Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Вишгородська міська рада, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду в порядку окремого провадження, просила встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме, факт належності Державного акту на право приватної власності на землю, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21.07.1998 року № 196, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи тим, що вказаний державний акт на право приватної власності на землю містить помилку, а саме невірно зазначено прізвище власника земельної ділянки, а саме вказано «ОСОБА_1», а вірним є «ОСОБА_1», допущена помилка у державному акті на право приватної власності на землю обмежує право власності ОСОБА_1, оскільки робить неможливим розпорядження належним їй майном, внести виправлення до державного акту неможливо, у зв'язку з чим виникла необхідність встановити факт, що має юридичне значення, в судовому порядку.

Представник заявника ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в заяві підтримує в повному обсязі, просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Вишгородської міської ради та Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України)

Статтею ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради народних депутатів від 21 липня 1998 року, №196, зокрема пунктом 12 ухвалено передати у колективну власність Садовому товариству «Економіст» масиву «Дніпро» земельну ділянку загального користування площею 0,179 га.(а.с.11-3).

Згідно довідки від 22 березня 1998 року № 19/7, яка видана Київським інститутом народного господарства імені Д.С. Коротченка, вбачається що ОСОБА_1 є членом Садового товариства « Економіст» (а.с.8).

20 листопада 1998 року ОСОБА_1 видано Державний акт про право приватної власності на землю на підставі рішення виконкому Вишгородської міської ради №196 від 21 липня 1998 року (а.с.10).

Як убачається з Державного акту на право власності на земелю серія НОМЕР_1, виданного на підставі рішення виконкому Вишгородської міської Ради народних депутатів від 21.07.1998 року № 196, на земельну ділянку площею 0.051 гектарів для ведення садівництва, що розташована на території Вишгородської міської ради с/т «Економіст», власником земельної ділянки зазначено «ОСОБА_1» (а. с. 9-10).

Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність, а тому, питання належності державного акту на землю необхідно вирішувати в судовому порядку.

Згідно зі ст. 319 ЦПК Україниу рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності Державного акту на право приватної власності на землю, що виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21.07.1998 року № 196, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу ОСОБА_1, реалізувати права власника земельної ділянки з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Як з'ясовано судом, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, факт вірності написання прізвища заявника підтверджується даними паспорта громадянина України виданої на ім'я ОСОБА_1 (а.с.6).

Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка села Сестринівка, Козятинського району, Вінницької області, громадянка України, та ОСОБА_4 на ім'я якої видано Державний акт на право приватної власності на землю, на підставі рішення виконкому Вишгородської міської Ради народних депутатів від 21.07.1998 року № 196, є одна й та ж сама особа.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересовані особи: Вишгородська міська рада, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Встановлення факту належності заявнику ОСОБА_1 правовстановлюючого документа на нерухоме майно має юридичне значення, оскільки наявність належним чином оформленого правоустановлюючого документа на землю дає право заявнику звернутись до Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку та реалізації інших прав власника земельної ділянки.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 263-265, 294, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Вишгородська міська рада, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка села Сестринівка, Козятинського району, Вінницької області, громадянка України, та ОСОБА_4 на ім'я якої видано Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, на підставі рішення виконкому Вишгородської міської Ради народних депутатів від 21.07.1998 року № 196, є одна й та ж сама особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя