КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/222/16-ц Головуючий у суді І інстанції Гладун Х.А.
Провадження № 22-ц/824/70/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Укргіпроцукор», товариства з обмеженою відповідальністю «Цукротехсервіс-ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПК Групп», товариства з обмеженою відповідальністю «Юона-ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «ПК-Інвестгрупп», ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 5 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Укргіпроцукор», відкритого акціонерного товариства «Український інститут по проектуванню підприємств цукрової промисловості «Укргіпроцукор», товариства з обмеженою відповідальністю «Цукротехпроект», товариства з обмеженою відповідальністю «Самаімпекс», закритого акціонерного товариства «F&a13;C Realty», товариства з обмеженою відповідальністю «Цукротехсервіс-ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПК Групп», товариства з обмеженою відповідальністю «Юона-ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «ПК-Інвестгрупп», товариства з обмеженою відповідальністю «Печерська нерухомість-ЛТД», ОСОБА_3, Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування шкоди, заподіяної майну,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 27 грудня 2012 року на території автостоянки, що обслуговується ПрАТ «Укргіпроцукор» за адресою: АДРЕСА_1, було залишено належний їй автомобіль «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_1. Прийшовши 4 січня 2013 року на автостоянку, вона виявила, що транспортний засіб одержав значні пошкодження внаслідок падіння затверділого снігу (льоду) з розташованої поруч будівлі. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження КНІДСЕ від 8 лютого 2013 року, матеріальний збиток, заподіяний пошкодженням автомобіля складає 87 487,61 грн., а витрати на оплату вартості проведеного дослідження складають 1 586,18 грн. Посилаючись на те, що співвласниками вказаної будівлі є відповідачі у справі, які зобов'язані утримувати належне їм майно у задовільному стані, який виключає падіння снігу та бурульок з даху будівлі, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з них на свою користь указані вище суми в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 5 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ПрАТ «Укргіпроцукор», ВАТ «Український інститут по проектуванню підприємств цукрової промисловості «Укргіпроцукор», ТОВ «Цукротехпроект», ТОВ «Самаімпекс», ЗАТ «F&afo;C Realty», ТОВ «Цукротехсервіс-ЛТД», ТОВ «УКРПК Групп», ТОВ «Юона-ЛТД», ТОВ «ПК-Інвестгрупп», ТОВ «Печерська нерухомість-ЛТД», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування шкоди, заподіяної майну 87 487,61 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Укргіпроцукор», ВАТ «Український інститут по проектуванню підприємств цукрової промисловості «Укргіпроцукор», ТОВ «Цукротехпроект», ТОВ «Самаімпекс», ЗАТ «F&afo;C Realty», ТОВ «Цукротехсервіс-ЛТД», ТОВ «УКРПК Групп», ТОВ «Юона-ЛТД», ТОВ «ПК-Інвестгрупп», ТОВ «Печерська нерухомість-ЛТД», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати в загальному розмірі 2 476,93 грн. в рівних частинах.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачі через свого представника - адвоката ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі в частині позову до ПрАТ «Укргіпроцукор» закрити, а в частині позову до ТОВ «Цукротехсервіс-ЛТД», ТОВ «УКРПК Групп», ТОВ «Юона-ЛТД», ТОВ «ПК-Інвестгрупп», ОСОБА_3 - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позов з цього предмету і з цих же підстав до ПрАТ «Укргіпроцукор» розглядався судами і в його задоволенні було відмовлено, тому суд повинен був закрити провадження у цій частині. В даному випадку власником пошкодженого автомобіля є ОСОБА_4, а тому відповідно до вимог статті 322 ЦК України вона несе ризик випадкового його пошкодження. Більше того, майно пошкоджено у зв'язку з тим, що позивач неналежно ставилась до його зберігання. ПрАТ «Укргіпроцукор» не брало на себе зобов'язання щодо забезпечення зберігання даного автомобіля. Із листа Печерської РДА вбачається, що серед об'єктів, переданих до сфери його управління, будинок по вул. Є.Коновальця 31 не значиться і жодним комунальним підприємством району не обслуговувався. Неправомірним є посилання на статтю 360 ЦК України, оскільки відповідачі не є співвласниками вказаної будівлі. Позивач не надала правовстановлюючого документа, який би свідчив, що відповідачі мають право спільної часткової власності на все майно в сукупності. Орендарями земельних ділянок біля будинку є декілька власників, в тому числі і ПрАТ «Укргіпроцукор», проте позивач не надала доказів, що паркомісця надавались на земельній ділянці, яку орендує ПрАТ «Укргіпроцукор». 11 січня 2013 року у дворі будинку 31 по вул. Є.Коновальця машину оглянув експерт «Центру експертних досліджень», а інші особи участі при цьому не брали. При цьому описані пошкодження не співпадають з пошкодженнями, зафіксованими спеціалістом КНДІСЕ 1 лютого 2013 року, а для визначення суми збитків використана ремонтна калькуляцій КНДІСЕ.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилом частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 27 грудня 2012 року на території автостоянки, що обслуговується ПрАТ «Укргіпроцукор» за адресою: АДРЕСА_1, було залишено належний на праві власності ОСОБА_4 автомобіль «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_1.

4 січня 2013 року з'явившись на автостоянку, позивач виявила, що її автомобіль одержав пошкодження внаслідок падіння затверділого снігу (льоду) з розташованої поруч будівлі (м. Київ, вул. Є.Коновальця (Щорса), 31).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження КНДІСЕ № 627/13-54 від 8 лютого 2013 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику в результаті пошкодження автомобіля «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_1 при падінні затверділого льоду складає 87 487,61 грн., а витрати на оплату вартості проведеного дослідження складають 1 586,18 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що очищення дахів та козирків від снігу та бурульок є обов'язком співвласників будівлі, які належним чином його не виконали, внаслідок чого належний позивачу автомобіль був пошкоджений в результаті падіння льоду з покрівлі будинку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до положень статтей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Так, в рішенні Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного м. Києва 2 грудня 2015 року, у цивільній справі № 757/14298/13-ц встановлено, що відповідно до публічного договору від 1 квітня 2011 року ПрАТ «Укргіпроцукор» надає послуги за плату по наданню місць для розміщення транспортних засобів в дворі будівлі м. Київ, вул. Щорса, 31. Крім того, він користується земельною ділянкою за вказаною адресою разом з іншими орендарями на підставі договору оренди від 3 червня 2003 року. 27 грудня 2012 року у дворі будівлі № 31 по вул. Щорса в м. Києві було пошкоджено автомобіль «Мазда 3», державний номерний знак НОМЕР_1, який, згідно свідоцтва САЕ 337825, на праві власності належить позивачу. За наявною інформацією, будинок має шість поверхів. Як видно із фото, наданого позивачем, поруч із пошкодженою машиною по висоті будинку знаходилась водостічна труба, машина стояла під вікнами будинку, в зв'язку з чим падіння було можливе з підвіконників та кондиціонерів. Також, із цього ж фото видно, що між 2 і 3 поверхами має місце суцільний виступ (підвіконник), покритий залізом, звідки також було можливе падіння.

На виконання вимог протокольної ухвали суду першої інстанції від 18.09.2018 року адвокат ОСОБА_6 надав письмове клопотання з додатком на 56 аркушах (а.с.166-224). Зокрема протокол опитування ОСОБА_7, який працював охоронником на стоянці машин по АДРЕСА_1, де він пояснив, що 27.12.2012 року прийняв під охорону автомобіль Мазда-3, на 9 днів, за що водій сплатив йому 270 грн., але чек він не знав як виписати за 9 днів, і тому не видав йому чек. Приблизно через одну годину після того, як чоловік поставив машину, з криші упав лід на багажник «Мазди-3». На наступний день 28 грудня 2012 року його змінив охоронник ОСОБА_8, який прийняв від ОСОБА_9 гроші за охорону автомобіля Мазда-3 і оформив чек на 270 гривень, за 9 днів, але дата видачі чеку 28 грудня 2012 року, 09:19 №5441 (а.с.9,т.1). Аналогічні покази вказані охоронники надали і в судовому засіданні Печерського районного суду м.Києва 31.03.2014 року. Про прийом автомобіля на стоянку було зареєстровано і в журналі охоронників (а.с.173-178). На 9-ий день, 4 січня 2013 року, позивачка прийшла на стоянку по автомобіль і виявила пошкодження. Оскільки місце для розміщення транспорту у м.Київ вул.Щорса, 31, ПРАТ «УКРГІПРОЦУКОР» перебуває під цілодобовою охороною, без згоди представника автостоянки, зокрема охоронника, автомобіль позивачки не міг заїхати на дану автостоянку, слід зробити висновок про те, що договір зберігання автомобіля розпочався з 27 грудня 2012 року, через необізнаність охоронника з роботою касового апарату, договір зберігання письмово оформлений 28 грудня 2012 року строком на 9 днів і закінчився 4 січня 2013 року.

Згідно листа Київського міського бюро технічної інвентаризації від 23 червня 2016 року № 8159 (И-2016), по нежитловому фонду за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 31 проведена реєстрація права власності на:

- частину від майнового комплексу загальною площею 7 732,4 кв. м за ВАТ «Український інститут по проектуванню підприємств цукрової промисловості «Укргіпроцукор»;

- нежилі приміщення 6-го поверху площею 573,7 кв. м, що становить 7/100 ч. від майнового комплексу, за ТОВ «Цукротехпроект»;

- нежиле приміщення (поверх не вказано) площею 509,5 кв. м, що становить 7/100 ч. від майнового комплексу, за ТОВ «Самаімпекс»;

- нежилі приміщення (в літ. А) (поверх не вказано) загальною площею 1 252,7 кв. м. що складає 16/100 ч. від майнового комплексу площею 7 732,4 кв. м, за ЗАТ «F&afo;C Realty»;

- нежилі приміщення (поверх не вказано) площею 1 040,7 кв. м, як окремий об'єкт за ТОВ «Цукротехсервіс-ЛТД»;

- нежилі приміщення (поверх не вказано) площею 1 349,5 кв. м, як окремий об'єкт за ВАТ «Укргіпроцукор»;

- нежилі приміщення (поверх не вказано) площею 51,2 кв. м, як окремий об'єкт за ТОВ «УКРПК Групп»;

- нежилі приміщення (поверх не вказано) площею 974,2 кв. м, як окремий об'єкт за ТОВ «Юона-ЛТД»;

- нежилі приміщення (поверх не вказано) площею 403,9 кв. м і нежилі приміщення пл. 47,1 кв. м заг. пл. 451,0 кв. м, як окремий об'єкт за ТОВ «ПК-Інвестгрупп»;

- нежилі приміщення (поверх не вказано) площею 607,3 кв. м, як окремий об'єкт за ТОВ «Печерська нерухомість-ЛТД»;

- неж. прим. 4-го пов. заг. пл. - 562,0 кв м (гр. прим. № 7) як окремий об'єкт права власності за ТОВ «УКРПК Групп»;

- неж. прим. 2-го пов. з № 9 по № 18 заг. пл. - 360,6 кв м за ОСОБА_3

Згідно заперечень на позов, ПрАТ «Укргіпроцукор» є правонаступником ВАТ «Український інститут по проектуванню підприємств цукрової промисловості «Укргіпроцукор».

Інших власників та користувачів будівлею, що розташована за адресою: вул. Є.Коновальця (Щорса), 31 під час судового розгляду не встановлено та сторонами не наведено.

У відповідності до листа Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 14 січня 2016 року № 105/01-47/1, серед об'єктів, переданих до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», будинку/будівлі за адресою: АДРЕСА_1 не значиться і, відповідно, жодним комунальним підприємством АДРЕСА_1 - адміністративна будівля, за наявною інформацією перебуває у віданні ПрАТ «Укргіпроцукор».

Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов'язує.

Згідно статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 323 ЦК України).

В статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об' єктів благоустрою.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію.

Відповідно до частини 1 статті 25 цього Закону, утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Таким чином, відповідачі як власники будівлі зобов'язані утримувати належне їй майно, у тому числі чистити дах та інші конструкції від снігу та льоду, якщо вони не укладали відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Згідно із пунктами 3.1.4 Правил благоустрою міста Києва, прийнятих Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051, утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Пунктом 3.1.3 цих Правил встановлено, що посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров'ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Відповідальність за незабезпечення благоустрою, у тому числі при виконанні робіт самовільно, покладається на власника об'єкта благоустрою (балансоутримувача) та виконавця робіт.

Відповідно до пунктів 3.2.4, 3.2.7 Правил відповідальні особи підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, юридичні та фізичні особи, що використовують будинки і споруди та приміщення в них на законних підставах, зобов'язані: усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку. Відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах. установлених законодавством України.

Згідно п.п.4.1.3. Правил, відповідальність за утримання будівель, споруд інженерного захисту територій несуть власники, орендарі, керівники підприємств, установ, організацій та фізичні особи (далі - балансоутримувачі) згідно із законодавством України..

Згідно пункту 7.5.3 Правил, очищення дахів та козирків від снігу та бурульок проводиться негайно з дотриманням застережних заходів щодо безпеки руху пішоходів, не допускаючи пошкодження покрівель будинків і споруд, зелених насаджень, електромереж, рекламних конструкцій тощо. Необхідно огороджувати небезпечні місця на тротуарах, переходах, виставляти вартових. Сніг та бурульки, що зняті з дахів та козирків, необхідно окучувати і протягом доби вивозити.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано при апеляційному перегляді справи, що співвласниками будівлі по вул. Є.Коновальця (Щорса), 31 в м. Києві є відповідачі, які не надали доказів укладання договорів на утримання та благоустрій прибудинкової території, а відтак питаннями благоустрою повинні займатись всі власники частин цієї будівлі.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України).

Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, з урахуванням встановлених обставин справи і вищевказаних вимог закону, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми майнової шкоди, оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачами своїх обов'язків та вимог законодавства з очищення даху та козирків належної їм будівлі від снігу та льоду, факт спричинення збитків позивачу падінням льоду з будівлі відповідачів не спростовано, розмір майнової шкоди підтверджено відповідно до вимог статтей 12, 81 ЦПК України, тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених статтями 22, 1166 ЦК України для задоволення позову, є обґрунтованими, адже встановленою є винна протиправна бездіяльність відповідачів, яка спричинила майнову шкоду ОСОБА_4, розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами у справі.

При цьому колегія суддів не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову чи закриття провадження у справі через наявність рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного м. Києва 2 грудня 2015 року, яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ПрАТ «Укргіпроцукор» про відшкодування збитків, тому що у даній справі не є тотожними учасники справи та підстави позову з тією справою, у якій вже ухвалене рішення, яке набрало законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом висновків не спростовують та є власними тлумаченнями представником відповідачів спірних правовідносин, які виникли між ними та власником пошкодженого транспортного засобу.

Отже, розглядаючи позов, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази та надав їм належну правову оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке відповідає вимогам матеріального права, обгрунтовані підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Укргіпроцукор», товариства з обмеженою відповідальністю «Цукротехсервіс-ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПК Групп», товариства з обмеженою відповідальністю «Юона-ЛТД», товариства з обмеженою відповідальністю «ПК-Інвестгрупп», ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 5 липня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М.Кулішенко