РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19517/18

пр. № 2-о/759/636/18

12 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Грень О.О.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Святошинський районний у місті Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві про встановлення факту смерті ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер на непідконтрольній органам влади України території в м.Луганськ ІНФОРМАЦІЯ_4 р.

В обґрунтування власної заяви ОСОБА_2 посилається на те, що він є рідним сином померлого, що підтверджується копією його свідоцтва про народження. Наявними документами, що підтверджують факт смерті на непідконтрольній державній владі України території, що згідно Постанови ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 р. є тимчасово окупованою територією. Встановлення факту смерті у судовому порядку необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту у органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, згідно чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити та підтвердив, що дійсно є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_2 який на момент смерті досяг 87-річного віку та проживав у м. Луганськ.

Свідок ОСОБА_3 будучи допитаною в судовому засіданні під присягою повідомила, що являється дружиною заявника ОСОБА_1 Суду показала, що ОСОБА_2, який є її свекром дійсно помер в м. Луганськ ІНФОРМАЦІЯ_4 року внаслідок ішемічної хвороби серця.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув. Про проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань по суті справи не подав.

Заслухавши заявника, допитавши свідка, та дослідивши надані матеріали, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Досліджена судом сукупність доказів підтверджує наявність родинних відносин між заявником - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який згідно свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_2, виданим Ленінським районним бюро ЗАГС м. Луганська 01.04.1960 року записаний його рідним батьком.

Із відомостей, які містить досліджена судом копія паспорту ОСОБА_2 вбачається, що останній із 1997 р. постійно був прописаний в АДРЕСА_1.

Як вбачається із досліджених судом у судовому засіданні сукупності доказів, а саме: «свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.10.2018 р.», лікарського свідоцтва про смерть № 22 від 15.10.2018 р. та довідки про причину смерті до нього, а також листа судово-медичного експерта від ІНФОРМАЦІЯ_4 р., гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав у АДРЕСА_2, дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в м. Луганськ, смерть наступила АДРЕСА_2 внаслідок хронічної недостатності кровотворення ІІІ ст. Ішемічна хвороба серця. Здійснення поховання померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 р. ОСОБА_2 на кладовищі міста Луганська підтверджується наданими заявником фотоматеріалами, а також договором-замовленням на організацію і проведення похорон від 16.10.2018 р.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 7 листопада 2014 р. № 1085-р, місто Луганськ, в якому згідно пояснень заявника та дослідженої документації помер його батько, включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Однак, наразі здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 у органах державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості, оскільки наявні у заявника документи (лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, а також свідоцтво про смерть) не достатні для підтвердження факту смерті, оскільки видані органами, що не визнаються в Україні.

Відомості, які містяться у досліджених судом документах, у т.ч. лікарському свідоцтві про смерть, узгоджуються із поясненнями заявника, даними інших оглянутих доказів, і з урахуванням того, що судом встановлено родинні стосунки ОСОБА_1 із померлим гр. України ОСОБА_2, суд вважає доведеним, те що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в м. Луганськ.

Належного документу на підтвердження смерті ОСОБА_1, як це вбачається з наведеного, немає, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку, відповідно і на підставі ст. ст. 315, 317 ЦПК України.

Таким чином, керуючись ст.ст. 2, 76-83, 264-265, 273, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Генічеськ Херсонської області, місце проживання: АДРЕСА_2, - який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Луганськ.

Рішення суду є підставою для реєстрації факту смерті в установленому законом порядку і підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження рішення не зупиняє його виконанню.

Суддя Коваль О.А.