Дата документу 13.11.2018 Справа № 331/4706/13-ц
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 331/4706/13

Провадження №22-ц/807/849/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М.,

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

учасники справи:

заявники - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

заінтересовані особи:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» ,

відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області - ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2018 року в складі судді Жукової О.Є. за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з заявою про відстрочення виконання рішення суду, яка обґрунтована тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

15.05.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду.

З 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1, який є предметом іпотеки, наразі є єдиним постійним місцем проживання заявників, іншого житла вони не мають, а площа будинку не перевищує 250 кв. м., вважають, що процедура примусового виконання судового рішення від 24.10.2013 року підлягає обов'язковому зупиненню згідно з вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Враховуючи зазначене, просили відстрочити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року в справі №2/331/1417/13 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки до дня набрання чинності законом, який врегулює питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників , а також порядок списання штрафів , які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ст. 435 ЦПК України, відповідно до якої відстрочення виконання рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення судового рішення, не змінює і не скасовує норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Думка стягувача, з якою погодився суд першої інстанції, щодо існування колізій між цими законодавчими актами не є достатньо обґрунтованою. Процедура примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року підлягає обов'язковому зупиненню згідно з вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Учасники справи до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( а.с.230).

Від відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області надійшла заява, в якій просять розглядати справу за відсутності їх представника ( а.с.231).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши в засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що відсутні обставини, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим в контексті ст. 435 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 року в справі 331/4706/13-ц звернуто стягнення на предмет іпотечного договору від 21.10.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3747, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 230,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 870 кв.м., шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/17 -47/230-07 від 21.10.2008 р. в розмірі 6 349 909 грн.43 коп., де: заборгованість по тілу кредиту 2 171 481,41 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 1 178 427,73 грн., пеня за несвоєчасну сплату планового платежу по тілу кредиту та відсотках 3 000 000,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 58-60).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2018 року роз'яснено рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 року, викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Звернути стягнення на предмет іпотечного договору від 21.10.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3747, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 230,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 870 кв.м., право власності на який належить по ? частці ОСОБА_1 та ОСОБА_2, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/17 -47/230-07 від 21.10.2008 р. в розмірі 6 349 909 грн.43 коп., де: заборгованість по тілу кредиту 2 171 481,41 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 1 178 427,73 грн., пеня за несвоєчасну сплату планового платежу по тілу кредиту та відсотках 3 000 000,00 грн. (а.с. 164-165).

20.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчі листи на примусове виконання зазначеного судового рішення (а.с.144-145).

18 лютого 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Косіновим І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 року щодо боржника ОСОБА_1 (а.с. 108-109).

20 лютого 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 року щодо боржника ОСОБА_2 (а.с. 111-112).

27 червня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косіновим І.В. винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2/331/1417/13 від 20.11.2013 стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові зазначено, що Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлена заборона на примусове звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті (а.с. 151-152).

На теперішній час рішення суду не виконано.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При розгляді процесуального питання щодо розстрочки виконання рішення суду за заявою боржника, останній має вказати, з якими обставинами він пов'язує неможливість виконати рішення суду шляхом погашення одночасно всього стягнутого розміру грошових коштів, а також надати докази на підтвердження цих обставин.

В заяві про відстрочку виконання рішення суду, заявник обґрунтовує свої вимоги відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а не за наявністю підстав, передбачених ст. 435 ЦПК України та обставин, що утруднюють виконання рішення в розумінні ст. 435 ЦПК України, яким є хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо.

Відповідно до п.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно.

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону.

Крім того, згідно зі статтею 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає виконанню.

Разом з тим, Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", передбачає зупинення виконання рішення на час дії мораторію, а не відстрочку виконання рішення, яка можлива у виняткових випадках за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення.

Крім того, заявники просять не зупинити рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2018 року на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а просять відстрочити його виконання до дня набрання чинності законом, який врегулює питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників , а також порядок списання штрафів , які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки посилання заявників на положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" як на підставу для відстрочки виконання рішення суду, не є підставою для відстрочки виконання рішення суду, оскільки не є тими обставинами, які утруднюють виконання рішення суду в розумінні ст. 435 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію заявника, висловлену ним в заяві про зміну способу виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2018 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка