Провадження №2/521/1196/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Бєрової А.В.,

представників позивача адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідачів адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним, визнання права власності на автомобіль, витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 № 5142/2017/722023, укладений 24.11.2017 року у територіальному сервісному центрі №5152 РСЦ МВС в Одеській області між ОСОБА_6, яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_8, та ОСОБА_7, визнати право власності на автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Одеса, 6 ст. Люстдорфської дороги, вул. 16 лінія, буд. 36а, витребувати майно автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2, з незаконного володіння ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та повернути законному власнику ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Одеса, 6 ст. Люстдорфської дороги, вул. 16 лінія, буд.36а. Позов обґрунтовано тим, що з серпня 2016 року по 06.04.2018 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. Оскільки ОСОБА_5 працює за контрактами укладеними з іноземними судновласниками, у звязку з чим понад шість місяців на рік перебуває у закордонних відрядженнях, позивачем 26.04.2017 року була видана довіреність ОСОБА_6, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9. Позивач зазначає, що до укладення шлюбу між ним та ОСОБА_10, 06.08.2013 року, було набуто майно автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3. 23.11.2017 року між ним та відповідачкою ОСОБА_6 стався конфлікт, після якого позивач дізнався про зникнення його автомобілю «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3 зі станції технічного обслуговування (куди було особисто поміщено позивачем) та зникнення реєстраційного свідоцтва на зазначений автомобіль. По даному факту 25.11.2017 року він звернувся із заявою до органів поліції, про що було внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 0006036 за ст.289 ч.3 КК України. 06.12.2017 року позивач дізнався про укладення договору 5142/2017/722023 від 24.11.2017 року у ТСЦ №5152 РСЦ МВС в Одеській області купівлі продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3 між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Позивач наголошує, що 24.11.2017 року відповідач ОСОБА_6, зловживаючи своїми правами за наданою позивачем довіреністю, без відома та згоди довірителя, уклала договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3 із відповідачем ОСОБА_7, яка є її близькою подругою. Крім того, свої доводи позивач обґрунтовує тим, що спірний транспортний засіб марки «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору (попередній номерний знак НОМЕР_3), є речовим доказом в кримінальному провадженні №0010373 від 30.08.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, та був переданий на зберігання ОСОБА_5. Досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває. Даний факт було достовірно відомо ОСОБА_6, який позивачем був повідомлений їй та ОСОБА_6 було ознайомлено з листом слідчого про відповідальне зберігання ОСОБА_5 речового доказу - автомобіля до вирішення питань кримінального провадження в Святошинському УП ГУНП в м. Києві. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що договір купівлі-продажу рухомого майна - автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3, ОСОБА_6, яка хоча і діяла за довіреністю від нього, укладений із відповідачкою ОСОБА_7, у порушення правил ст.203 ЦК України, оскільки була відсутнє волевиявлення учасника правочину на відчуження рухомого майна.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, додатково пояснивши суду, що позивач працює моряком за контрактами укладеними з іноземними судновласниками. З відповідачкою ОСОБА_6 перебував у шлюбі півтора роки, з яких майже девять місяців працював у морі. 23.11.2017 року повернувшись з чергового відрядження між позивачем і ОСОБА_6 відбулася сварка, після якої позивач прийняв рішення про припинення шлюбних відносин з ОСОБА_6, про що повідомив останню. 24.11.2017 року ОСОБА_6 скориставшись наданою на її імя довіреністю від 26.04.2017 року без згоди власника розпорядилася належним на праві власності ОСОБА_5 автомобілем «BENTLEY CONTINENTAL GT», уклавши договір купівлі-продажу з ОСОБА_7.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_6 заперечувала проти позову, вказувала що спірна угода вчинена за повноважень наданих довіреністю від 26 квітня 2017 р. посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, тобто вона мала повний обсяг цивільної дієздатності та повноважень на вчинення спірної угоди купівлі продажу транспортного засобу. Сторони спірного договору відповідачі, мали реальний намір на настання правових наслідків, обумовлених правочином. Також ОСОБА_6 зазначала, що її не було відомо, що спірний автомобіль є речовим доказом по справі та позивач повинен був вчинити усіх дій щоб не допустити вибуття автомобіля з його володіння, зокрема вчинити таке обмеження у довіреності від 26 квітня 2017 року. 05.11.2018 року ОСОБА_6 подала до канцелярії суду письмову заяву в якій вказала, що позовні вимоги ОСОБА_5 визнає у повному обсязі, зазначивши, що грошові кошти відповідачем ОСОБА_7 по угоді з продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT»,номерний знак ВН 9350НО їй не передавалися, тому в теперішньому часі та у майбутньому вона не буде мати будь-яких претензій до ОСОБА_7 та не буде звертатися із позовною заявою до ОСОБА_7 з приводу даної угоди. Просить позовні вимоги ОСОБА_11 задовольнити, справу розглянути без її участю та без участі її представника.

Представник ОСОБА_6 в судовому засіданні звертав увагу суду, що відсутні правові підстави для застосування положень ст. 388 ЦК України, оскільки відповідачка ОСОБА_7 є добросовісним набувачем, а майно не вибуло з володіння позивача проти його волі. Належним ОСОБА_5 майном розпорядилася його дружина ОСОБА_12, яка діяла на підставі довіреності від 26.04.2017 року згідно якої ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_6 зокрема розпоряджатися, будувати, здавати в експлуатацію та експлуатувати все його майно, з чого б воно не складалося, яке знаходиться не території України та за її межами, яке належить йому тепер та буде належати у майбутньому, а саме укладати та підписувати всі дозволені законом правочини…, продавати… з правом реєстрації та зняття з реєстраційного обліку…». Таким чином видавши 26.04.2017 року довіреність на імя ОСОБА_6 позивач фактично надав необхідну письмову згоду на розпорядження всім можливим належним йому майном, у тому числі рухомим. Користуючись правами наданими їй за довіреністю, ОСОБА_6 24.11.2017 року уклала ОСОБА_13 купівлі-продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3, відповідно до якого від імені ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_7 прийняла у власність вказаний автомобіль. В день вчинення правочину довіреність діяла в повному обсязі та скасована не була. Таким чином сторона відповідачки ОСОБА_6Ю вважає, що оспорю вальний позивачем ОСОБА_13 купівлі-продажу транспортного засобу відповідає правилам статті 203 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_7 13.07. 2018 року подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності у звязку з вихованням малолітньої дитини, у заяві зазначила що позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. 29.10.2018 року ОСОБА_7 подала до канцелярії суду письмову заяву вхідний номер 48633 в якій вказується, що вона визнає та підтримує в повному обсязі позовні вимоги позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на рухоме майно та витребування майна із чужого незаконного володіння. Крім того зазначає, що грошові кошти відповідачу ОСОБА_6 по угоді з продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, нею не надавалися, тому будь-який майнових претензій до ОСОБА_6 в теперішньому часі та у майбутньому вона мати не буде, звертатися до суду з позовом до ОСОБА_6 з приводу даної угоди не буде.

Представник відповідачки ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_14 в судовому засіданні 18.07.2018 року проти позову заперечували та стосовно укладання правочину, порядку розрахунків та інших обставин правочину, по суті пояснити не зміг.

Суд, вислухавши представників позивача, представників відповідачів, відповідачку ОСОБА_6 дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2016 р. між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб, про що Київським районним у м. Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області зроблено відповідний актовий запис №1574.

До укладення шлюбу, а саме 06.08.2013 року позивачем було набуто майно автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3.

В судовому засіданні представників позивача пояснювали, що до виникнення спірної ситуації між позивачем та відповідачкою ОСОБА_6, 23 листопада 2017 року, одразу після приїзду ОСОБА_5 з закордонного відрядження, між подружжям ОСОБА_10 виник конфлікт, що призвело до бажання позивача розірвати шлюб с відповідачкою. Представники позивача переконанні що відповідач ОСОБА_6, будучи незадоволеною припиненням сімейних відносин з позивачем, вирішила незаконно заволодіти та розпорядитися майном позивача, а саме автомобілем «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3. Відповідачка ОСОБА_10 приймаючи участь в судових засіданнях 31.05.2017 року, 11.06.2018 року підтвердила що дійсно 23.11.2017 року між нею та чоловіком відбулася сварка, однак ще раніше вони вирішили продати спірний автомобіль, тому скориставшись довіреністю виданою ОСОБА_8 на її імя ще 26.04.2017 року, вона 24.11.2017 року розпорядилася автомобілем «BENTLEY CONTINENTAL GT», продавши його ОСОБА_7 за 200 000 гривень.

Матеріалами справи підтверджується, що 24.11.2017 року у ТСЦ №5152 РСЦ МВС в Одеській області між відповідачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_7 укладено договір № 5142/2017/722023 купівлі продажу автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3. Згідно умов, ціна договору складала 200 000 грн.

25.11.2017 року ОСОБА_5 звернувся до Суворовського ВП ГУНП в м. Одесі із заявою про викрадення його особистого майна автомобілю «BENTLEY CONTINENTAL GT», чорного кольору, р.н. НОМЕР_4, шасі № SCBCE63W44C020888 з станції ТО, про що були внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 0006036 за ознаками ст.289 ч.3 КК України, що підтверджується копією заяви ОСОБА_5 та витягу з ЄРДР.

Згідно довідки слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві від 7.12.2017 року за № 6947/125/54/08-2017 яка видана ОСОБА_5, про те що, належний йому автомобіль марки «BENTLEY CONTINENTAL GT», чорного кольору, р.н. НОМЕР_4, шасі № SCBCE63W44C020888 є речовим доказом в кримінальному провадженні № 0010373 від 30.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, та переданий йому на зберігання. Також, згідно вказаної довідки, досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває.

В судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2017 року позивачем видано довіреність відповідачці ОСОБА_6, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_9, якою уповноважив її розпоряджатися, будувати, здавати в експлуатацію все його майно, з чого б воно не складалося, яке знаходиться на території України так і за її межами, яке належить йому тепер та буде належати у майбутньому, а саме: укладати та підписувати всі дозволені законом правочини, купувати, продавати приймати у подарунок будь-яке майно, обмінювати будови та будь-яке інше майно, у випадку продажу чи обміну майна отримати гроші та сплатити податки та збори за нього …вносити та знімати гроші, перераховувати гроші і сплатити податки та збори за нього … вносити та знімати гроші, переховувати гроші на інші рахунки та здійснювати будь-які передбачені законом операції з рахунками. Бути його представником в усіх установах, організаціях та підприємствах не залежно від їх форми власності та підпорядкування по всім питанням що його стосуватимуться …Бути представником в будь-яких банківських установах України з правом відкриття та закриття рахунків…Вести його судові справи в усіх судових закладах України будь-якої ланки, з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, у тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову… а також виконувати всі інші дії, повязані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на девять років з правом передовіри повноважень тертім особам. Відповідно до ч.1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є право відношення в якому одна сторона ( представник ) зобовязана або має право вчити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору,закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 244 ЦК України представництво яке ґрунтується на законі може здійснюватися за довіреністю.

Частиною 2 ст. 203 ЦК України передбачено,що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Ст. 215 ЦК України передбачено, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 та ч.3 ст. 203 ЦК України.Ч.3 Ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може буди визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязанні з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ст..238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Особа, від імені якої діє представник, може уповноважити представника на здійснення лише тих правочинів, що не виходять за межі правоздатності та дієздатності цієї особи. В контексті даної норми представництво має здійснюватися за волевиявленням особи, від імені якої діє представник, а повноваження представника за будь-яких умов не можуть виходити за межі правоздатності особи від імені якої діє представник. Судом встановлено, що спірний автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню в розумінні положень ст. 98 КПК України ( в редакції 1960 року) та на виконання вимог ч. 6 п. 1 ст. 100 КП України переданий на відповідальне зберігання позивачу. В судовому засіданні 31 травня 2018 року відповідачка ОСОБА_6 розповіла суду, що її чоловік ОСОБА_5 за час шлюбу хотів подарувати їй цей автомобіль, однак ні міг цього зробити оскільки транспортний засіб є речовим доказом у кримінальній справі. З цих підстав суд приходить до висновку, що спірний автомобіль в розглядає мий період є обєктом цивільних прав з обмеженою оборотоздатністю.

Згідно ст. 178 ЦК України об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об'єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об'єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об'єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об'єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_6 вчинила спірний правочин щодо обєкту цивільних справ, будь яке відчуження яких, прямо заборонено ч. 1 ст. 178 ЦК України та відповідно до ст.ст., 202, 655, 656 ЦК України спірний автомобіль не може бути предметом спірного договору, що обумовлює його недійсність. Проаналізувавши вище викладені документи, суд приходить до висновку, що на момент укладення договору купівлі-продажу автомобілю сторони хоча перебували у шлюбі, але припинили подружні відносини, спірний автомобіль куплений позивачем до шлюбу, позивач не укладав жодних правочинів щодо належного йому автомобілю і не надавав письмової згоди на відчуження конкретно автомобілю марки «BENTLEY CONTINENTAL GT», чорного кольору, р.н. НОМЕР_4, шасі № SCBCE63W44C020888, автомобіль є цінним майном, який вибув з володіння власника поза її волею. Стаття 215 ЦК України встановляє загальне правило проте, що правочин є недійсним у звязку з недодержанням в момент йог вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину передбачених ст. 203 ЦК України.

Суд приймаючи рішення про задоволення позову також враховує, згідно довідки розрахунку ринкової вартості автомобіля «BENTLEY CONTINENTAL GT 6.0і», 2004 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, виконаний ФОП «ОСОБА_15О.» від 21.02.2018 року, відповідно до якого зроблений висновок що, ринкова вартість автомобілю НОМЕР_5 на дату оцінки складає 1360871.95 (один мільйон триста шістдесят тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 95 копійок. Тобто оспорюванний правочин, вчинено за ціною, значно меншою ніж ринкова вартість зазначеного автомобіля, зокрема в 6,8 разів меншою.В судовому засіданні відповідачка не оспорювала, що позивач взагалі не надавав повноважень щодо продажу вказаного автомобіля та зокрема повноважень щодо продажу за ціною, значно меншою ніж ринкова вартість.

Згідно письмової заяви ОСОБА_7 поданої до канцелярії суду 29.10.2018 року вибачається, що ОСОБА_7 була обізнана, що позивач не знав про укладання спірного договору. На момент укладання спірного договору позивач був в м. Одесі, однак укладання спірного договору відбулося без участі позивача та його повідомлення. В подальшому, позивач не схвалив оспорюванний правочин та звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину щодо належного йому майна. Суд також приймає до уваги, що під час укладання спірного договору позивач та ОСОБА_6 припинили спільне сумісне мешкання, а сама ОСОБА_6 зазначені обставини не оспорювала.

За такого, спірний договір, укладено ОСОБА_6 як представником в порушення та без дотримання вимог ст. 202, ч. 2 ст. 203, 215, 216, ч. 1 ст. 241, 177, 178, 179, 655, 656 ЦК України та за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності, що є підставою для визнання спірного правочину недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязані повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину,а в разу неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Зі змісту заяв відповідачки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 випливає, що переоформлення ТЗ ОСОБА_5 відбулося без передачі грошових коштів вказаних у договорі купівлі-продажу ТЗ, тому за правилами ст.216 ЦК України суд застосовуючи реституцію має прийняти рішення про визнання права власності за ОСОБА_5 на вказаний автомобіль, зобовязати відповідачку ОСОБА_7 повернути позивачу рухоме майно, не присуджуючи до стягнення на користь ОСОБА_7 грошові кошти вказані у договорі купівлі-продажу ТЗ у розмірі - 200 000 гривень, оскільки ці гроші власник майна та його дружина ОСОБА_6 не отримували.

Враховуючи вищевикладене у мотивувальній частині рішення, суд також приходить до висновку, що для відновлення майнових прав позивача на автомобіль необхідно визнати за ним права власності на нього. Згідно зі ст. 392 ЦК України, «Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності».

Відповідно до наданих суду письмових заяв відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 право власності позивача на автомобіль на цей час не оспорюється і визнається відповідачами. Однак при перереєстрації автомобіля у сервісному центрі № НОМЕР_6 МВС в Одеській області на ОСОБА_7 свідоцтво про реєстрацію ТЗ на імя ОСОБА_5 було знищено, тому порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на рухоме майно за правилами ст. 392 ЦК України.

Судом встановлено, що автомобіль вибув з володіння позивача поза його волею, він має право на витребування його з володіння у добросовісного набувача ОСОБА_7.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 388 ЦК України, «1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом». Витребування автомобілю з володіння ОСОБА_7 можливо шляхом: визнання за позивачем права власності на автомобіль та зобов'язання ОСОБА_7 передати йому автомобіль.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Суд вважає встановленим факт того, що набувач за договором ОСОБА_7 знала про те, що ОСОБА_6 не мала права на відчуження спірного майна та угода вчинена з метою заволодіння майном без згоди на то позивача та поза його відома.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 мала намір реалізувати спірне майно та з цією метою видана довіреність на третю особу щодо розпорядження автомобілем, що було підтверджено ОСОБА_6 в судовому засіданні. За такого, можливо застосування положень ст. 387 ЦК України шляхом витребування спірного автомобіля з незаконного володіння ОСОБА_7.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 2 000 гривень.

На підставі вищенаведеного та керуючисьст.ст. 4, 5, 12, 13, 77, 79-81, 89, 92, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 178, 202, 203, 215, 216, 237, 238, 387, 388, 392, 655, 656 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним, визнання права власності на автомобіль, витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 № 5142/2017/722023, укладений 24.11.2017 року у територіальному сервісному центрі №5152 РСЦ МВС в Одеській області між ОСОБА_6, яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_8, та ОСОБА_7.

Визнати право власності на автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Одеса, 6 ст. Люстдорфської дороги, вул. 16 лінія, буд. 36а.

Витребувати майно автомобіль «BENTLEY CONTINENTAL GT», 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_2, з незаконного володіння ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та повернути законному власнику ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: м. Одеса, 6 ст. Люстдорфської дороги, вул. 16 лінія, буд. 36а.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 порівну на користь ОСОБА_5 суму сплаченого судового збору у розмірі 2000 (дві тисячі ) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області в тридцятиденний термін. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: