Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 761/31339/15-ц

провадження № 61-19865св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,
відповідач - ОСОБА_1,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2017 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Слюсар Т. А., Кирилюк Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 13 березня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 379 252 грн, що є еквівалентом 47 200 дол. США, на придбання автомобіля зі сплатою 9,90 % на рік на строк до 15 березня 2014 року.

Всупереч умовам кредитного договору позичальник свого обов'язку зі своєчасної сплати страхових платежів не здійснював, внаслідок чого ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі підпунктів 5.5 та 1.7.3 загальних умов здійснив їх сплату від імені та за рахунок позичальника, що призвело до виникнення заборгованості.

Станом на 23 жовтня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 45 595,88 грн, з яких: 3 384,20 грн - прострочена заборгованість з відшкодування страхових платежів; 42 211,68 грн - прострочена заборгованість зі сплати чергових платежів з погашення кредиту та процентів за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником грошового зобов'язання кредитор просив застосувати частину другу статті 625 ЦК України, стягнути з позичальника суму 3 % річних за час прострочення в розмірі - 2 251,28 грн та 33 364,36 грн - суму інфляційних втрат, а також стягнути штрафні санкції, передбачені підпунктами 8.1, 8.2, 8.4, 8.5 кредитного договору на загальну суму 153 705,80 грн.

На підставі викладеного ТОВ «Порше Мобіліті» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 13 березня 2012 року у загальній сумі 234 917,32 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року (у складі судді Малинникова О. Ф.) позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 13 березня 2012 року станом на 23 жовтня 2015 року, яка складає 45 595,88 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, однак воно не є преюдиційним у цій справі, щодо обставин, які встановлені в ньому стосовно розміру боргу.

У зв'язку із цим, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення простроченої заборгованості з відшкодування страхових платежів та процентів за користування кредитом. При цьому, зазначив про відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових сум за прострочення, а саме інфляційних сум, 3% річних та штрафів за відсутності попередження про виплату зазначеної заборгованості.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2017 року рішення місцевого суду про задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивач, у порушення вимог частини першої статті 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами, не надав суду доказів на підтвердження сплати страхових платежів за позичальника ОСОБА_1 відповідно до укладеного з ним договору. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року встановлено обставини відсутності боргу в повному обсязі за договором кредиту. Вказане рішення, яке набрало законної сили, та відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами, є преюдиційним, отже ці обставини не доводяться знову. Тому відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення заборгованості з відшкодування страхових платежів.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і направити справу на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що позичальник ОСОБА_1 достроково виконав зобов'язання за кредитним договором, здійснивши останній платіж 11 грудня 2013 року. Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що відповідач забезпечив страхування предмета застави лише до 14 березня 2013 року, тоді як заборгованість за кредитом була погашена 11 грудня 2013 року.

08 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Апеляційний суд встановив, що 13 березня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 379 252 грн, еквівалент 47 200 дол. США, на придбання автомобіля зі сплатою 9,90 % на рік на строк до 15 березня 2014 року.

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання між сторонами укладено договір застави транспортного засобу від 15 березня 2012 року.

Підпунктом 3.1 загальних умов кредитування встановлено повернення кредиту за ініціативою позичальника. Позичальник має право в будь-який час повернути достроково кредит у повному обсязі або в частині. Новий графік погашення кредиту вважається погодженим позичальником та набирає чинності з моменту отримання коштів від позичальника. Якщо позичальник достроково поверне кредит у повному обсязі або в частині без попереднього отримання від компанії відповідного рахунка, цей платіж вважатиметься авансовим платежем і зараховуватиметься у сплату суми, яка відшкодовує частину платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту у строки, передбачені графіком погашення кредиту; проценти, комісії та інші платежі, що відносяться до періоду, за який здійснено авансовий платіж, зменшенню не підлягають і повинні бути сплачені позичальником у повному обсязі.

Згідно з підпунктом 5.5. загальних умов кредитування позичальник зобов'язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією - ТОВ «Порше Мобіліті». Страхування майна забезпечується на таких умовах: термін страхування - не менше одного року з дня укладення договору застави з переукладенням/продовженням строку страхування на кожний наступних рік. Здійснювати щорічне страхування зазначеного майна на вказаних умовах до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Невідкладно надавати компанії оригінали відповідних полісів.

Відповідно до підпункту 5.6 загальних умов кредитування, в тому випадку, якщо позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаним у підпункті 5.5. кредитного договору, цим кредитним договором позичальник дає згоду і доручає компанії здійснювати від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує компанії витрати, понесені нею, у зв'язку з виконанням цього доручення, в порядку, передбаченому підпунктом 1.7.3 цього кредитного договору.

14 березня 2012 року позичальник ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм і пасажирами на строк дії договору страхування з 15 березня 2012 року до 14 березня 2014 року.

Сторони не заперечували, що позичальник забезпечив страхування предмета застави на період з 15 березня 2012 року до 14 березня 2013 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року, визнано виконавчий напис від 05 листопада 2014 року № 1768 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка А. М. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва встановлено, що позивач вносив щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту вчасно і в повному обсязі.

Доводи з приводу того, що у ОСОБА_1 виникла загальна заборгованість за кредитом, оскільки він не сплачував страхових платежів відповідно до договору страхування транспортного засобу, є безпідставними. Оскільки, відповідно до рахунків-фактур, а також письмової вимоги про повернення кредиту та погашення заборгованості від 17 вересня 2014 року, які надсилалися ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу боржника, заборгованість за страховими платежами не вказувалася, від останнього вимагається погасити заборгованість саме за кредитним договором, а не за договором страхування, що спростовує доводи представника відповідача про зарахування платежів у порядку черговості на інші виплати.

Крім того, вказаним рішенням встановлено, що на підтвердження виконання своїх обов'язків за кредитним договором позивач надав копії квитанцій, з яких вбачається, що станом на 19 листопада 2013 року він погасив суму кредиту і проценти за користування кредитом у розмірі 354 414,54 грн. Станом на 20 листопада 2013 року залишкова сума кредиту становила 68 513,71 грн. Остання оплата здійснена 11 грудня 2013 року, а саме достроково внесено платіж на суму 71 820,80 грн, що перевищує залишкову суму кредиту.

Рішення суду в цій справі є преюдиційним, згідно з частиною першою статті 61 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами.

Отже, не заслуговують на увагу доводи ТОВ «Порше Мобіліті» про те, що згідно з доданим позивачем розрахунком станом на 23 жовтня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 45 595,88 грн, з яких: 3 384,20 грн - прострочена заборгованість з відшкодування страхових платежів; 42 211,68 грн - прострочена заборгованість зі сплати чергових платежів з погашення кредиту та процентів за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що вказана сума заборгованості виникла за не виконання позичальником підпункту 5.6 кредитного договору щодо сплати страхових платежів за період з квітня 2013 року до лютого 2014 року.

Проте повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, врахувавши, сплату останнього платежу, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що правовідносини сторін кредитного договору припинились з 11 грудня 2013 року, отже, немає правових підстав для відшкодування страхових платежів після 11 грудня 2013 року.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують). Отже, апеляційний суд правомірно відмовив у задоволенні цих позовних вимог за вказаний період за їх недоведеністю.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Порше Мобіліті» про те, що відповідач забезпечив страхування предмета застави лише до 14 березня 2013 року, тоді як заборгованість за кредитом була погашена лише 11 грудня 2013 року, не приймаються до уваги судом касаційної інстанції, оскільки розмір боргу страхових платежів у сумі 45 595,88 грн не підтверджено належними та допустимими доказами.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі суд апеляційної інстанції не порушив норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального закону, то рішення суду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому це рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська