Справа № 140/3261/17
№ 2/140/339/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2018 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Буназів К.В.

учасників справи: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, в поряду позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Немирівського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майно,суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулась в суд із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майно, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, який постійно проживав та був зареєстрований в с. Сподахи Немирівського району Вінницької області.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарчими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 10.07.2017 року було встановлено факт того, що вона ОСОБА_1, є дочкою ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Спадкоємцями за законом на майно спадкодавця є вона позивачка, ОСОБА_1, її рідний брат ОСОБА_5, син спадкодавця та їхня мати ОСОБА_6. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спадщину не приймали та на неї не претендують, про що подали письмові заяви про відмову від спадщини.

Після смерті спадкодавця вона прийняла спадщину подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини .

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини .

В ОСОБА_1 виникла необхідність оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинку.

30.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Немирівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

30.03.2017 року ОСОБА_1 одержала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинку по АДРЕСА_1

Її відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на вище вказаний житловий будинок, належний померлому 25.04.2014 року ОСОБА_4.

Відповідно до п. 4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення 6-ти місяців з дня відкриття спадщини .

Чинне законодавство покладає на нотаріуса при видачі свідоцтва про право на спадщину обов'язки щодо перевірки певних фактів, пов'язаних із виникненням і

здійсненням прав спадкоємців, які звернулись за отриманням свідоцтва.

Відповідно до п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів .

Відповідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року №296/5 видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Крім того ,в неї виникла необхідність оформити свої права на земельну ділянку на яку мав право її батько , як член колгоспу ім. Леніна, с. Сподахи, Немирівського району Вінницької області.

Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Засіданням правління колгоспу імені Леніна с. Сподахи (протокол від 12 лютого 1985 року №1) її батька ОСОБА_4 прийнято в члени колгоспу імені Леніна с. Сподахи і на роботу помічником бригадира тракторної бригади .

В 1992 році колгосп імені Леніна с. Сподахи реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Сподахівське» с. Сподахи.

Загальними зборами колективного сільськогосподарського підприємства «Сподахівське» с. Сподахи (протокол від 24 лютого 1996 року №1) її батька ОСОБА_4 виключено з членів колективного сільськогосподарського підприємства і переведено в наймані працівники .

В 2000 році колективне сільськогосподарське підприємство «Сподахівське» с. Сподахи реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Сподахівське» с. Сподахи.

Згідно інформаційної довідки відділу Держгеокадастру у Немирівському районі Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Сподахівське» с. Сподахи було видано 20.06.1995 року.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який діяв на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на

земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно роз'яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України під 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування сулами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП. сільськогосподарські кооперативи, яка затверджувала розмір паю. вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Оскільки її батько на час одержання колективним сільськогосподарським підприємством «Сподахівське » с. Сподахи Немирівського району Вінницької області державного акта на право колективної власності на землю станом на 20.06.1995 рік був членом даного КСП, то мав право на земельний пай і на його ім'я помилково не видали сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Загальновідомим є факт, що колишні члени КСП « Сподахівське» вже отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай).

З інформаційного листа відділу Держгеокадасту у Немирівському районі Вінницької області від 27.02.2017 року вбачається, що розмір земельної частки (паю) на одну особу КСП «Сподахівське» » в умовних кадастрових гектарах складає 2.02 га.

Відповідно до ч. З ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів.

В зв'язку з цим позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, просить залишити без розгляду її позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на земельну частку пай, решту позовних вимог просить задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача Ковалівської сільської ради ОСОБА_2, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу, а відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем суду не надано жодних доказів належності житлового будинку, розташованого за адресою с. Сподахи вулиця Шевченка, 31 Немирівського району Вінницької області виданого на ім'я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, про причини неможливості надання вказаних документів суду, позивачем нічого не зазначено.

В матеріалах справи відсутні заяви інших спадкоємців ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про відмову в прийнятті спадщини, а тому задоволення позовних вимог може призвести до порушення їхніх майнових прав.

Відповідно до п.66 постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.2 та ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час відкриття спадщини, державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб'єкта права власності - спадкодавця, з обов'язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Ця норма набрала чинності 06 вересня 2016 року та надала можливість громадянам оформлювати спадщину на нерухоме майно, яке фактично було у власності померлого, але не було ним зареєстровано.

Таким чином, на сьогодні, держава визнала право власності на майно за померлим, який набув це право за своє життя, здійснюючи державну реєстрацію прав на нерухоме майно за ним, як спадкодавця.

Суд приходить до висновку, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

В судовому порядку право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 258,259,263-265,268,351-356 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Немирівського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майно - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Копія вірна:

Суддя: С.М. Науменко