Житомирський апеляційний суд
Категорія 24 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Житомирський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 25 січня 2018 року під головуванням судді Полонця С.М.

у цивільній справі №295/13444/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомир-обленерго» в особі Житомирського району електричних мереж до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та визнання договору укладеним, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж звернулось до суду з позовом. З урахуванням уточнюючих позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2100,68 грн. та визнати укладеним договір НОМЕР_1 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1, між сторонами, згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток №1 до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357). В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1, проте остання проігнорувала пропозицію позивача укласти договір про користування електричною енергією. Внаслідок ухилення від належного виконання зобов'язань щодо оплати наданих позивачем послуг з електропостачання за договором про користування електричною енергією виникла заборгованість, розмір якої становить 2100,68 грн.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2018 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Енергопостачальна Компанія «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2100 грн. 68 коп.

Визнано укладеним договір НОМЕР_1 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1, між Приватним акціонерним товариством «Енергопостачальна Компанія «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж та ОСОБА_3, згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток №1 до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357) з дати набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31.05.2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене заочне рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт зазначає, що в порушення норм процесуального права суд не повідомив її про місце, дату і час судового засідання, хоча вона мала намір при особистій участі у розгляді справи надати суду докази про відсутність заборгованості. Крім того, судом першої інстанції грубо порушено вимоги ст.257 ЦК України щодо строку позовної давності. Окрім того, вказує, що вона являється неналежним боржником, так як відповідний договір про надання послуг на постачання електричної енергії раніше з нею не укладався, а свідоцтво про право на спадщину їй не видано до цього часу.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач після своєї матері проживає та користується послугами електропостачання, які надаються позивачем, за адресою: АДРЕСА_1. Ці обставини також були встановлені Апеляційним судом Житомирської області під час розгляду цивільної справи №2-3258/2010.

Судом також встановлено, що особовий рахунок НОМЕР_1 на користування електричною енергією за вказаною вище адресою рахується на ім'я ОСОБА_4 - матері відповідачки.

Із змісту ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 15.09.2010 року по справі №2-3258/2010 вбачається, що відповідач ОСОБА_3 прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України від своєї матері ОСОБА_4 (а.с.12,13).

Зазначені обставини в силу положень ч.5 ст.82 ЦК додаткового доведення не потребують.

Таким чином, відповідач є споживачем електричної енергії та проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 і користується послугами з електропостачання, які надає позивач, однак не оплачує ці послуги в повному обсязі і допустила заборгованість, яка станом на листопад 2015 року складає 2100,68 грн.

У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Розмір заборгованості відповідачем не спростований.

Доводи відповідачки щодо існування у неї пільг по нарахуванню плати за спожиту електроенергію не заслуговують на увагу, оскільки обумовлені неправильним тлумаченням положень закону.

Доводи щодо порушення строків позовної давності також є безпідставними, оскільки початок перебігу цього строку слід обраховувати з моменту, коли позивач довідався про своє порушене право. Такою датою є 6 вересня 2017 року - день скасування апеляційним судом Житомирської області судового наказу про стягнення із ОСОБА_3 цієї ж заборгованості (а.с.17).

Розгляд справи судом у відсутності відповідачки, в даному випадку не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки на спростування доводів позивача та висновків суду відповідачкою не надано належних та допустимих доказів, хоча судом їй було роз»яснено її право такі докази надати та забезпечено право на надання правничої допомоги.

За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині вимог про стягнення вартості наданих послуг з електропостачання.

Крім того, правильними також є і висновки суду в частині визнання укладеним договору.

Так, свобода договору, закріплена у ст.ст.6,627 ЦК, яка полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною.

У разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторонни не мають права відступити від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК). Зокрема, ст.ст.19,20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

За змістом ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК, ст.ст. 19-21 цього Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У зв'язку із цим укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627,630 ЦК та ст.ст. 19, 20 зазначеного Закону.

У разі такої відмови відповідно до положень ст.ст. 3, 6, 12-15, 20,630,640,642,643 ЦК виконавець послуг має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п.1 ч.2 ст. 16 ЦК шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов'язок.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що позивачем надсилався відповідачу лист з пропозицією укласти договір про користування електричною енергією з двома примірниками типового договору для їх підписання, однак відповідачем дана пропозиція була проігнорована, що давало підстави для задоволення вимоги про визнання договору укладеним.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 15.11.2018 року.