02.05.2018 Справа № 363/2775/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі: секретаря - Палій Л.О.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів за первісним позовом ОСОБА_3,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_4

представника третьої особи - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виділення часток із складу земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виділення зі складу земельної ділянки та за зустрічний позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_6 про виділення земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 про виділення часток із складу земельної ділянки, в обґрунтування якого зазначили, що позивачі та відповідач отримали у встановленому порядку після смерті ОСОБА_7 у спадщину земельну ділянку площею 0,1637 га по АДРЕСА_3 кадастровий номер якої НОМЕР_1. Частка ОСОБА_1 у спадщині відповідно до свідоцтв про право на спадщину, виданих 21.04.2015 року складає 1/4 від земельної ділянки, частка ОСОБА_2 складає 3/8 від земельної ділянки, частка ОСОБА_4 складає 3/8 від земельної ділянки. Зазначили, що після отримання свідоцтв про право на спадщину позивачі запропонували відповідачу поділити ділянку в натурі з метою можливості отримання державних актів та подальшого користування, проте остання відмовилася і продовжує безпідставно користуватись частиною земельної ділянки, що відповідно до правовстановлюючих документів належить позивачам. З метою обрання найкращого варіанту виділення частки, належної сторонам на праві власності позивач - ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Інгер - Град», спеціалістом, якого на підставі даних обмірів земельної ділянки та пояснень сторін стосовно фактичного порядку користування будівлями і спорудами було складено кадастрову зйомку земельної ділянки з будівлями і спорудами і запропоновано на плані земельної ділянки найбільш доцільний варіант виділу в натурі часток для кожного власника. В такому випадку, як вважають позивачі, нічиї інтереси при виділі часток порушені не будуть, а тому звернулися до суду та просили виділити із складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 частку земельної ділянки площею 0,0409 га, користувач № 3 виділу часток здійснений спеціалістом, що відповідає ідеальній частці позивача; ОСОБА_2 виділити частку земельної ділянки площею 0,0614 га - землекористувач №2 та ОСОБА_4 виділити частку земельної ділянки площею 0,0614 га - землекористувач № 1.

18.04.2017 року ухвалою суду до участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виділення часток із складу земельної ділянки залучено ОСОБА_6, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В силу вимог ст. 34 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент звернення) ОСОБА_6 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про виділення часток із складу земельної ділянки. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначив, що він є власником 12/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 згідно договору дарування, укладеного 28 грудня 2007 року з ОСОБА_7 Право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться зазначений житловий будинок посвідчується державним актом серії НОМЕР_2, виданого Вишгородським районним відділом земельних ресурсів 20 листопада 2008 року на ім'я ОСОБА_7, площа земельної ділянки становить 0,1637 га. 02.04.20003 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким спірну земельну ділянку заповіла ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримала обов'язкову частку, як непрацездатна дитина померлої. Зазначив, що вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий померлій ОСОБА_8 не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки у власності померлої перебував житловий будинок, а земельну ділянку було передано саме для обслуговування зазначеного будинку. Пояснив, що оскільки померла ОСОБА_7 відчужила будинок до моменту набуття нею права власності на спірну земельну ділянку, призначену для його обслуговування, вся земельна ділянка під будинком перейшла на підставі ст. 120 Земельного кодексу України до обдарованих. Оскільки порушено його законні права та інтереси, які полягають в отриманні прав на земельну ділянку в розмірі пропорційному до його частки власності на житловий будинок та прибудинкової території, розташовані на ній він змушений звернутися до суд та просить виділити йому із складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 частку земельної ділянки площею 0, 0786 га, ОСОБА_2 виділити частку земельної ділянки площею 0,0354 га, ОСОБА_1 - частку площею 0, 0143 га, ОСОБА_4 - частку площею 0,0354 га.

В свою чергу ОСОБА_4, скориставшись свої правом, подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_6 про виділення земельних ділянок та просила суд виділити ОСОБА_9 в натурі частку із земельної площею 0,0600 га; ОСОБА_2 - площею 0,0600 га; ОСОБА_1- площею 0,0398 га; земельну ділянку, площею 0,0038 га, виділити в натурі в спільну сумісну власність ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Пояснила, що запропонований нею розподіл передбачає доступ сторін до спільного городу і річки Десна, а також пропорційний до часток у праві власності, виділ часток в натурі в правильній геометричній формі, що збереже їхню ринкову вартість.

У судовому засіданні позивачі за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, зазначили, що запропонований спеціалістом варіант виділу часток земельної ділянки відповідає їх ідеальним часткам та інтересам, а відповідачу виділено земельну ділянку правильної форми, яка має окремий вихід на вулицю, враховує фактичний порядок користування, фактичне користування частиною житлового будинку, частиною надвірних будівель, в тому числі самовільно збудованим відповідачем без згоди інших співвласників житловим будинком. У задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 проти первісного позову частково заперечувала, просила задовольнити її зустрічний позов та виділити зі складу земельної ділянки площею 0,0409 га - земельну ділянку площею 0,0038 га для проходу до іншої земельної ділянки та виходу до річки Десна.

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_6- ОСОБА_5 за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом проти позовних вимог заперечувала, зазначила, що права ОСОБА_6, як власника 12/25 частини житлового будинку порушено, оскільки за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, в редакції Земельного кодексу України від 20.06.2007 року, яка була чинною до 01.01.2008 року і поширювалась на всі правовідносини, що мали місце у вказаний період, зокрема і на договір дарування, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 28.12.2007 року, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог та задовольнити вимоги ОСОБА_6

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 12 серпня 2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, яким дарувальник ОСОБА_7 передає у власність обдарованому ОСОБА_2 13/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 62).

28 грудня 2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування, яким дарувальник ОСОБА_7 передає у власність обдарованому ОСОБА_6 12/25 частини житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Фоєю Л.А. (т. 1 а.с. 44-45.)

Відповідно до п.6 договору дарування, дарувальний стверджує, що земельна ділянка на якій розташований зазначений в договорі житловий будинок, не приватизована і державного акту на право приватної власності на землю не отримувала.

20 листопада 2008 року ОСОБА_7 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №601264, яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, АДРЕСА_3, площею 0,1637 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с.6). 14 жовтня 2013 року ОСОБА_7 померла.

Відповідно до складеного заповіту від 02.04.2003 року ОСОБА_7 заповідала все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, що буде належати на день її смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частинах.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_4 отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 (три восьмих) частки земельної ділянки площею 0,1637 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку (т. 1 а.с. 9).

ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 (одну четверту) частки зазначеної земельної ділянки (т. 1 а.с. 8).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.09.2014 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_6 до Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородського Відділу земельних ресурсів, Відділу державної реєстраційної служби Вишгородського району Київської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права на частину земельної ділянки - відмовлено у повному обсязі (т. 2 а.с. 24-26).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29.08.2016 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області, Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області, треті особи - Вишгородське районне управління юстиції та Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності на земельну ділянку та про вчинення певних дій - відмовлено у повному обсязі (т. 1 а.с. 114-118).

У судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування належними їм на праві власності земельними ділянками, оскільки належні їм частки земельних ділянок не співпадають із фактичним порядком користування спірною земельною ділянкою.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

З висновку наданого ТОВ «Інгер-град» вбачається, три варіанти виділу часток земельних ділянок, площею 0,0409 га позначеної на плані штриховкою у вигляді клітинки та визначено як землекористувач 3, площею 0,0614 га, позначеної на плані білим кольором та визначено як землекористувач 2 та площею 0,0614 га позначеної на плані смугастою штриховкою та визначено як землекористувач 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Однак, як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_4, не погоджується із висновком наданим ТОВ «Інгер-град», посилаючись на необхідність виділення зі складу земельної ділянки площею 0, 0409 га - земельну ділянку площею 0, 0038 га для проходу до іншої земельної ділянки та виходу до річки Десна.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що запропонований ТОВ «Інгер-град» варіант виділу часток спірної земельної ділянки відповідає ідеальним часткам сторін, а тому позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 - відмові, так як запропонований нею виділ часток зі складу земельної ділянки порушує частку належну на праві власності іншими співвласникам.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_6, судом зазначається, про те, що рішенням суду у визнанні за ним права власності на частину спірної земельної ділянки відмовлено, як і відмовлено у визнанні недійсним державного акту на право власності на спірну земельну ділянку виданого ОСОБА_7, а тому підстав для виділу зі складу земельної ділянки площею 0,1637 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1 останньому частку земельної ділянки площею 0,0786 га судом не вбачається. Крім того, судом зазначається, що питання про встановлення сервітуту перед судом не ставилося.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст. 88, 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 364, 367 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 88, 141,223, 263-265, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Виділити із складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 частку земельної ділянки площею 0,0409 га., відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град» позначеної на плані штриховкою у вигляді клітинки та визначеною як землекористувач 3.

Виділити із складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 частку земельної ділянки площею 0,0614 га., відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град» позначеної на плані білим кольором та визначеного як землекористувач 2.

Виділити із складу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 частку земельної ділянки площею 0,0614 га.,відповідно до висновку наданого ТОВ «Інгер-град» позначеної на плані смугастою штриховкою та визначеною як землекористувач 1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 - відмовити.

Повний текст рішення буде складений 12.05.2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Позивачі та відповідачі за первісним та за зустрічними позовами ОСОБА_1 (проживає та зареєстрована за адресою: 01032, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (проживає та зареєстрований за адресою: 01032, АДРЕСА_1), ОСОБА_6 (проживає за адресою: АДРЕСА_3), ОСОБА_4 (зареєстрована та проживає за адресою: 07300, АДРЕСА_2).

СУДДЯ - І.Ю.КОТЛЯРОВА