Справа № 428/9064/18
Провадження № 2/428/1534/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, третя особа - ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що він та його дружина - третя особа ОСОБА_2 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в якій зареєстрований їх син відповідач ОСОБА_3, який з 2015 року не проживає за даною адресою. Наразі відповідач проживає взагалі за межами України. Позивач просить постановити рішення, яким позбавити відповідача права користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що він та його дружина ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_2. У квартирі зареєстровані: він, його онука ОСОБА_5, його син відповідач ОСОБА_3, фактично проживають: він, його онука ОСОБА_5 та його дружина третя особа ОСОБА_2, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_3 з 2015 року у квартирі не проживає, проживає за межами України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Пояснила, що вона та її чоловік - позивач ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_2. Також вона є власником квартири АДРЕСА_3. У квартирі № 6 проживають вона з чоловіком та їх онука ОСОБА_5, також зареєстрований ще їх син відповідач ОСОБА_3, який з 2015 року у квартирі не проживає, а проживає за межами України.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він сусід позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2В, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Йому відомо, що у ОСОБА_2 є син, який за вказаною адресою не проживає, якого він не бачив вже 4-5 років.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона сусідка позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2В, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Їй відомо, що у ОСОБА_2 є син, який за вказаною адресою не проживає, якого вона не бачила вже 5-6 років. Також їй відомо, що їх син проживає у Російській Федерації.

Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 були співвласниками квартири № 6, розташованої за адресою: будинок № 35 по проспекту Хіміків, м. Сєвєродонецьк, Луганської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 04 грудня 2000 року № 380.

Згідно з договором дарування квартири від 29.06.2017 року, посвідченим приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованим в реєстрі за № 729, ОСОБА_3 подарував 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2.

Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 25.07.2018 року № 30113 від 25.07.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, його син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та його онука ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як вбачається з акту про встановлення факту проживання/не проживання № 965 від 26.07.2018 року, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: АДРЕСА_4, проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_5, окрім них з 2015 року ніхто не проживає.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає з 2015 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази, свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3 права користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 14 від 30.07.2018 у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_2, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 права користування квартирою № 6 у будинку № 35 по проспекту Хіміків в м. Сєвєродонецьку Луганської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1, місце проживання: 93400, АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1;

- відповідач: ОСОБА_3, місце реєстрації: 93400, АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2;

- третя особа: ОСОБА_2, місце проживання: 93400, АДРЕСА_1, реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3.

Суддя І. С. Посохов