КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/16719/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1257/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Приватного акціонерного товариства «РІВНЕАЗОТ» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Ларіонової Н.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «РІВНЕАЗОТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року позивач звернувся із позовом, на обґрунтування якого зазначив, що з 11 вересня 2013 року був прийнятий на роботу і працював у відповідача на посаді начальника відділу операційного та комерційного контролінгу представництва ПАТ «РІВНЕАЗОТ» в місті Києві, коли 21 липня 2017 року був звільнений наказом відповідача № 1813-ВК за ст. 38 КЗпП України.

Проте відповідач не провів розрахунку при звільненні із позивачем.

13 листопада 2017 року Подільським районним судом міста Києва був виданий судовий наказ про стягнення із відповідача на користь позивача 32274 грн. 84 коп. заборгованості по заробітній платі.

Зазначаючи, що в порушення ст.ст. 116, 117 КЗпП України в день звільнення відповідач не провів повного розрахунку, просив стягнути з відповідача на свою користь 112 901.34 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 3000 грн. витрат на правничу допомогу та 1291.01 грн. судового збору сплаченого за розгляд справи районним судом. (1-5)

Відповідач не заперечуючи проти фактичних обставин наявності 32274 грн. 84 коп. заборгованості по заробітній платі перед позивачем і невиплати її, проти позову заперечував. На обґрунтування заперечень зазначив, що середньоденна заробітна плата позивача складає 1115.84 грн., оскільки має розраховуватись із середньогодинної заробітної плати, таким чином середній заробіток має складати не 112 901.34 грн., а 112 699.84 грн., тобто має бути меншим на 201 грн. 50 коп. Крім того, інші підприємства мають непогашену заборгованість перед відповідачем на значні суми, а здійснення господарської діяльності відповідача на сучасному ринку у складних умовах призвели до додаткових витрат, що у свою чергу призвело до невиплати заробітної плати позивачу і не проведення остаточного розрахунку при звільненні. Зазначені обставини вважав такими, що свідчать про діяльність відповідача у стані крайньої необхідності, тому з посиланням на ст. 3, частину 2 ст. 1171 ЦК України просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с.43-47)

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки проведення розрахунку, починаючи з 22 липня 2017 року по 13 грудня 2017 року, в сумі 112 699,84 грн. без врахування утримання податків та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн., судовий збір в розмірі 1 127,00 грн., а всього 4127,00 грн. (а.с.84-88)

Не погодившись з рішенням районного суду, 10 серпня 2018 року представник ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» - Філонік Я.І. направив по пошті апеляційну скаргу в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення із відповідача на користь позивача 3 000 грн. витрат на правову допомогу. На обґрунтування скарги зазначив, що компенсація витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. є занадто високою, а правнича допомога надана особою, яка не є адвокатом. Неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, на думку апелянта, призвело до помилкового висновку по справі. (а.с.101-107)

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, на обґрунтування якого зазначив, що за укладеним сторонами договором про надання правової допомоги від 12 жовтня 2017 року позивач сплатив за надання правової допомоги 18 жовтня 2017 року - 500 грн. і 13 грудня 2017 року - 2500 грн., із зазначеним позовом звернувся 14 грудня 2017 року. Тому просив скаргу відхилити, а рішення районного суду залишити без змін. (а.с.115-117)

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Іванов П.О. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник позивача - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. ОСОБА_1 був сповіщений врученням повістки повнолітньому члену сім'ї про що у справі є докази. Факт належного сповіщення позивача про розгляд справи апеляційним судом підтвердив його представник адвокат ОСОБА_4 про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. (а.с.127-130, 148-149)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що наказом відповідача від 06 вересня 2013 року № 1637/ВК з 11 вересня 2013 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу і працював у відповідача на посаді начальника відділу операційного та комерційного контролінгу представництва ПАТ «РІВНЕАЗОТ» в місті Києві. (а.с.11)

21 липня 2017 року позивач був звільнений наказом відповідача № 1813-ВК за ст. 38 КЗпП України. (а.с.12-14)

Відповідач не провів розрахунку при звільненні із позивачем, за довідкою відповідача позивачу належить сплатити 32276.84 грн. заборгованості по заробітній платі. (а.с.15)

13 листопада 2017 року Подільським районним судом міста Києва був виданий судовий наказ про стягнення із відповідача на користь позивача 32274 грн. 84 коп. заборгованості по заробітній платі. (а.с.16)

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку, починаючи з 22 липня 2017 року по 13 грудня 2017 року, в сумі 112 699,84 грн. без врахування утримання податків та інших обов'язкових платежів та 1 127 грн. судового збору сторонами не оскаржувалось, тому, з огляду на положення частини 1 ст. 367 ЦПК України не було предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Цих обставин представники сторін не заперечували і в суді апеляційної інстанції, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання.

Щодо витрат на правову допомогу.

В порядку відшкодування судових витрат, понесених позивачем у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, позивач просив про відшкодування суми в розмірі 3000 грн., обрахованої у відповідності до положень договору про надання професійної правничої допомоги від 12 жовтня 2017 року та виконаного обсягу робіт по наданню таких послуг.

На підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 судових витрат у даній справі, позивач 14 грудня 2017 року надав до суду першої інстанції разом із позовною заявою, здійснивши відправлення по пошті позовної заяви із додатками, про що свідчить штемпель на конверті поштового відправлення:

- Договір № 1210/17-1 про надання правової допомоги від 12 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 (Клієнт) та ТОВ «ЛІГАЛ ДІЛ» (Виконавець) в особі директора ОСОБА_4; (а.с.19-21)

- Завдання-доручення за Договором про надання правової допомоги № 1210/17-1 від 12 жовтня 2017 року за пунктами 1.1, 2.1 якого Виконавець мав надати юридичну консультацію (500 грн.), здійснити підготовку та відправку запиту роботодавцю (500 грн.), здійснити підготовку позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати (2000 грн.), представництво Клієнта в судовому засіданні (800 грн. за одне судове засідання); (а.с.22)

- Акт від 13 грудня 2017 року приймання-передачі наданих послуг правової допомоги за договором від 12 жовтня 2017 року на суму 3000 грн., а саме: надана юридична консультація (500 грн.), підготовка та відправка запиту роботодавцю (500 грн.), підготовка позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати (2000 грн.); (а.с.24)

- Квитанції про оплату ОСОБА_1 послуг за надану правову допомогу ТОВ «ЛІГАЛ ДІЛ» від 18 жовтня 2017 року - на суму 500 грн., від 13 грудня 2017 року - на суму 2500 грн. (а.с.23-26, 139-140)

ТОВ «ЛІГАЛ ДІЛ» здійснює діяльність та надає послуги у сфері права, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. (а.с.141)

Оригінали вищевказаних документів були оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

Представником позивача адвокатом ОСОБА_4 надані докази за якими він 23 листопада 2017 року склав кваліфікаційний іспит відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та отримав свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю КС № 6942/10 від 05 вересня 2018 року. (а.с.144-145)

Згідно зі статтею 84 ЦПК України (у редакції чинній на час укладення і виконання договору про надання правової допомоги) витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи (статті 84, 88 ЦПК України у редакції чинній на час розгляду справи судами).

Положеннями статті 137 ЦПК України, передбачений порядок відшкодування витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.

За положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

За змістом положень статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відхиливши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходила з реалізації принципу верховенства права, оскільки уклавши договір від 12 жовтня 2017 року про надання правової допомоги, виконавши його умови, за якими Виконавець, який відповідно до законодавства здійснював діяльність у сфері надання правової допомоги, надав Клієнту обумовлені Договором послуги, а Клієнт сплатив визначену договірну суму і вказані дії відбулись до 13 грудня 2017 року, позивач, який діяв за законодавством чинним на час укладення договору і його виконання, мав обґрунтовані сподівання на відшкодування цих витрат на правовому допомогу у випадку задоволення заявленого ним позову. Зміни процесуального Закону з 15 грудня 2017 року, за яким із зазначеної дати підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу адвоката (ст. 137 ЦПК України) не можуть бути визнані достатньою підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог про відшкодування цих витрат.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача на користь позивача понесених останнім витрат 3000 грн. на правову допомогу. Розрахунок таких витрат підтверджений наданими до суду доказами, яким районним судом дана належна оцінка.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують і не можуть бути визнані підставою для його скасування.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «РІВНЕАЗОТ» - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 24 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 16 листопада 2018 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова