Дата документу 11.12.2018 Справа № 320/2319/17-ц
ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Є.У. № 320/2319/17 Головуючий у І-й інстанції: Редько О.В.
Провадження № 22-ц/807/424/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича, Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання дій протиправними, визнання права та зобов'язання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, який протягом розгляду справи уточнював.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на період 17 грудня 2015 року з прийняття НБУ Постанови № 898 « Про відзив Банківської ліцензії та ліквідації АТ Банк «Фінанси та Кредит» як неплатоспроможного та прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 230 від 18 грудня 2015 р. «Про початок ліквідації Банку як неплатоспроможного» в зазначеному банку він мав одночасно вклади за двома договорами - в національній валюті України (гривні) та договір № 3113731/33409/9-15 від 3 вересня 2015 року з сумою вкладу 10 174 долари 75 центів США. З нарахованими відсотками в сумі 23 долари 29 центів США загальна сума вкладу по даному договору складає 10 198 доларів 04 цента США.

В січні 2016 року за договором в національній валюті України йому було відшкодовано гарантовані 200 000 грн., а суму 850 грн. 91 коп. за цим договором по причині перевищення нею гарантованої виплаченої йому суми не відшкодовано.

24 грудня 2015 року виконавець спеціальних послуг Чернявська О.В. з його іменного рахунку № НОМЕР_1 списала на рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належні йому за договором в національній валюті України кошти 858 грн. 91 коп., які не відшкодовані по причині перевищення гарантованої до відшкодування суми.

Після списання з його іменних рахунків в банку належних йому на праві приватної власності за договором в іноземній валюті 10 198 доларів 04 цента США та за договором в національній валюті України 858 грн. 91 коп. на рахунки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Чернявська О.С. спільно з виконавцем спеціальних послуг Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Чернявською О.В. його іменних рахунків в Фонді гарантування вкладів фізичних осіб на списані кошти не закрили, знеособивши кошти, після чого вони перестали належати йому, тобто ці посадові особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на його думку, протиправно позбавили його прав власності на вищевказані кошти за договорами депозиту, які після списання на рахунки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рахуються «погашеними».

На підставі зазначеного просив: визнати дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та виконавця спеціальних послуг Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які позбавили його прав приватної власності на кошти за договорами депозиту № 313731/33409/9-15 від 03.09.2015 року в сумі 10198 доларів США 04 цента США та за договором в національній валюті України в сумі 858,91 грн. неправомірними; визнати право приватної власності на належні йому за договором № 313731/33409/9-15 від 03 вересня 2015 року в іноземній валюті з сумою вкладу 10198 доларів США 04 цента США (десять тисяч сто дев'яносто вісім доларів 04 цента), та за договором в національній валюті Україні в сумі 858 грн. 91 коп. в ліквідованому АТ Банку «Фінанси та Кредит», що злагодженими між собою діями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та виконавцем спеціальних послуг Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24 грудня 2015 року та 14 квітня 2016 року були списані з його іменних рахунків в Банку на рахунки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, знеособивши належні йому кошти, та позбавивши його законних прав на цю приватну власність; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести його в реєстр акцептованих вимог кредиторів за договором № 313731/33409/9-15 від 03.09.2015 року та відшкодувати йому у повному обсязі кошти за даним договором в розмірі 10 198 доларів 04 цента і за договором в національній валюті 858 грн. 91 коп.; стягнути всі понесені витрати на загальну суму 4261,00 грн., які пов'язані зі зверненням на протязі 2015-2017 рр. до компетентних установ та суду за захистом порушених прав.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Визнано дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та виконавця спеціальних послуг Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо невнесення ОСОБА_3 в реєстр акцептованих вимог кредиторів за договорами депозиту № 313731/33409/9-15 від 03.09.2015 року в сумі 10198 доларів США 04 цента США та за договором в національній валюті України в сумі 858,91 грн. неправомірними.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести ОСОБА_3 в реєстр акцептованих вимог кредиторів за договором № 313731/33409/9-15 від 03.09.2015 року на загальну суму з нарахованими відсотками за цим договором 10 198 доларів США 04 цента США.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 лютого 2018 року в задоволенні заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким визнати його право власності на кошти за вкладом по договору №313731/33 409/9-15 від 03 вересня 2015 року з нарахованими відсотками 10198,04 США; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка В.С. відшкодувати йому вказані кошти; зобов'язати уповноважену особу фонду на ліквідацію банку Валендюка В. С відшкодувати йому понесені ним фактичні витрати на поїздки за повістками Запорізького окружного адміністративного суду та судового збору в загальній сумі 2520 грн.

Також не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на надходження від ОСОБА_3 кредиторської вимоги лише щодо 858,91 грн. та включення вказаної кредиторської вимоги ОСОБА_3 до четвертої черги вимог кредиторів, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що обидві апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2015 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір, відповідно до якого позивачу було відкрито депозитний рахунок № 313731/33409/9-15 у іноземній валюті, на який він вніс вклад у розмірі 1017475 доларів США.

Постановою Правління НБУ від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким з 18 вересня 2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015р. № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення за № 230 від 18 грудня 2015р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатору банку», у відповідача розпочато процедуру ліквідації з 18 грудня 2015р.

Відомості про відкликання банківської ліцензії, початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку були опубліковані в газеті «Голос України» від 23 грудня 2015р. за №242 (6246).

Як передбачено ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонди про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до ч.ч. 1-4, 8 ст. 49 цього Закону, Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Отже, виходячи з вищенаведених положень Закону, а також враховуючи день опублікування в газеті «Голос України» оголошення про рішення виконавчої дирекції Фонду про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію цього банку, кредитори банку мали право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку в період з 23 грудня 2015р. по 21 січня 2016р. включно.

Позивач був кредитором банку, наявність коштів, вкладених ним у банк не заперечується відповідачем, який не оспорює ані депозитні договори, ані розмір вкладених позивачем у банк грошових коштів, ані валюту договорів.

Як вбачається зі справи, пояснень сторін та письмових доказів, кредиторська вимога позивача від 21.01.2016 року була подана Уповноваженій особі Фонду 21.01.2016 року, тобто у строк який був встановлений.

Департамент завершення операції АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 12 вересня 2016р. за № 3-037610/10342 повідомив позивача, що його вимоги як кредитора за договором у сумі 10174,75 доларів США включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Заява позивача про включення його вимог до Реєстру акцептованих вимог кредиторів від 21.01.2016 року була отримана відповідачем 21 січня 2016 року, а отже в строки встановлені Законом.(а.с.21 т.1).

У зазначеній заяві позивач просив визнати його кредитором зва заборгованістю , яка виникла за всіма договорами, укладеними між ним та банком.

Відповідач при розгляді справи як у суді першої так і апеляційної інстанції посилався на те, що за договором депозиту № 313731/33409/9-15 від 03.09.2015 року в сумі 10198 доларів США 04 цента США, вимоги позивач не заявляв, тому що вимоги він заявив лише на суму 858 гр. 91 коп. по гривневому вкладу.

Суд першої інстанції врахував, що відповідачем не надано доказів на підтвердження внесення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів за договором депозиту № 313731/33409/9-15 від 03.09.2015 року в сумі 10198 доларів США 04 цента з перерахунком суми в національну валюту України у відповідності до законодавства та за договором в національній валюті України в сумі 858,91 грн. а відтак позовні вимоги в частині визнання неправомірними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та виконавця спеціальних послуг Фонду, які позбавили його прав приватної власності на кошти за договорами депозиту № 313731/33409/9-15 від 03.09.2015 року в сумі 10198 доларів США 04 цента США та за договором в національній валюті України в сумі 858,91 грн. та зобов'язав уповноважену особу Фонду внести його в реєстр акцептованих вимог кредиторів за договором № 313731/33409/9-15 від 03.09.2015 року на загальну суму з нарахованими відсотками за цим договором 10 198 доларів 04 цента (десять тисяч сто дев'яноста вісім долари 04 цента США).

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

За таких обставин суд першої інстанції частково задовольнив позов, апеляційна скарга відповідача зводиться до переоцінки висновків суду та не спростовує їх.

Разом з тим, частково задовольняючи позов, та відмовляючи у позові в частині визнання права приватної власності на належні позивачеві за договором № 313731/33409/9-15 від 03 вересня 2015 року в іноземній валюті з сумою вкладу 10198 доларів США 04 цента США (десять тисяч сто дев'яносто вісім доларів 04 цента), та за договором в національній валюті Україні в сумі 858 грн. 91 коп. в ліквідованому АТ Банку «Фінанси та Кредит» та стягнення понесених їм витрат, суд першої інстанції правильно виходив з того, позивачем ці вимоги про стягнення грошових коштів заявлені за межами встановленої законом процедури ліквідації банку.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, виходячи з того, що право власності позивача на зазначені грошові кошти не оспорюється, Законами України «Про банки і банківську діяльність» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів банку, що підлягає ліквідації. Зокрема встановлено, що задоволення вимог кредиторів відбувається у порядку черговості і відповідно до приписів ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищують гарантійну суму, виплачену фондом, погашаються у четверту чергу.

Тож апеляційна скарга позивача також не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволенніяпозовних вимог .

Доводи апеляційний скарг та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2018 року

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков