РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/7700/17

Провадження № 2/643/730/18

05.11.2018 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого Поліщук Т.В.

За участю секретаря судового засідання Насирової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.05.2008 ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 є співвласниками квартири №36 за адресою: м. Харків, вул. Командарма Корка, 28.14.03.2016 син позивача помер. Після його смерті позивач звернулася до нотаріуса для оформлення права на спадщину, проте отримала відмову, оскільки на вказану квартиру накладено арешт, згідно з Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Арешт на вищезазначене нерухоме майно був накладений відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харків про забезпечення позову від 27.04.2000. Разом з тим, 31.07.2000 у справі, по якій винесено ухвалу про забезпечення позову, позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 8870 грн, 80 коп. Крім того, за інформацією відділу Державної виконавчої служби в Московському районі м. Харків на момент звернення до суду немає відкритих виконавчих проваджень, а ні за ОСОБА_3, а ні за адресою АДРЕСА_1. У зв'язку з чим та з метою реалізації свого права на оформлення спадщини, позивач просить суд зняти арешт з квартири №36, розташованої в м. Харків, по вул. Командарма Корка, 28.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений судом належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.05.2008 ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 є співвласниками квартири №36 за адресою: м. Харків, вул. Командарма Корка, 28.

Після смерті сина позивача, ОСОБА_3, 14.03.2016, в порядку вступу в спадщину позивач звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на квартиру №36, розташованої в м. Харків, по вул. Командарма Корка, 28.

Згідно з Інформаційної довідки накладено арешт на вищезазначену квартиру, підставою слугувала ухвала Московського районного суду від 27.04.2000, як засіб забезпечення позову. 31.07.2000 у справі, по якій було винесено ухвалу про забезпечення позову, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 8870 грн, 80 коп.

Згідно з інформацію відділу Державної виконавчої служби в Московському районі м. Харків, відкритих проваджень до ОСОБА_3, чи за адресою АДРЕСА_1 немає.

Позивач не є стороною спору, за яким була винесена ухвала Московського районного суду від 27.04.2000, тому накладення арешту на всю квартиру є порушенням права власності позивача.

Відповідно до ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що арешт на нерухоме майно накладено в порядку забезпечення позову на піставі ухвали Московьского районного суду м. Харкова від 27.04.2000 у цивільній справі. 31.07.2000 у справі, по якій винесено ухвалу про забезпечення позову, позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 8870 грн, 80 коп. Проте, в порядку ч. 6 ст. 154 ЦПК України ( в редакціїї чинній на момент винесення ухвали) арешт майна як захід забезпечення позову скасовано не було.

Згідно ч.2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У відповідності до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача, які підлягають захисту шляхом скасування арешту з квартири №36, розташованої в м. Харків, по вул. Командарма Корка, 28.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

Керуючись ст. 259 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (61184, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (61184, АДРЕСА_2) про зняття арешту на майно - задовольнити.

Зняти арешт, накладений ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.04.2000 на квартиру №36, розташованої в м. Харків, по вул. Командарма Корка, 28 для забезпечення позову.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Згідно п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 15.11.2018.

Суддя Т.В. Поліщук