АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/745/18Головуючий по 1 інстанції - Мельник І.О.
Категорія: 46 Доповідач в апеляційній інстанції - Пономаренко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В.

секретар Торопенко Н.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5, який діє в інтересах позивача ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2018 року, ухваленого суддею Мельник І.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа Черкаська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - :

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1. Ця квартира була отримана на сім'ю з 4 осіб у 1983 році на підставі ордеру № 683, виданого відповідно до рішення виконкому Соснівської Ради народних депутатів м. Черкаси № 450 від 13.07.1983 року. У квартирі зареєстрована ОСОБА_8, з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, який 11.11.2008 року розірваний, що підтверджено актовим записом № 98. Відповідачка в спірній квартирі не проживає з 2000 року і по теперішній час. Спірна квартира не приватизувалася. Відповідачки речей в квартирі не має, комунальні платежі не оплачує. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5, який діє в інтересах позивача ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, вважає, що дане рішення суду підлягає скасуванню, воно є необгрунтованим, постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зокрема апелянтом зазначено, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що в квартирі АДРЕСА_1 він та його колишня дружина зареєстровані з 1983 року. В 2008 році шлюб між ними розірвано так, як фактично сім'я розпалася у 2000 році і з цього часу відповідачка в квартирі не проживає, а проживає за кордоном в Італії. Таким чином відповідачка втратила право користування квартирою.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд вказав на те, що відповідачка з поважних причин понад 17 років не проживає у вказаній квартирі так, як вона не змогла знайти в Україні роботу і працює за кордоном.

Також суд в своєму рішенні вказав на те, що декілька свідків пояснили в суді, що ОСОБА_8 приїжджала в м. Черкаси один раз на рік.

Крім цього в обгрунтування відмови у задоволенні позову в судовому рішенні вказано, що ОСОБА_8 в 2012 - 2014 роках переказувала гроші своєму сину ОСОБА_10 з метою допомоги родичам, а також сплачувала комунальні послуги за квартиру.

Суд також посилається на те, що відповідно до акту опитування сусідів від 09.09.2017 року посвідченого адвокатом відповідачки ОСОБА_6, ОСОБА_8 проживає в квартирі АДРЕСА_1 від якої має ключі та зберігає там свої речі.

Вищенаведені твердження суду не відповідають дійсності оскільки в судовому засіданні відповідачкою не надано жодного доказу який би підтверджував факт сплати нею комунальних послуг за квартиру.

Не прийняті судом до уваги показання свідків - дітей відповідачки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 які показали, що їх мати ОСОБА_13 у квартирі не проживає з 2000 року і під час приїзду в Україну зупинялась у своєї сестри, комунальні послуги за квартиру сплачував і сплачує їх батько ОСОБА_7

Грошові перекази від матері ОСОБА_10 отримував на погашення боргу за придбану для ОСОБА_12 квартиру.

Відповідачка, дізнавшись про рішення суду яким її визнано втратившою право користування квартирою у вересні 2017 року приїхала до України та з дозволу сина, який надав їй ключі від квартири, завезла в квартиру свої особисті речі з метою імітації свого проживання в даній квартирі та крім того навмисно влаштувала сварку з позивачем і викликала поліцію.Вважає, що судом безпідставно визнана поважною причина відсутності відповідачки у зв'язку із роботою за кордоном понад 17 років.

Представником відповідача ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції і відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги чи скасування судового рішення.

Відповідно до п. 8 Перехідних Положень ЦПК України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до п. 9 Перехідних Положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, виходив з того, що житлове приміщення по АДРЕСА_1 було надано ОСОБА_7 з родиною, яка складалася із 4 осіб, а саме: позивачу ОСОБА_7, його дружині ОСОБА_8, дочці - ОСОБА_14, сину - ОСОБА_10 Підставою видачі ордера № 683 було рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради народних депутатів м. Черкаси № 450 від 13.07.1983 року.

Шлюб між сторонами розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №66 від 22.03.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1.

ОСОБА_7 зареєстрований по АДРЕСА_1. Крім нього у вказаній квартирі зареєстрована також ОСОБА_8, що підтверджується довідкою № 6297 від 08.09.2016 року, виданою КП «Соснівська СУБ».

З паспорту громадянина України для виїзду за кордон гомадянки ОСОБА_8 вбачається, що остання періодично приїзджає в Україну.

З довідки, виданої виконавчим комітетом Баландинської сільської ради вбачається, що ОСОБА_7 з 2002 року проживає в АДРЕСА_2 в господарствіі ОСОБА_15, без реєстрації місця проживання.

ОСОБА_8 надала своєму чоловікові ОСОБА_7 довіреність для ведення справ у судових та адміністративних органах з усіма правами наданими позивачу. Копія даної довіреності від 13.07.2009 року, посвідчена заступником начальника РЕУ-2 Лютенко І.Л. та наявна в матеріалах цивільної справи.

ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 звертались до суду з позовом до ОСОБА_17 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що підтверджується копією позовної заяви з штампом - відміткою суду про отримання позову. В позовній заяві вказується, що позивачі привели квартиру в належний стан, зробили ремонт та сплачують комунальні платежі.

Відповідно до акту опитування сусідів від 26.03.2011 року, ОСОБА_8 у спірній квартирі, у зв'язку з тимчасовим виїздом за кордон та хворобою матері з'являється рідко, один-два рази на рік. У квартирі є її особисті речі, вона сплачує комунальні платежі.

Сусіди, що проживають в даному будинку підтверджують, що ОСОБА_8 з 2002 року щорічно приїздить в м. Черкаси та під час перебування в місті проживає в квартирі, від якої має ключі та де зберігає свої речі, що підтверджується актом опитування сусідів від 09.09.2017 року та посвідченого адвокатом ОСОБА_6

ОСОБА_8 26.03.2011 року зверталася з заявою до директора КП "Соснівська СУБ" з проханням без її згоди не вчиняти дій щодо реєстрації третіх осіб в квартирі, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Із заяв на отримання грошового переказу, вбачається, що ОСОБА_8 перераховувала кошти ОСОБА_10 з метою допомоги родичам в період з 2012 по 2014 роки.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_12, ОСОБА_10 підтвердили факт перебування відповідача за межами України у зв'язку з роботою та приїзду більше одного разу на рік відповідачки в Україні і проживання у спірній квартирі.

Встановлено, що після постановлення судом заочного рішення у даній справі, ОСОБА_7 спірна квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію деравжного житлового фонду" та отримано свідоцтво про право власності на житло 11.04.2017 року.

Згідно ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Крім того, згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Право на пред'явлення позову про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, належить наймачу жилого приміщення або членам його сім'ї, які проживають разом з ним, відповідно до ст. 71 ЖК України.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно роз'яснень п. 11 Постанови Пленум Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Аналізуючи вище викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_8 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, не підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_8 постіно не проживає у спірній квартирі, оскільки має постійне місце роботи за кордоном, проте в період відпустки та перебування в Черкасах, проживає у спірному помешканні, в квартирі наявні її особисті речі, вона сплачує комунальні послуги. Відповідачка не втратила зв'язку з житловим приміщенням, виконує обов'язки по утриманню житла. Крім того, відповідачка хоч і не проживає постійно за місцем реєстрації, проте це відбувається з поважної причини - у зв'язку з трудовою діяльністю за межами України. Таким чином, відсутні підстави для визнання її такою, що втраила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до вимог ст..375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишає без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2018 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2018 року, ухваленого суддею Мельник І.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа Черкаська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2018 року.

Судді Гончар Н.І.

Пономаренко В.В.

Сіренко Ю.В.