Справа № 545/1943/18
Провадження № 2/545/1219/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Нагорній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом про розірвання шлюбу.

В своїй позовній заяві просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 25.02.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, за актовим записом №33.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливо.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.02.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, за актовим записом №33. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Суперечки про місце проживання дитини немає. Після розірвання шлюбу, неповнолітня дитина залишиться проживати з матір'ю ОСОБА_1. Майновий спір між сторонами на даний час відсутній.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно свідоцтва про одруження серії 1-ЕД №147621 позивач до одруження іменувалася "Фролова", а після одруження взяла прізвище чоловіка -"Ласькова".

В заяві, що надійшла до суду від позивача, зазначено, що після розірвання шлюбу вона бажає і надалі іменуватися прізвищем "Ласькова".

Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.109-113 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 25.02.2012 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області, за актовим записом №33 - розірвати.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити - «Ласькова».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4