Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/118/18

Провадження №2/377/225/18

16 листопада 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Маряхіної І.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника за довіреністю просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2013 року в розмірі 50229,37 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1762 гривні.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору 22 березня 2013 року надав відповідачу кредит в розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підписала заяву, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг для ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміни Тарифів, а також інших послуг обслуговування рахунків. При цьому у сторін договору виникають обовязки: у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг; у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснення операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним Договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. У порушення ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 31.01.2018 року в загальній сумі 50229,37 гривень, яка складається з наступного: 267,44 гривень заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 42133,86 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 4960 гривень заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень фіксована частина, 2368,07 гривень процентна складова.

Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 05 червня 2018 року позов задоволено.

Ухвалою суду від 25 липня 2018 року заочне рішення від 05 червня 2018 року було скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До позовної заяви додано клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та застосувати строк позовної давності і відмовити у задоволенні позову в звязку з пропуском строку позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 березня 2013 року ОСОБА_1 оформила у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у виді стандартного формуляра, де зазначила свої персональні дані, такі як ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання, номер моб. телефона, сімейний стан та виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку КРЕДИТКА «Універсальна». Форма анкети-заяви містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця анкета-заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Клієнт ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов'язується виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.( а.с. 8).

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1).

Згідно вимог ч. 4 ст. 203 цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1).

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В обґрунтування своїх вимог у позовній заяві позивач послався на те, що між ним та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг від 22.03.2013 року, який складають підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження цих обставин позивач додав до позовної заяви копію анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану ОСОБА_1, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256 на 24 сторінках книжного формату, підписані головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2В.( а.с. 10-34).

Проте ні витяг з Тарифів, ні витяг з Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, які надані суду, відповідачем не підписані, а Пам'ятку клієнта суду взагалі не надано.

Крім того, у застереженні про надання вказаних документів для ознайомлення клієнту у письмовій формі, яке міститься у анкеті-заяві, відсутнє посилання на те, що Умови і правила надання банківських послуг у Приватбанку затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., як стверджується у позовній заяві, а також відсутнє посилання на Правила користування платіжною карткою.

У позовній заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи банку викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, проте у анкеті-заяві вказано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті ПриватБанку - www.privatbank.ua.

Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.03.2013 року були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, які надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви і що Пам'ятка клієнта взагалі надавалась.

Між тим, в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 22.03.2013 року, підписаній ОСОБА_1, не зазначені ні процентна ставка, ні строк надання банківських послуг, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній.

Натомість всі умови надання відповідачу банківських послуг, якими обґрунтовуються позовні вимоги, містяться у Тарифах банку, Умовах і Правилах надання банківських послуг у ПриватБанку, які відповідачем не підписані і не ідентифіковані, як частини укладеного договору про надання банківських послуг, про що стверджує позивач у позовній заяві.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що долучені до матеріалів справи витяги з Тарифів банку та витяги з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці Тарифи банку, Умови та Правила надання банківських послуг, витяги з яких надані суду, мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг .

Цей висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 2320цс16, на які посилався представник відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили, що відповідач ознайомилася та погодилася з Тарифами банку, Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., витяги з яких надані суду, і згідно з якими нараховуються проценти, змінюється їх розмір, нараховується пеня, комісія, штрафи, тому до уваги судом не приймаються.

Враховуючи, що представником відповідача, виходячи із змісту заяви про застосування строку позовної давності та заяви про приєднання письмових доказів по справі, не заперечується отримання відповідачем грошових коштів у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 22.03.2013 року в сумі 300 гривень і наявності суми заборгованості за кредитом ( тілом кредиту) - 267,44 гривень, зазначеної в позовній заяві, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягала заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в сумі 267,44 гривень та відсотки за користування кредитом в розмірі відповідно до ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього ж Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Виходячи з наведеного, до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, в частині визначення відсотків за користування кредитними коштами, слід застосовувати положення параграфа 1 глави 71 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Розрахунок відсотків за несвоєчасне виконання зобовязання ОСОБА_1 за період з 22.03.2013 року по 31.01.2018 року на рівні облікової ставки НБУ здійснюється судом за формулою: Сума грошових коштів ? Ставка НБУ (%) / 100% / 365 днів ? Кількість днів = Сума

Сума грошових коштів, якими користувалася відповідач, визначено із розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви.

40,63 х 7,5 / 100 % / 365 х 10 (з 31.05.2013 по 09.06.2013) = 0,08

40,63 х 7 / 100 % / 365 х 18 (з 10.06.2013 по 27.06.2013) = 0,14

83,37 х 7 / 100 % / 365 х 33 (з 28.06.2013 по 30.07.2013) = 0,53

127,40 х 7 / 100 % / 365 х 13 (з 31.07.2013 по 12.08.2013) = 0,32

127,40 х 6,5 / 100 % / 365 х 17 (з 13.08.2013 по 29.08.2013) = 0,38

170,15 х 6,5 / 100/ / 365 х 31 (з 30.08.2013 по 29.09.2013) = 0,94

213,55 х 6,5 / 100 % / 365 х 31 (з 30.09.2013 по 30.10.2013) = 1,18

256,75 х 6,5 / 100 % / 365 х 29 (з 31.10.2013 по 28.11.2013) = 1,32

267, 44 х 6,5 / 100 % / 365 х 137 (з 29.11.2013 по 14.04.2014) = 6,51

267,44 х 9,5 / 100 % / 365 х 93 (з 15.04.2014 по 16.07.2014) = 6,46

267,44 х 12,5 / 100 % / 365 х 119 (з 17.07.2014 по 12.11.2014) = 10,88

267,44 х 14 / 100 % / 365 х 85 (з 13.11.2014 по 05.02.2015) = 8,70

267,44 х 19,5 / 100 % / 365 х 26 (з 06.02.2015 по 03.03.2015) = 3,71

267,44 х 30 / 100 % / 365 х 177 (з 04.03.2015 по 27.08.2015) = 38,84

267,44 х 27 / 100 % / 365 х 28 (з 28.08.2015 по 24.09.2015) = 5,53

267,44 х 22 / 100 % / 365 х 210 ( з 25.09.2015 по 21.04.2016) = 33,70

267,44 х 19 / 100 % / 365 х 35 (з 22.04.2016 по 26.05.2016) = 4,85

267,44 х 18 / 100 % / 365 х 28 (з 27.06.2016 по 23.06.2016) = 3,68

267,44 х 16,5 / 100 % / 365 х 35 (з 24.06.2016 по 28.07.2016) = 4,21

267,44 х 15,5 / 100 % / 365 х 49 (з 29.07.2016 по 15.09.2016) = 5,54

267,44 х 15 / 100 % / 365 х 42 (з 16.09.2016 по 27.10.2016) = 4,60

267,44 х 14 / 100 % / 365 х 168 (з 28.10.2016 по 13.04.2017) = 17,21

267,44 х 13 / 100 % / 365 х 42 (з 14.04.2017 по 25.05.2017) = 3,99

267,44 х 12,5 / 100 % / 365 х 154 (з 26.05.2017 по 26.10.2017) = 14,08

267,44 х 13,5 / 100 % / 365 х 49 (з 27.10.2017 по 14.12.2017) = 4,84

267,44 х 14,5 / 100 % / 365 х 42 (з 15.12.2017 по 25.01.2018) = 4,45

267,44 х 16 / 100 % / 365 х 6 (з 26.01.2018 по 31.01.2018) = 0,70

Таким чином, заборгованість по відсоткам за користування кредитом станом на 31.01.2018 року становить 187,39 гривень, що відповідає розрахунку процентів за користування грошовими коштами, наданому представником відповідача.

17 жовтня 2018 року до канцелярії суду надійшла заява представника відповідача про застосування строку позовної давності, в якій він просив застосувати позовну давність у три роки до позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», мотивуючи тим, що останній платіж відповідачем був вчинений 23.05.2013 року в розмірі 50 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.03.2013 року, поданим позивачем разом з позовною заявою. Самостійне списання чи поповнення позивачем грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором не є дією відповідача про визнання свого боргу і відповідно не може бути підставою для переривання строку позовної давності. Не можуть вважатися добровільним погашення боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з інших рахунків чи/або поповнення рахунка боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення( а.с. 160-162).

Вирішуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як зазначено у ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилом ч. 1 ст. 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 06 листопада 2013 року( справа № 6-116 цс13), 19 березня 2014 року( справа № 6-20 цс 14), 18 червня 2014 року ( справа № 6-61цс 14), 29 червня 2016 року ( № 6-1188 цс 16).

ОСОБА_1, відповідач у справі, здійснила останній черговий платіж в сумі 50 гривень на погашення заборгованості 23 травня 2013 року, що підтверджено розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою по картковому рахунку відповідача( а.с. 6-7, 138-139).

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 28.07.2015 року здійснено операцію: «погашение задолженности ФИО: ОСОБА_3, ИНН: НОМЕР_1 за товар Z154KPBC0C0001 кредитная часть Р2Р перевода». Про вчинення даної операції відповідач не була обізнана, а особа яка здійснила дану операцію їй невідома, про що зазначив в заяві про застосування строку позовної давності представник відповідача.

Доказів того, що відповідач вчинила дії з виконання зобовязань, які б свідчили про визнання нею боргу, і переривали перебіг позовної давності, позивачем не надано.

Оскільки ч.1 ст.1048 ЦК України визначено повернення процентів щомісяця, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Виходячи з того, що згідно розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку відповідача останній платіж відповідачем було здійснено 23.05.2013 року в сумі 50 гривень, а у липні 2015 року щомісячний платіж відповідачем здійснено не було, оскільки операція на погашення заборгованості від 28.07.2015 року була здійснена іншою особою без відома та згоди відповідача, тому перебіг строку позовної давності починається з 23 червня 2013 року.

Оскільки між сторонами кредитного договору не збільшено строк позовної давності, то застосуванню підлягає ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Позовна заява до суду здана на пошту 22 лютого 2018 року, що підтверджено відбитком поштового штемпеля на конверті, у якому вона надійшла до суду, тобто з пропуском строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Причин пропуску строку позовної давності позивачем не зазначено.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в звязку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі .

На підставі викладеного, керуючись статтями 258- 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д.

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2.

Суддя Н. Ф. Теремецька