13 листопада 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого: судді Шишкіна О.В.
за участі секретаря Котяш Н.В.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини.
Заочним рішенням від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ММ672476, виданий ЦВМ Дзержинського РВ ГУМВС України у Харківській області 28.12.2000 року, інші відомості відсутні) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія ММ450175, виданий ЦВМ Дзержинського РВ ГУМВС України у Харківській області 11.02.2000, інші відомості відсутні) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу відповідача, починаючи з моменту звернення позивача до суду, 07.08.2017 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13.04.2028 року. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, судові витрати стягнуто із відповідача на користь держави.
Позивач звернулась до суду із заявою про ухвалення додтакового рішення та вирішити питання про стягнення аліментів за період з 01.04.2012 по 06.08.2017, оскільки про таке позивач просла у позовній заяві.
У судове засідання сторони не з'явились, позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення за її відсутності. Судова повістка, направлена за місцем реєстрації відповідача, повернута до суду за закінченням терміну її зберігання.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів за минулий час, однак судом не вирішено таку позовну вимогу, суд вважає необхідним вивчити матеріали справи та ухвалити додаткове рішення.
Позивачем вказано про те, що відповідач категорично відмовляється від сплати витрат на утримання спільної дитини, не цікавиться життям сина та його розвитком, не приймає участі у його вихованні та забезпеченні.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Вимоги названих статей позивачем не виконано, у зв'язку із чим суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.191 СК України, стст. 81, 263, 264, 270 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за період з 01.04.2012 по 06.08.2017 - залишити без задоволення.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його ухвалення та набирає законної сили після закінчення такого строку, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Головуючий: суддя