Справа №265/3417/18
Провадження №2/265/1092/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Гусєвої К.С.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 2 лютого 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції. Від шлюбу мають одну неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2018 року. Розлад сімейного життя стався через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя.

Просить суд розірвати шлюб, укладений 02 лютого 2002 року між нею та ОСОБА_2.

Позивачка ОСОБА_1 до підготовчого судового засідання не зявилась, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Крім того вказала, що між ними спору щодо місця проживання дитини та розділу майна не існує на теперішній час. На примирення вона не згідна.

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не зявився, від нього надійшла заява з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Також підтвердив, що майнового спору та спору щодо проживання дитини після розірвання шлюбу не існує. На примирення не згоден.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-НО № 153839, виданого 02 лютого 2002 року Маріупольським міським відділом громадянського стану Донецького управління юстиції, актовий запис № 55.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-НО № 357990, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області 28 травня 2004 року, ОСОБА_3 народилась 28 вересня 2003 року, в графі «батьки» зазначені: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1, актовий запис №671.

Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено, оскільки шлюбні відносини припинені з січня 2018 року, та примирення сторони вважають неможливим.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи, що клопотань щодо зміни прізвища від відповідача сторін до суду не надходило, відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України, після розірвання шлюбу, прізвище чоловіку та дружині залишити без змін.

Зокрема, у позовній заяві позивачка не просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір, сплачений при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Дашевська) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 02 лютого 2002 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 55 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище чоловіку та дружині залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Повний текст даного рішення складено 08 травня 2018 року.

Суддя ____________________________ І.Г.Мельник