Справа № 166/1408/17 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О.З.
Провадження № 22-ц/802/98/18 Категорія: 2 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Вергун Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Ратнівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Файненс сервіс", про визнання права власності на частину майна та зняття із нього арешту, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину приміщення та зняття з цієї частини майна арешту. Позов мотивує тим, що з 02.11.2009 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2, шлюб розірвано рішенням Ратнівського районного суду від 27 квітня 2017 року. Під час шлюбу, 22 грудня 2009 року відповідач набула у власність нерухоме майно - приміщення столової вартістю 24379 грн., яке зареєстровано 16.10.2013 року. 15 липня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір оренди цього приміщення з метою зайняття підприємницькою діяльністю. Власник ОСОБА_2 надала йому дозвіл на переобладнання, добудову та капітальний ремонт спірного приміщення для влаштування під кафе "Де Пранзо". За період 2014-2017 роки ним за згодою власника проведено невіддільне поліпшення вказаного приміщення на 480000 гривень, фактично створено нове приміщення. Зокрема, проведено влаштування додаткових конструктивних елементів (стіни, підлоги, перекриття) та поліпшення експлуатаційних показників приміщення по їх оснащенню елементами інженерної інфраструктури: проведено заміну покрівлі, що включало в себе заміну балок, стропил та покрівельного матеріалу (азбестовий шифер замінили на ондолін); замінено вікна та двері на сучасні метало - пластикові; проведено зовнішнє та внутрішнє утеплення стін пінопластом та гіпсокартоном; облаштовано систему водопостачання та каналізацію; встановлено всю сантехніку; замінено дерев'яну підлогу на бетонну із електричним підігрівом; нову підлогу облаштували мармуровою крихтою; забезпечено приміщення лініями силових електропередач, монтажем трубопроводів, будівництво водонапірної вежі, автономне опалення і т.ін.; зроблено косметичний ремонт; на вулиці було проведено укладання бетонного покриття та збудовано дерев'яний літній павільйон площею 240 м. кв. Вартість невідокремлювальних поліпшень складає 141250 грн. В результаті проведення ремонтних робіт були зроблені такі поліпшення, що призвели до створення нової речі і він має право на визнання за ним права власності на частину цього приміщення. Відповідач не визнає його права на 1/2 частину у цій нежитловій будівлі

15.03.2017 року державним виконавцем Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби проведено опис та арешт майна - приміщення столової.

На підставі ст. 328, ч. 3 ст. 773 ,ч. 1, ч. 4 ст. 778 ЦК України, ч. 1 ст. 59 Закону України " Про виконавче провадження" просить визнати за ним право власності на 1/2 частину приміщення столової за адресою Волинська область, АДРЕСА_1 загальною площею 89 кв.м. та зняти арешт з вказаної частини майна.

Ухвалою суду від 13.03.2018 року замінено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТзОВ "Факторингова компанія "Рантьє" на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью файненс сервіс".

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 25 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову у виді зупинення реалізації арештованого приміщення столової за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 89 кв.м., з дня набрання рішення суду законної сили.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки судом неповно з'ясовано обставини справи, необґрунтовано відмовлено в прийнятті доказів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначає, що суд не здійснив жодних дій для з'ясування істини по справі, не встановив обставин, які мають значення для справи, натомість почав досліджувати юридичну природу договорів оренди і фактично вийшов за межі позову. Йому було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотань про призначення судових будівельно - технічної та інженерно - технічної експертиз, допиті свідків. Суд всупереч закону не прийняв заяву відповідача про часткове визнання позову, не обґрунтував таку відмову.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивач ОСОБА_1 13.11.2018 року подав в суд апеляційної інстанції заяву про зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої цивільної справи, яку мотивує тим, що в провадженні Ратнівського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа №166/378/17 за його ОСОБА_1 позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ратнівський районний відділ ДВС Головного ТУЮ у Волинській області, про визнання права власності на 1/2 частини приміщення столової та зняття з неї арешту. Підставою даного позову є захист права власності на частину приміщення, яке виникло внаслідок придбання майна у спільну сумісну власність з відповідачем ОСОБА_2

Колегія суддів відхиляє дане клопотання, оскільки підстави позовів є різними і зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом даного судового розгляду.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з листопада 2009 року, який розірвано рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 27 квітня 2017 року.

Відповідач 16.10.2013 року набула у власність приміщення столової за адресою АДРЕСА_1 Волинської області, загальною площею 89 кв.м., вартістю 24379 гривень, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер 11009184 від 16.10.2013 року, технічним паспортом на це майно.

14.03.2014 року між відповідачем ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого останній взяв у строкове платне користування вказане приміщення столової для здійснення господарської діяльності в сфері постачання готових страв та роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Строк оренди складає один рік. Пунктом 12 цього договору оренди передбачено, що орендар має право за свій рахунок проводити реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт нежитлового приміщення, якщо це не призведе до погіршення його стану.

15.03.2015 року відповідач та позивач, як ФОП, уклали договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до якого останній взяв в оренду вказане приміщення столової для здійснення господарської діяльності в сфері постачання готових страв та роздрібної торгівлі алкогольними напоями строком до 14.03.2019 року. Пунктом 12 цього договору оренди передбачено, що орендар має право змінювати стан нежитлового приміщення, переданого йому в оренду за попереднім погодженням з орендодавцем.

15.03.2017 року державним виконавцем Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області при примусовому виконанні виконавчого напису № НВХ854860, виданого 05.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення боргу в сумі 110391, 03 гривні з боржника ОСОБА_2 на користь ТзОВ "Факторингова компанія "Рантьє", винесено постанову про опис та арешт майна приміщення столової, що знаходиться за адресою: Волинська область, АДРЕСА_1.

Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно ст. 776 Цивільного кодексу України поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

За змістом ч. 4 ст. 778 ЦК України якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За статтею 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.ч. 2, 4, 5 ст. 357 Цивільного кодексу України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Всупереч вказаним нормам Закону, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів про те, що саме ним було здійснено поліпшення об'єкта оренди, про наявність згоди орендодавця - відповідача ОСОБА_2 на проведення ним таких поліпшень, що за його участі, у зв'язку з ремонтними роботами у вищевказаному приміщенні, була створена нова річ, враховуючи, що відповідної технічної документації на підтвердження такої позиції позивачем не надано, не надано жодних розрахункових документів, з яких вбачалося б, що позивачем купувалися будівельні матеріали, оплачувались ремонтні роботи. Договір оренди нежитлового приміщення був укладений ОСОБА_1 як фізичною особою - підприємцем, приміщення, згідно його пояснень використовувалось ним у підприємницькій діяльності. Разом з тим, ОСОБА_1 пред'явлено позов як фізичною особою. ОСОБА_1, як фізична особа, не був стороною договору оренди нежитлового приміщення, і не мав права на створення нової речі, в результаті поліпшення предмету договору оренди - приміщення столової.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. За відсутності підстав для визнання за позивачем права власності на частину спірного нежитлового приміщення, відсутні підстави для зняття арешту з цього майна.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Доводи позивача про те, що суд безпідставно відхилив його клопотання про призначення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в ухвалі про залишення клопотання про призначення експертизи без розгляду від 25.04.2018 року судом обґрунтовано відмову тим, що позивач не з'явився в судове засідання під час підготовчого провадження і не надав суду доказів, що таке клопотання не могло бути ним заявлене під час підготовчого провадження чи не було ним заявлене з поважних причин.

В апеляційній скарзі позивачем ОСОБА_1 не ставилось питання про призначення судової будівельно - технічної експертизи.

Судом першої інстанції було вирішено заяву про відвід судді Фазан О.З. у відповідності до вимог ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України і з матеріалів справи не встановлено упередженості чи особистої заінтересованості у результаті розгляду справи головуючого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач ОСОБА_2 у повідомленні від 25.05.2018 року, надісланому суду на електронну пошту зазначала про часткове визнання позову, а саме визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/4 частину спірного майна.

Суд першої інстанції постановив обґрунтовану та вмотивовану ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25 травня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: