КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

справа №373/572/18

провадження № 22-ц/824/2056/2018

15 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ЛитвиненкоОлени Леонідівни на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року у складі судді Реви О.І.,

встановив:

26.03.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (зараз - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.08.2013 в сумі 48 613,58 грн та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.08.2013 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у вказаній заяві.

Відповідач відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Свої зобов'язання за кредитним договором від 30.08.2013 позивач виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але відповідач своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору не повернула, зобов'язання за договором не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 18.03.2018 становить 48613 грн. 58 коп., що складається: з суми кредиту - 483,03 грн., відсотків за користування кредитом - 40664,56 грн., заборгованості за пенею та комісією - 4674,87 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 2291,12 грн.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду представник АТ КБ &quck;ПриватБанк&quАТ; - Литвиненко О.Л.подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги, поряд з іншими, обґрунтовано тим, що 30.08.2013 р. відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ &q?ьк;ПриватБанк&q?АТ;, згідно якої отримала кредитну картку &q?ал;Універсальна&q?тк;. Остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з &q?ис;Умовами та правилами надання банківських послуг&q?ня; та &q?сь;Тарифами Банку&q?а ;, які викладена на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

У судовому засіданні представник АТ КБ &q?і ;ПриватБанк&quАТ; Штронда А.М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зупинення апеляційного провадження з таких підстав.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 754/13763/15-ц) зазначено, що колегія суддів вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із

наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Враховуючи, що наведений вище правовий висновок колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, застосування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Зупинити апеляційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Г.М. Кирилюк

Судді І.М. Рейнарт

Т.А. Семенюк