавця, і право заявника порушено не було.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3, зацікавлені особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, орган виконавчої служби, дії якого оскаржуються Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення державного виконавця відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2018 року.

Суддя Г.А. ЗУБ