ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3454/18 Справа № 172/147/17 Категорія: 81 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року

по цивільній справі за поданням державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року Васильківський районний відділ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області звернувся до Васильківського районного суду Дніпропетровської області із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання заявник вказав, що на виконанні у Васильківському ВДВС знаходиться виконавче провадження ВП № 53057185 з виконання виконавчого напису № 7000 від 16.08.2016 року, який вчинено приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 100 000,00 грн. Відповідно до заяви стягувача встановлено, що боржник неофіційно працевлаштований у Васильківському районі Дніпропетровської області та фактично мешкає у с. Вербівське Васильківського району.

Державним виконавцем вжито комплекс передбачених чинним законодавством заходів до виявлення майна боржника та стягнення боргу. На час звернення до суду боржник добровільно рішення не виконав, на виклики до ВДВС не являється та будь-якої інформації про себе не надав. З метою уточнення інформації про джерела отримання доходів боржника державним виконавцем направлені запити до органів Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України на які отримана відповідь про відсутність інформації про боржника. Вказане свідчить про ухилення боржника від виконання виконавчого документа та приховування своїх доходів.

У зв'язку з викладеним заявник просив суд тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим документом.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 14.09.2007 року, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місцезнаходження (проживання) АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим документом № 7000 від 16.08.2016 року вчиненого Приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО, Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 100 000,00 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 06.12.2016 року державним виконавцем на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови та виклик було направлено сторонам виконавчого провадження. На виклик боржник не з'явився. Боржником борг не сплачено.

Судом встановлено, що боржник ухиляється від добровільного виконання виконавчого листа, на виклики до державного виконавця не з'являється, та нехтує законними вимогами державного виконавця, тому мається необхідність задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику.

Проте, колегія суддів не може погодитись із такими висновками.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Як убачається з матеріалів справи, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення заборгованості.

Також, не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення суду виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця та умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов'язання за судовим рішенням.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

З огляду на викладене, судом неповно досліджені обставини у справі. Наявні у справі докази не доводять обставини, що мають значення у справі, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Судом порушено ст. ст. 81, 263 ЦПК України, внаслідок чого, суд дійшов помилкових висновків та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про заборону права виїзду за межі України боржнику.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За наведених обставин, колегія суддів вважає передчасним застосування до ОСОБА_1, як до боржника, з метою виконання ним своїх боргових зобов'язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України, а тому, колегія суддів вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання у зв'язку з чим вона підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені подання.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко