РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Соляник А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого зазначила наступне.

Позивач з 2005 по 2013 роки перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах.

У цей період, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сторін народилась дитина ОСОБА_3, яка на даний час знаходиться на утриманні позивача, а відповідач регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки всіх доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 18.09.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - строк на подання відповіді на відзив.

Позивач у судове засідання не з'явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв'язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого 16.08.2017 року Запорізьким відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 164 від 10.03.2010, батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Конституцією України встановлено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.Аналогічний обов'язок визначено ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991 (далі - Конвенція про права дитини) батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленумом Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем відсутня домовленість щодо сплати аліментів на утримання дитини.

Матеріали справи не містять даних про перебування на утриманні відповідача інших осіб, такий стан його здоров'я, який потребує додаткових витрат або впливає на працездатність.

Із урахуванням усіх обставин справи, досліджених судом доказів, які підтверджують, що дитина перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею, відповідач у добровільному порядку на утримання дитини достатню матеріальну допомогу не надає, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3

Згідно зі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується ст.ст. 133, 137 ЦК України.

Так, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 247, 258, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.09.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 704,80грн.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати сторонам рекомендованими листами із повідомленнями.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Якщо після набрання заочним рішенням суду законної сили зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суддя А.В. Соляник