ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/964/18 Справа № 204/3017/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Дніпро

14 листопада 2018 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 08.12.2005 року відповідач 08.12.2005 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.01.2016 року ОСОБА_1 мав заборгованість у розмірі 18678,70 грн., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2018 року у задоволенні позову банку відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

При цьому банк посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск ним строку позовної давності, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення у даній справі не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 08 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви ОСОБА_1, згідно з умовами якого він отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши та надавши відповідачу кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів в сумі 2500 грн., яку (картку) відповідач отримав та використав кредитні кошти у власних цілях.

При зверненні до суду з позовом банк посилався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з пропуску банком строку позовної давності, оскільки останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем було здійснено у 2010 році, а до суду з позовом банк звернувся у 2016 році.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача у заяві про перегляд заочного рішення від 07.11.2017 року було зауважено про безпідставність нарахування банком пені за весь період, оскільки нормами статті 258 ЦК України для пені передбачено річний строк позовної давності. При цьому про пропуск строку позовної давності по тілу кредиту та процентам ні відповідач, ні його представник протягом розгляду справи не заявляли.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову банку у зв'язку з пропуском строку позовної давності є помилковим, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у стягненні з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафів у сумі 500 грн. та 865,65 грн. слід відмовити на підставі ст.258 ЦК України з урахуванням того, що строк дії картки відповідача скінчився у 2012 році, до суду з позовом банк звернувся у травні 2016 року, про застосування спеціального строку позовної давності заявлено представником відповідача. ( а.с.76).

Що стосується позовних вимог банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування кредитом, то колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість в межах позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виходячи з положень ст. ст. 526, 527, 1054, 1056-1 ЦК України, відповідач має зобов"язання щодо сплати передбаченої у вищевказаному розрахунку заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, факт наявності заборгованості відповідача перед банком підтверджується розрахунком ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.6-12). Збільшення кредитного ліміту підтверджено відповідною довідкою банку (а.с.13).

При зверненні до суду з позовом банк згідно розрахунку зазначив, що станом на 31.01.2016 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором від 08.12.2005 року без урахування штрафів складає 17313,05 грн., з яких: 8791,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а решта - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Оскільки відповідачем не надано інший розрахунок на спростування розрахунку банку, колегія суддів приймає його до уваги.

Колегія суддів не дає оцінку рішенню Третейського суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, оскільки воно не стосується предмета спору, так як заборгованість була стягнута за кредитним договором від 2008 року, в той час як у даній справі спір виник з кредитного договору від 08.12.2005 року.

На підставі вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за кредитним договором від 08.12.2005 року у розмірі 17313,05 грн.; у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача штрафів слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню судовий збір у сумі 3193,52 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») заборгованість за кредитним договором у сумі 17313,05 грн., з яких: 8791,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8521,44 грн. заборгованість по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») судовий збір у сумі 3193,52 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко