Справа № 426/485/18
РІШЕННЯ

іменем України

03 травня 2018 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Брайловської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який згодом уточнив, та просить суд визнати за ним право власності на транспортний засіб автомобіль MAZDA 626, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № САО 67 4065, зареєстрований МРЕВ УДАІ УМВС України в Луганській області за ОСОБА_2.

При цьому, позивач посилався на те, що з 29 грудня 2011 року в його володінні перебуває транспортний засіб автомобіль MAZDA 626, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № САО 67 4065, зареєстрований МРЕВ УДАІ УМВС України в Луганській області 05 березня 1996 року. Зазначений транспортний засіб був переданий йому в оперативне управління з правом продажу за ціну та на умовах за своїм розсудом його власником ОСОБА_2 Вказаний автомобіль належав ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту автомобіля) АІС № 000804, виданого Луганським МРЕВ УДАІ УМВС України в Луганській області 05 березня 1996 року. Відповідач передав йому зазначений транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію, а також ключ від автомобілю 29 грудня 2011 року в день видання ним довіреності та її нотаріального посвідчення приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 1333. Довіреність видана на підставі усного договору доручення, укладеного між ним та власником транспортного засобу з правом керування, з правом тимчасового виїзду за кордон строком на десять років до двадцять девятого грудня дві тисячі двадцять першого року на право продажу на умовах та за ціну на його власний розсуд, на право знімати з обліку в органах Державтоінспекції, право одержання транзитних номерів, отримання грошових коштів за проданий автомобіль, право представляти ОСОБА_2 в органах нотаріату, відповідних органах Державтоінспекції, будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з усіх без винятку питань, повязаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, право його переобладнання (зміна типу і моделі автомобіля), кольору, право на заміну у установленому порядку двигуна, кузова, інших деталей, на право одержувати необхідні довідки та документи, подавати заяви від імені власника (у тому числі прос сімейний стан), на право зняти автомобіль з обліку в органах ДАІ тощо. Він користувався вказаним автомобілем з 29 грудня 2011 року до 4 січня 2013 року. В цей день за адресою його місця проживання в Артемівському районі м. Луганська в будинку, що належить йому на праві власності і розташований за адресою: вул. Короленка, 4, колишній чоловік його доньки ОСОБА_4 відкрито із застосуванням до нього насильства викрав його куртку, в карманах якої знаходились його особисті документи, серед яких був його паспорт громадянина України, водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він негайно заявив про скоєне відносно нього правопорушення і 05.01.2013 року в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 0000051. Внаслідок втрати свідоцтва про реєстрацію спірного автомобіля і на підставі документів щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, він отримав нове свідоцтво на автомобіль MAZDA 626, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2. Транспортний засіб було перереєстровано в ВРЕВ м. Луганська 28.03.2013 року і йому було видано свідоцтво № САО 67 4065 про реєстрацію автомобілю MAZDA 626, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2 за вороновим В.С. під реєстраційним номером ВВ 1094 СМ. Наразі ОСОБА_2 є особою похилого віку, виїздити з території, тимчасово непідконтрольній Україні за віком і станом здоровя не має можливості. Тому повторне видання ним належним чином посвідченої довіреності на володіння і оперативне управління спірним транспортним засобом під іншим реєстраційним номерним знаком є неможливим. Розпорядитись транспортним засобом у відповідності з волею довірителя на підставі довіреності, виданої відповідачем 29 грудня 2011 року також є неможливим, оскільки автомобіль перереєстровано уповноваженим органом за іншим реєстраційним номерним знаком на підставі іншого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Після крадіжки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 04 січня 2013 року та отримання 28 березня 2013 року іншого свідоцтва № САО 67 4065 про реєстрацію автомобіля на новий реєстраційний номерний знак він звернувся до ОСОБА_2 з проханням про оформлення довіреності на автомобіль. Останній йому відмовив, мотивувавши відсутністю будь-якого інтересу до проданого автомобіля. Перереєстрація була здійснена ним за власний кошті на власний розсуд. Вважає, що з часу отримання ним нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він вважає договір доручення таким, що припинив свою дію. Одночасно дії відповідача свідчать про його відмову від права власності на автомобіль.

Просить суд визнати за ним право власності на транспортний засіб автомобіль MAZDA 626, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № САО 67 4065, зареєстрований МРЕВ УДАІ УМВС України в Луганській області за ОСОБА_2.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, від представника позивача ОСОБА_5 надійшла заява про слухання справи без її участі на підставі наявних доказів.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявився, від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява про визнання позову, в якій останній просить суд розглянути справу без його участі та без участі відповідача. Однак, ухвалою суду від 01 березня 2018 року в прийнятті заяви представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 про визнання позову у підготовчому засіданні було відмовлено.

Суд, перевіривши матеріали справи, подані до суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 29 грудня 2011 року у позивача перебуває транспортний засіб автомобіль MAZDA 626, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № САО 67 4065, зареєстрований МРЕВ УДАІ УМВС України в Луганській області 05 березня 1996 року. Зазначений транспортний засіб був переданий йому в оперативне управління з правом продажу за ціну та на умовах за своїм розсудом його власником ОСОБА_2 на підставі довіреності (а.с.5).

Вказаний автомобіль належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту автомобіля) АІС № 000804, виданого Луганським МРЕВ УДАІ УМВС України в Луганській області 05 березня 1996 року. Відповідач передав позивачу зазначений транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію, а також ключ від автомобілю 29 грудня 2011 року в день видання ним довіреності та її нотаріального посвідчення приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 1333.

Як зазначає позивач, він користувався вказаним автомобілем з 29 грудня 2011 року до 4 січня 2013 року. В цей день за адресою його місця проживання в Артемівському районі м. Луганська в будинку, що належить йому на праві власності і розташований за адресою: вул.. Короленка, 4, колишній чоловік його доньки ОСОБА_4 відкрито із застосуванням до нього насильства викрав його куртку, в карманах якої знаходились його особисті документи, серед яких був його паспорт громадянина України, водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Він заявив про скоєне відносно нього правопорушення і 05.01.2013 року в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 0000051 (а.с.13-14).

Внаслідок втрати свідоцтва про реєстрацію спірного автомобіля і на підставі документів щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, він отримав нове свідоцтво на автомобіль MAZDA 626, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2. Транспортний засіб було перереєстровано в ВРЕВ м. Луганська 28.03.2013 року і йому було видано свідоцтво № САО 67 4065 про реєстрацію автомобілю MAZDA 626, 1987 року випуску, кузов № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2 за ОСОБА_2 під реєстраційним номером ВВ 1094 СМ (а.с.8).

Отже, позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначений автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у гл.53 ЦК.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 11.11.2009, №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 7.09.98 №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією субєкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між субєктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а Держсільгоспінспекцією свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями гл.17 ЦК.

За ч.3 ст.244 ЦК, довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Згідно з ст.629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст.1000 ЦК визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя.

Повірений зобовязаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч.1 ст.1004 ЦК).

Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченні виконання договору доручення, зокрема він має негайно передати довірителеві все одержане у звязку з виконанням доручення.

Посилання позивачем на положення ст. 336 ЦК України про те, що особа яка заволоділа рухомою річчю, від якої власник відмовився (стаття 347 цього кодексу), набуває право власності на цю річ з моменту заволодіння нею, суд не бере до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст. 347 ЦК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Відповідач ОСОБА_2 вказаних дій не вчиняв, заяви до територіального органу з надання сервісних послуг МВС про припинення права власності не подавав, що свідчить про те, що ОСОБА_2 від права власності не відмовлявся.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 210,237,244,328,336629,1000 ЦК України, ст.ст. 4,12, 13, 76-81, 89, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області.

Повний текст рішення складено 11 травня 2018 р.

Суддя: С.М.Скрипник