КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/392/2018 Головуючий у 1 інстанції - Шереметьєва Л.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя-доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

ПоліщукН.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданої внаслідок залиття,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що 04 липня 2015 року з вини відповідача, який є власником вище розташованої квартири АДРЕСА_1, була залита належна їм на праві власності квартира №12 у вищезазначеному будинку.

Причиною залиття стало самовільне втручання відповідача ОСОБА_3 у внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання, а саме: вирізаний шматок металевої труби стояка гарячого водопостачання і замість нього встановлений шматок пластикової труби на муфтах - з'єднаннях.

В період залиття, відповідач ОСОБА_3 з родиною знаходився на відпочинку за межами м. Києва, внаслідок чого гаряча вода більше доби витікала з труби системи гарячого водопостачання будинку в їх квартиру.

Позивачі в цей час також знаходилися за межами м. Києва на відпочинку.

Про залиття їм стало відомо лише 06 липня 2015 року після дзвінка сусідів, які проживають поверхом нижче, і які повідомили їм про залиття своєї квартири.

07 липня 2015 року був складений акт про залиття належної їм квартири, відповідно до якого, причиною залиття визнано самовільне втручання мешканця АДРЕСА_3 у внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання.

Зазначали, що внаслідок залиття пошкоджено:

-в коридорі: стеля площею 9,5 кв.м., деформація паркетної дошки площею 9,5 кв.м.;

-в кімнаті №1: стеля площею 5 кв.м., стіна - 2,5 м. х 4 м.;

-в кімнаті №2: стеля - 9,9 кв.м., стіна - 2,5 м. х 3,5 м., деформація паркетної дошки;

-в кімнаті №3: стеля 4 м. х 1 м., стіна 4 м. х 2,5 м.;ї

-кладова площею 1,8 кв.м.

Позивачі вказували, що 08 вересня 2015 року між ОСОБА_4 та ТОВ «СВП Майстер» був укладений Договір №02-09/2015 про проведення ремонтно - будівельних робіт по усуненню наслідків залиття квартири.

Пунктом 3.1 Договору вартість робіт була визначена в розмірі 91 538, 00 грн.

Окрім цього, вони придбали шпалери, клей для шпалер, фарба для стелі та багети на загальну суму 6 382, 80 грн.

Не заперечуючи своєї вини в залитті їх квартири, відповідач, у той же час, не погодився з сумою збитків та погодився відшкодувати лише 20 000, 00 грн., посилаючись на те, що внаслідок залиття постраждали і інші сусіди та була пошкоджена його квартира, яка потребує ремонту.

Крім матеріальної шкоди залиттям квартири їм було також завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що протягом п'яти місяців повністю змінився їх спосіб життя, вони вимушені були проживати в квартирі своїх дітей, що завдавало незручностей їм та дітям.

З урахуванням висновку про вартість завданої шкоди, просили стягнути з відповідача ОСОБА_3 на їх користь у рівних частинах 97 920, 80 грн., тобто по 48 960, 40 грн. на користь кожного з них, матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2, співвласниками якої вони є, та 20 000, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданої внаслідок залиття - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 48 960, 40 грн. матеріальної шкоди, по 5 000, 00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 1 079, 21 грн. судового збору на користь держави.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції, прийнято рішення без участі відповідача, тобто з порушенням норм цивільно - процесуального законодавства.

Зазначає, що місцевий суд неповно з'ясував обставини, а саме, визнання відповідачем того, що він має відшкодувати позивачам матеріальний збиток, не може бути безумовною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки суд не з'ясував, яким чином позивачі визначили вартість завданого їм матеріального збитку. Під час визначення обсягу робіт для начебто усунення недоліків після залиття квартири, відповідач не був запрошений для огляду квартир, був позбавлений можливості вказати свої заперечення та думку щодо ремонту, а отже обсяг робіт, замовлених та виконаних за договором №02-09/2015.

З приводу моральної шкоди, вказує, що позивачами не доведено, з чого саме складається розмір моральної шкоди. Судом не перевірено, а позивачами не доведено, що останні завдали незручностей іншим особам та були змушені тимчасово виїхати із своєї квартири.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити із підстав, викладених в ній.

Представник позивачів просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Києва від 20 травня 1999 року про затвердження мирової угоди є співвласниками квартири АДРЕСА_2.

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №58775228 від 10 травня 2015 року відповідачам на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

04 липня 2015 року відбулось залиття квартири позивачів.

Відповідно до акту про залиття від 07 липня 2015 року, складеного комісією ЖЕД - 902, залиття квартири АДРЕСА_2 сталося з вини відповідача ОСОБА_3 внаслідок його самовільного втручання у внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання.

Згідно з Актом залиттям було пошкоджено:

-в коридорі: стеля площею 9,5 кв.м., деформація паркетної дошки площею 9,5 кв.м.;

-в кімнаті №1: стеля площею 5 кв.м., стіна - 2,5 м. х 4 м.;

-в кімнаті №2: стеля - 9,9 кв.м., стіна - 2,5 м. х 3,5 м., деформація паркетної дошки;

-в кімнаті №3: стеля 4 м. х 1 м., стіна 4 м. х 2,5 м.;

-кладова площею 1,8 кв.м. (а.с. 9 - 16; 64; 93 - 99).

08 вересня 2015 року між позивачем ОСОБА_4 та ТОВ «СВП Майстер» був укладений Договір №02-09/2015, за умовами якого йому були надані послуги з ремонту квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість ремонтно - будівельних робіт, передбачених цим Договором, становить 91 538, 00 грн.

Оплата виконаних робіт позивачами підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №109 від 08 вересня 2015 року на суму 20 000, 00 гр., квитанцією до прибуткового касового ордера №08/09 від 30 вересня 2015 року на суму 20 000, 00 гр., квитанцією до прибуткового касового ордера №15/10 від 21 жовтня 2015 року на суму 25 000, 00 гр. та квитанцією до прибуткового касового ордера №12/11 від 20 листопада 2015 року на суму 26 538, 00 грн.

Крім того, додатково позивачами були придбані шпалери на суму 5 424, 30 грн., клей для шпалер на суму 298, 50 грн. та багети на суму 660, 00 грн. (а.с. 18 - 23).

Згідно з п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8.10.1992 року № 572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки.

При появі несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

З Акту про залиття вбачається, що комісія прийшла до висновку, що залиття квартири позивачів мало місце з вини мешканців квартири АДРЕСА_2 у зв'язку з самовільним втручанням у внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання.

Відповідно до висновку експерта від 28 лютого 2018 року визначити розмір матеріальної шкоди, завданої позивачам внаслідок залиття квартири, за письмовими доказами неможливо (а. с. 104;114; 121 -122; 129 - 130; 137 - 141; 147 - 148; 179 - 182).

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення речі.

Оскільки квартира позивачів відновлена після пошкодження внаслідок залиття, що сталося з вини відповідача, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача реальних збитків, пов'язаних з відновленням пошкодженої речі.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач не оспорює подію залиття, об'єм пошкодження квартири, свою вину у залитті, заперечення відповідача зводяться лише до суми завданих збитків.

Позивачами надано докази на підтвердження розміру збитків, які вони понесли для відновлення пошкодженої речі.

Відповідач не спростував надані позивачами квитанції щодо оплати ремонтних робіт, а тому суд вважає, що вказані квитанції є допустимими та належними доказами на підтвердження позовних вимог .

Доводи апелянта, про те що рішення було постановлено за відсутності відповідача по справі, що в свою чергу, порушує його право на захист, колегією суддів не може бути прийнято до уваги, оскільки судом здійснені всі необхідні заходи для його повідомлення, з дотриманням вимог статей 128 та 130 ЦПК Українита з урахуванням практики Європейського суду.

Та обставина, що по справі було постановлено рішення суду, а не заочне рішення не може бути прийняте судом до уваги, оскільки при прийнятті рішення були відсутні всі складові ст.. 280 ЦПК України, які передбачають постановлення заочного рішення.

Посилання апелянта на ту обставину, що вартість відновлювального ремонту не є вартістю завданої шкоди не може також бути прийнято до уваги, так як з Договору №02-09/2015 вбачається, що вартість ремонтно - будівельних робіт, передбачених цим договором становить 91 538, 00 грн., а оплата позивачами вказаних робіт підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що залиття сталося з вини відповідача, то моральні страждання, яких було завдано позивачам з приводу залиття, також мали місце з вини відповідача.

Моральна шкода визначається залежно від обсягу та характеру душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат - їх тривалості, можливості відновлення, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи, характеру душевних страждань позивачів та з урахуванням ступеню вини відповідача розмір моральної шкоди, визначений місцевим судом з дотриманням вимог закону.

Колегія суддів також не погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції повідомлялися сторони про час та місце розгляду справи і їм була надана можливість з'явитися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегіясуддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді :