22-ц/775/345/2018(м)
Головуючий у 1 інстанції Якішина О.М. Єдиний унікальний номер 220/471/18
Номер провадження 22ц/775/345/2018(м)
Категорія 81 Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Мальцевої Є.Є.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 березня 2018 року, постановлену у смт. Велика Новосілка та повний текст якої складено 26 березня 2018 року, у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Кравченко Л.І. від 19 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами, заінтересована особа ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області із скаргою на постанову головного державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Кравченко Л.І. від 19 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами.

В обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 червня 2016 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, у розмірі 1 200 грн. щомісячно, але не більше як до досягнення ним 23 років. 19 лютого 2018 року головним державним виконавцем Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Кравченко JI.I. винесено чотири постанови: «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання», «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, пристроями для відстрілу патронів», «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами» та «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України», яки отримані ним 01 березня 2018 року. Вважає, що постанова про обмеження його у праві керування транспортними засобами винесена виконавцем без врахування вимог п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки він є фізичною особою підприємцем та здійснює діяльність, яка потребує його постійної безпосередньої участі у провадженні підготовчих, посівних робіт та збору зернових культур, які пов'язані з необхідністю використання транспортних засобів. Тому просив скасувати постанову державного виконавця від 19 лютого 2018 року про тимчасове обмеження його у праві керувати транспортними засобами як незаконну.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 березня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність не тільки пов'язану із обробкою землі, а також не надав належних і допустимих доказів тому що ця діяльність є його основним законним джерелом засобів для існування.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати цю ухвалу та постановити нову по суті скарги. Посилався на те, що суд першої інстанції помилково визнав необґрунтованими його доводи щодо обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки обмеження цього права позбавляє його основного джерела засобів для існування. Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що у нього є майно на яке державним виконавцем накладено арешт і вартості якого має вистачити для погашення заборгованості по аліментах. Також судом не враховано те, що він передав сину земельну ділянку з якої той отримує дохід. Зазначав, що має приблизно 70 укладених договорів оренди земельних ділянок за межами населених пунктів, які знаходяться на значній відстані від його місця мешкання, має посвідчення тракториста-машиніста та самостійно здійснює обробку землі. Тобто у зв'язку з обмеженням у праві керування транспортними засобами він позбавлений можливості провести посівні роботи. Судом не надано оцінки доводам про те, що державний виконавець має можливість реалізувати автомобіль ВАЗ та погасити заборгованість. Крім того, ним пропонувалось державному виконавцю провести огляд та накласти арешт на посіви зернових культур, на належній йому земельній ділянці.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою (а.с. 131, 132), тому апеляційний суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 10 червня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, у розмірі 1 200 грн. щомісячно, але не більше як до досягнення ним 23 років

Постановою головного державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області Кравченко JI.I. від 19 лютого 2018 року ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві керування транспортними засобами в зв'язку з тим, що у нього виникла заборгованість по аліментам, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження зазначених прав боржника, а відтак наявність постанови про накладення арешту на майно боржника не є перешкодою для винесення оскаржуваної постанови.

Частиною 10 статті ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Таким чином, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищенаведених підстав.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_2 вказав, що встановлення такого обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування і в обґрунтування своїх вимог надав копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права з яких вбачається, що у нього в оренді знаходяться 30 земельних ділянок (а.с. 68-97).

Також ОСОБА_2 надана суду першої інстанції копія витягу з реєстру платників єдиного податку з якого вбачається, що він здійснює підприємницьку діяльність наступних видів: допоміжна діяльність у рослинництві; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; оптова торгівля відходами та брухтом; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; організування інших видів відпочинку та розваг; надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у (а.с. 62).

Отже, підприємницька діяльність з обробки земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та роздрібна торгівля не є єдиним видом підприємницької діяльності ОСОБА_2, а належних та допустимих доказів тому, що саме ця діяльність є основним джерелом засобів для існування ним суду не надано, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Не можуть бути підставою для задоволення вимог і доводи апеляційної скарги про відсутність у апелянта найманих працівників, оскільки транспортні послуги можуть йому надаватися за цивільно-правовими угодами (договір перевезення, підряду тощо), а накладений державним виконавцем арешт на нерухоме майно не перешкоджає його передачі в оренду.

Є безпідставними і доводи скарги відносно неврахування судом першої інстанції факту передачі ОСОБА_2 сину земельної ділянки з якої останній може в майбутньому отримати дохід в розмірі 82,88 тис. грн., оскільки ці обставини у спірних правовідносинах (своєчасне та повне виконання рішення суду) правового значення не мають.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 травня 2018 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Є.Є. Мальцева