Справа № 306/693/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Фазикош Г.В.,

за участі секретаря - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2018 року (головуючий суддя Ганчак Л.Ф.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Свалявської міської ради про скасування рішення міської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку та державної реєстрації, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням 9 сесії 6 скликання Свалявської міської ради від 22.08.2013 №719 відповідачу ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку площею 0,0365 га. для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_1, у АДРЕСА_1 На підставі цього рішення йому видано державний акт про право власності на таку земельну ділянку.

Вказувала, що проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем за період з 1996 року по 2013 рік, що встановлено рішенням Свалявського районного суду від 06.02.2018.

Вважає, що ОСОБА_2 неправомірно приватизовано земельну ділянку, яку тривалий час використовувала позивач. Зазначала, що купила спірну земельну ділянку від ОСОБА_3 за 260 грн. та вважала її своєю власністю, фактично займалась на ній городництвом із 2002 року, нею було встановлено огорожу за власний рахунок. Також вказувала, що у 2002 році зверталася до Свалявської міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки, проте не довела справу про приватизацію до кінця. Відповідач скористався тим, що позивачем не вирішено питання про приватизацію та, не попередивши позивача, оформив на себе право власності на земельну ділянку. На частині земельної ділянки було зведено гараж, який був предметом спору по іншій справі.

Просила скасувати рішення Свалявської міської ради від 22.08.2013 №719 та виданий на підставі цього рішення державний акт про право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, у АДРЕСА_1

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2018 року у позові ОСОБА_1 - відмовлено.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду, та ухвалити нове про задоволення її позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що порушено її право землекористувача; така земля, на якій вона займалася городництвом, є єдиним засобом до існування; при оформленні права власності на спірну земельну ділянку відповідач ввів в оману Свалявську міську раду, оскільки у його користуванні було 0,2 га для гаражного будівництва, а він набув у власність 0,0365 га.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та відповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Свалявської міської ради від 08 червня 2001 року «Про надання в користування земельних ділянок громадянам» ОСОБА_2 було надано в постійне користування земельну дзвінку по АДРЕСА_2 площею 0,02 га. для гаражного будівництва (а.с.18-19). Саме на цій земельні ділянці і збудовано гараж, на який рішенням Свалявського районного суду від 06 лютого 2018 визнано право власності за ОСОБА_1 (а.с.21).

Місце проживання ОСОБА_2 до 23.08.2013 було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2. Рішенням Свалявської міської ради від 22 серпня 2013 року № 719, за заявою ОСОБА_2, було затверджено Проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки у АДРЕСА_2, площею 0,0365га. для індивідуального садівництва, та передано її у власність (а.с.7-16). Як вбачається з експлікації земельних угідь, земельна ділянка має форму букви «Г», по межі від «А» до «Б» вона межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 - ділянкою, на якій розміщено гараж (а.с.14).

Позивач стверджує, що земельна ділянка площею 0,0365га. включає у себе земельну ділянку площею 0,02 га, яка була придбана (викуплена) позивачкою у сусідки ОСОБА_3 за 260 грн., проте така угода не була оформлена належним чином.

Таким чином, належних та допустимих доказів укладення такої угоди позивачем надано не було.

Як зазначено у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 03.09.2015 у справі № 6-84цс14, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017 - ст. 4 ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

ОСОБА_1, всупереч положенням ст. 11, 77-79 ЦПК України, належними та допустимими доказами не довела, що рішенням Свалявської міської ради від 22.08.2013 №719 було порушено її права.

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не видавався Державний акт про право власності на земельну ділянку, про скасування якого заявлено вимогу.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 11 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Головуюча: Судді: