Справа № 336/273/13-ц
Провадження № 6/334/325/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Голубкової М.А.

за участю:

секретаря судового засідання Когут С.І.

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасових обмежень фізичної особи у праві виїзду особи за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2018 року представник заявника ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасових обмеженнь фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання зазначив, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 48270705 по стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2013 року по цивільній справі № 336/273/13-ц (пр.. № 6/336/19/2013) та ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року по цивільній справі № 0827/2648/2012 (пр.№ 6/336/266/2015) громадянин Туреччини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України.

Однак, у зв'язку із набранням чинності змін до цивільно-процесуального кодексу України та зміною фактичних обставин, які послугували підставою для прийняття судових рішень щодо обмеження його в праві виїзду за межі України, ОСОБА_2 вважає, що з'явились обставини для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. А саме, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року, внесено зміни до ЦПК України, в тому числі щодо порядку тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На даний момент нормами ст. 441 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

До того ж згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.10.2018 року за вих. № 32804/11 складеного головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС Коциняном М.О, станом на 01.10.2018 року у боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 будь-яка заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 - відсутня. Наявна переплата в розмірі 1692,25 грн.

Також вказав, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 незважаючи на відсутність постійного заробітку в України, будучи громадянином іншої країни, все одно належним чином виконує покладені на нього обов'язки, регулярно сплачує аліменти та в повній мірі надає фінансову допомогу ОСОБА_6 по утриманню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Як зазначає представник, на сьогодні відсутні обставини, які були підставою для обмеження громадянина Туреччини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 у праві виїзду за межі України, наявність вказаних ухвал порушують права заявника.

У зв'язку з вищевикладеним, просить суд скасувати, встановлені ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2013 року по цивільній справі № 336/273/13-ц (пр.. № 6/336/19/2013) та ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року по цивільній справі № 0827/2648/2012 (пр..№ 6/336/266/2015) тимчасові обмеження ОСОБА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов'язкової участі державного (приватного) виконавця.

В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник Шевченківського відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області Коцинян М.О. в судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_1 та пояснив, що на даний час на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 48270705 по стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Підтримав вказаний розрахунок, що долучений до матеріалів справи, зазначив, що заборгованість ОСОБА_1 по аліментам відсутня та наявна переплата, не заперечує проти задоволення заяви проте її вирішення залишив на розсуд суду.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та зазначила, що ОСОБА_1 маючи статус боржника у виконавчому провадженні, ухиляється від виконання своїх аліментних зобов'язань, змінює місце проживання та розшукувався державним виконавцем, а також Апеляційним судом Запорізької області. Також вказала, що відносно боржника - ОСОБА_1 відкрито кримінальне провадження по факту несплати аліментів, проте про результати розслідування їй невідомо. Вважає, що ОСОБА_1 намагається покинути України з метою ухилення від сплати аліментів, а тому зазначає, що заявник повинен, перед задоволенням його заяви, сплатити аліменти на її користь на утримання доньки наперед і в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника та його представника державного виконавця Шевченківського відділу ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, дослідивши заперечення заінтересованої особи та долучені документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Як встановлено судом, на виконанні у Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 48270705 по стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2018 року про стягнення аліментів з боржника у розмірі 350 грн. щомісячно.

Відповідно до посвідки про постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства від 12.01.2012 року що дійсна безстрокова: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на законних підставах проживає на території України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2013 року по цивільній справі № 336/273/13-ц (пр.. № 6/336/19/2013) громадянин Туреччини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України.

Вказане рішення було прийнято на підставі ст.. 377-1 ЦПК України, в редакції чинній на момент прийняття рішення п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», а також на підставі ст.. 6 Закону України «про порядок виїзду з України та в'їзд в України громадян України» та вмотивовано тим, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду про стягнення аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року по цивільній справі № 0827/2648/2012 (пр..№ 6/336/266/2015) громадянин Туреччини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно був тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України.

Підставою для постановлення вказаної ухвали були наявність у боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням станом на 1 серпня 2015 року, заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 14291,50 грн.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Як встановлено судом боржник/заявник ОСОБА_1 не є громадянином України та не є суб'єктом Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Нормами ч. 1-3 ст.. 22 Закону України «Про Правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що Іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, крім випадків, встановлених законом.

Виїзд з України іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, якщо: йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або кримінальна справа розглядається судом - до закінчення кримінального провадження; його засуджено за вчинення кримінального правопорушення - до відбування покарання або звільнення від покарання; його виїзд суперечить інтересам забезпечення національної безпеки України - до припинення обставин, що перешкоджають виїзду. Виїзд з України іноземця або особи без громадянства може бути за рішенням суду тимчасово відкладено до виконання ним майнових зобов'язань перед фізичними та юридичними особами в Україні, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Згідно пояснень державного виконавця Коцинян М.О., а також розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заявник ОСОБА_1 на час звернення до суду з заявою про скасування тимчасових обмежень у праві виїзду особи за межі України, - не має заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа № 0827/2648/2012.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на час застосування обмеження) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, заходи, які обмежують право громадян на вільне пересування, є обґрунтованими лише тоді, коли переслідують законну мету щодо забезпечення погашення заборгованості. Окрім того, такий захід обмеження свободи пересування може стати неспіврозмірним і порушувати право особи, якщо автоматично поширюється на невизначений строк.

Досліджуючи пояснення заінтересованої особи ОСОБА_3 щодо наявності кримінального провадження відносно ОСОБА_1, судом встановлено, що 08.04.2015 року Шевченківським відділенням поліції ДВП ГУ НП в Запорізькій області на підставі заяви ОСОБА_3 до ЄРДР за № 0001444 внесено відомості за ознаками ст.. 164 ч. 1 КК України. За фабулою : «07.04.2015 року до Шевченківського РВ надійшла заява від ОСОБА_3, про те, що її колишній чоловік не виплачує аліменти»

Так відповідно до витягу з ЄРДР від 07.11.2018 року вказане розслідування закрито на підставі ч. 1 ст.284 КПК України. ще 20.07.2016 року.

За таких обставин, враховуючи, що заявник ОСОБА_1 не має не виконаних майнових зобов'язань перед фізичними особами, а також враховуючи, що кримінальне провадження за ч. 1 ст.. 164 КК України органом досудового слідства закрито, а ОСОБА_1 - про підозру у вчиненні кримінального провадження за ч. 1 ст. 164 КК України не повідомлявся, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про скасування тимчасових обмежень у праві виїзду за межі України громадянина Туреччини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлених ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2013 року по цивільній справі № 336/273/13-ц (пр.. № 6/336/19/2013) та ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року по цивільній справі № 0827/2648/2012 (пр..№ 6/336/266/2015) ґрунтується на законі та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 181 СК України в якій визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину зазначено: За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (Порядок від 19.08.2002 № 1203.)

Відповідно до змісту п. 1 «Порядку стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі, з якою не укладено договір про подання правової допомоги» : У разі виїзду одного з батьків, який є громадянином України, для постійного проживання в іноземній державі, з якою Україна не має договору про подання правової допомоги (далі - постійне проживання за кордоном), він повинен виконати аліментні зобов'язання з утримання дитини (дітей) до досягнення нею повноліття (далі - аліментні зобов'язання), які оформляються договором між цією особою та одним з батьків, з яким залишається дитина (діти), або її опікуном, піклувальником (далі - одержувач аліментів), або договором про припинення права на аліменти для дитини (дітей) у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Так звернення ОСОБА_1 з заявою про скасування тимчасових обмежень у праві виїзду за кордон, не свідчать по намір заявника покинути Україну та змінити місце постійного проживання на іншу країну, а є способом захисту права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Доводи заінтересованої особи ОСОБА_3 щодо наміру ОСОБА_1 - виїхати з України на постійне місце проживання до Турецької республіки, нічим не підтверджені тому не приймаються судом при вирішенні заяви ОСОБА_1.

Як вбачається з письмових доказів наданих заявником: ОСОБА_1 не є громадянином України, за таких обставин положення ст..181 СК України та Порядку затвердженого постановою КМУ від 19 серпня 2002 р. N 1203 не поширюються на заявника. Таким чином відсутність договору між заявником та ОСОБА_3 про виконання аліментних зобов'язань до повноліття дитини або договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно не є обов'язковою підставою для скасування встановлених тимчасових обмежень у праві виїзду з України.

Також слід зазначити, що між Україною та Турецькою республікою підписано Угоду про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах, яку ратифіковано Законом № 2605-ІІІ (2605-14) від 05.07.2001 року та яка набрала чинності з 02.05.2004 року.

Відповідно до ст.. 35 вказаної угоди: Будь-яка Договірна Сторона визнає та виконує такі судові рішення, винесені на території іншої Договірної сторони згідно з положеннями цієї угоди: а) судові рішення щодо цивільних справ. б) кримінальні вироки в частині відшкодування шкоди. Договірними Сторонами визнаються та виконуються рішення, що були винесені після набуття чинності цією Угодою.

За таких обставин, враховуючи, що рішення суду про стягнення аліментів ухвалено після 2004 року, стягувач ОСОБА_3 не буде позбавлена можливості виконати рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1, навіть у випадку його виїзду до Турецької республіки.

Таким чином, підстави для тимчасового обмеження, громадянина Туреччини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 у виїзду за кордон на даний час відпали, тому заява про скасування вказаних обмежень підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст.. 181 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну»,Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасових обмежень фізичної особи у праві виїзду особи за межі України - задовольнити.

Скасувати обмеження у праві виїзду за межі України відносно громадянина Туреччини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 застосовані до нього ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2013 року по цивільній справі № 336/273/13-ц (пр.. № 6/336/19/2013) та ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року по цивільній справі № 0827/2648/2012 (пр.№ 6/336/266/2015).

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з часу її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Голубкова М.А.