Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2018 р. Справа153/1417/18

Провадження2/153/402/18-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Сирітко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просила: усунути перешкоди в користуванні правом власності житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивував тим, що згідно рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 17 травня 2011 року їй належить на праві власності житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1. Відповідачка ОСОБА_2 являлася бувшим власником житлового будинку, а відповідач ОСОБА_3 являвся її чоловіком і до дня продажу їй будинку останні проживали у ньому. Після того, як суд визнав за нею право власності на вищевказаний будинок, відповідачі у 2011 році з будинку забрали свої речі та виїхали для подальшого проживання у місто Ямпіль Вінницької області, та ніякої участі в утриманні її будинку та оплаті послуг пов'язаних з утриманням будинку не приймають. Їй відомо, що відповідачі фактично проживають по АДРЕСА_2. При цьому, виїхавши з будинку відповідачі добровільно не знялися з реєстрації і продовжують перебувати як зареєстровані особи в її житловому будинку. Відповідачі уникають з нею зустрічей та спілкування, добровільно з реєстраційного обліку не знялися, чим обмежують її право власності, як нового власника, зокрема, користування і розпорядження майном. Також вона не може оформити субсидію у зв'язку з реєстрацією відповідачів у належному їй житловому будинку. Вказала, що відповідачі родичами їй не являються, є для неї чужими людьми. Угоди між нею, як власником житла, та відповідачами про безоплатне (чи платне) користування жилим приміщенням не має.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву за вхід.№8018 від 19.11.2018, в якій просить суд справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності із ст.128 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання - АДРЕСА_1. Про причини неявки суд не повідомила, заперечень суду не подала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в її відсутність до суду не надійшло.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності із ст.128 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання - АДРЕСА_1, а також за останнім відомим місцем проживання - АДРЕСА_2. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: заяви позивача про розгляд справи без її участі.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, про що постановлено ухвалу окремим документом.

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі, встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована у АДРЕСА_1 (копія паспорта громадянина України (а.с.2)).

Із рішення Ямпільського районного суду Вінницької області №2-367/11 від 17 травня 2011 року, яке набрало законної сили 27 травня 2011 року (а.с.4) судом встановлено, що за позивачкою ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок разом із прилеглою до будинку господарською спорудою (сарай - Б), що розташований по АДРЕСА_1.

Із довідки №530 від 21 вересня 2018 року виданої виконкомом Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області (а.с.5) судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані по АДРЕСА_1.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Судом встановлено, що позивач на законних підставах володіє будинком, і дійсно в належному їй будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені а частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім'ї позивачки ОСОБА_1, а лише являються зареєстрованими у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1. Окрім того, відповідачі не проживають у вказаному будинку з 01 лютого 2011 року, тобто з дня продажу, не ведуть спільне господарство.

Тобто, відповідачі не є членами сім'ї позивачки, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з нею і ведуть з нею спільне господарство, та на даний час вони не мають законних підстав для користування нерухомим майном позивача і будь-яких угод щодо користування відповідачами житлом позивача між сторонами спору не укладалось.

У зв'язку із вищевикладеними обставинами, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять перешкоди позивачці ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном.

За таких обставин, наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житловим будинком.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, так як має інвалідність другої групи загального захворювання (довідка МСЕК №348096 (а.с.3), а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідачів у дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 258, 263, 264, 265, 266, 274-279 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 29, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК УРСР, Конституцією України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у користуванні правом власності житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1, власником якого вона являється, шляхом визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Головуючий Т. В. Гаврилюк