Справа № 482/1782/17
Провадження № 22-ц812/221/18
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Яценко Л.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3 його представника - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, поданої в його інтересах ОСОБА_4

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді - Демінської О.І. об 11 год. 56 хв. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики,

в с т а н о в и л а:

18 жовтня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач зазначав, що 25 грудня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого він надав відповідачу у борг 1630 доларів США за умови повернення до 1 січня 2015 року; 15 квітня 2015 року - договір позики на суму 5181 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути у строк до 1 жовтня 2015 року; 23 грудня 2015 року на суму 5340 доларів США - строк повернення до 1 жовтня 2016 року; 29 лютого 2016 року на суму 9840 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути у строк до 1 жовтня 2016 року; 6 липня 2016 року на суму 2625 доларів США - строком повернення до 1 жовтня 2016 року; 25 серпня 2016 року на суму 2048 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути у строк до 1 жовтня 2016 року.

Посилаючись на те, що вказані договори позики оформлені у вигляді боргових розписок, відповідачем в обумовлений у розписках строк, кошти передані в борг в добровільному порядку не повернуті а також на положення ст.ст. 625, 1048, 1049 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму заборгованості за договорами позики в розмірі 1 001 303,33 грн., з яких: 710062,32 грн. - сума боргу за договорами позики, 38049,69 грн. - розмір трьох відсотків річних, 119102,03 грн. - сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов'язань, 134089,29 грн. - проценти від суми позик.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 загальну суму боргу за договорами позики в розмірі 1 001 303,33 грн., з яких: 710062,32 грн. - сума боргу за договорами позики, 38049,69 грн. - розмір трьох відсотків річних, 119102,03 грн. - сума інфляційних витрат за прострочення виконання грошових зобов'язань, 134089,29 грн. - процентів від суми позик. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг, тобто саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України).

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, як фізичними особами укладено шість договорів позики, які оформлені борговими розписками.

Згідно з умовами першого договору, що підтверджено розпискою від 25 грудня 2014 року, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 у борг грошові кошти в розмірі 1630 доларів США за соняшник врожаю 2015 року в розмірі 6564 кг. Строк повернення коштів визначений до 1 жовтня 2015 року.

Відповідно до другого договору, зміст та факт укладення якого підтверджено розпискою від 15 квітня 2015 року, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 у борг грошові кошти у сумі 5 181 доларів США, які зобов'язався повернути до 1 жовтня 2015 року з врожаю соняшника.

23 грудня 2015 року сторони уклали третій договір, що підтверджується розпискою згідно якого ОСОБА_3 отримав у ОСОБА_5 у борг грошові кошти у розмірі 5340 доларів США, які зобов'язався повернути у строк до 1 жовтня 2016 року.

29 лютого 2016 року сторони уклали четвертий договір, що також підтверджується розпискою, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав у ОСОБА_5 в борг кошти в розмірі 9 840 доларів США, строк повернення коштів до 1 жовтня 2016 року.

Також, 6 липня 2016 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3, укладено п'ятий договір позики, за яким позивач передав відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 2 625 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути вказану суму у строк до 1 жовтня 2016 року, що підтверджується розпискою.

25 серпня 2016 року сторони уклали шостий договір позики, за яким позивач передав відповідачу в борг кошти в розмірі 2 048 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути вказану суму до 1 жовтня 2016 року. Зазначений договір сторони також підтвердили розпискою.

З вказаних розписок вбачається, що сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті і ці особливості впливають на валюту виконання такого грошового зобов'язання.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, ч. 1 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим, у частині 2 ст. 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання і в іноземній валюті. Цьому правилу відповідає положення ч. 2 ст. 533 ЦК України, у якому передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З урахуванням вказаних вище норм та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договорів позики.

Оскільки ОСОБА_3 суму боргу позикодавцеві не повернув, то суд відповідно до вимог закону дійшов обґрунтованого висновку про те, що борг за договорами позики з урахуванням процентів за використання грошових коштів у розмірі облікової ставки НБУ та трьох відсотків річних підлягає стягненню з боржника на користь позивача.

Разом з тим, суд визначаючи розмір заборгованості за відсотками виходив з суми заборгованості на день подачі позову та нарахування з дня укладення договору до дня звернення до суду.

Між тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, з огляду на зазначене розмір процентів необхідно розраховувати від дня укладення договорів до дня строку виконання зобов'язань, а після чого нараховуються три відсотки річних.

Визначаючи розмір заборгованості слід виходити з наступного.

Сума заборгованості за розпискою від 25 грудня 2014 року складає 1630 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день укладання договору складає 25 705,10 грн. (1 630 х 15,77 доларів США).

Розмір процентів від суми позики за ставками НБУ, які діяли з 25 грудня 2014 року по 1 жовтня 2015 року (строк дії договору) складає 5 082,19 грн.

Загальний розмір 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 25 грудня 2014 року за період з 1 жовтня 2015 року по 13 жовтня 2017 року складає 1 569,77 грн. ( 25 705,10 грн. х 3 % : 365 х 743 дні).

Сума заборгованості за розпискою від 15 квітня 2015 року складає 5 181 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день укладання договору складає 118 800,33 грн. (5 181 х 22,93 доларів США).

Розмір процентів від суми позики за ставками НБУ, які діяли з 15 квітня 2015 року по 1 жовтня 2015 року (строк дії договору) складає 7 254, 96 грн.

Загальний розмір 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 15 квітня 2015 року за період з 1 жовтня 2015 року по 13 жовтня 2017 року складає 7 254,96 грн. ( 118 800,33 грн. х 3 % : 365 х 743дні).

Сума заборгованості за розпискою від 23 грудня 2015 року складає 5 340 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день укладання договору складає 123 567,60 грн. (5 340 х 23,14 доларів США).

Розмір процентів від суми позики за ставками НБУ, які діяли з 23 грудня 2015 року по 1 жовтня 2016 року (строк дії договору) складає 27 333,81 грн.

Загальний розмір 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 23 грудня 2015 року за період з 1 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2017 року складає 3 828,90 грн. ( 123 567,60 грн. х 3 % : 365 х 377 дні).

Сума заборгованості за розпискою від 29 лютого 2016 року складає 9 840 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день укладання договору складає 266 172 грн. (9 840 х 27,05 доларів США).

Розмір процентів від суми позики за ставками НБУ, які діяли з 29 лютого 2016 року по 1 жовтня 2016 року (строк дії договору) складає 27 754,82 грн.

Загальний розмір 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 29 лютого 2016 року за період з 1 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2017 року складає 8 247,69 грн. ( 266 172 х 3% : 365 х 377 дні).

Сума заборгованості за розпискою від 6 липня 2016 року складає 2 625доларів США, що в гривневому еквіваленті на день укладання договору складає 65 205грн. (2 625 х 24,84 доларів США).

Розмір процентів від суми позики за ставками НБУ, які діяли з 6 липня 2016 року по 1 жовтня 2016 року (строк дії договору) складає 2 379,54 грн.

Загальний розмір 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 6 липня 2016 року за період з 1 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2017 року складає 2 020,46грн. ( 65 205 грн. х 3 % : 365 х 377 дні).

Сума заборгованості за розпискою від 25 серпня 2016 року складає 2 048 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день укладання договору складає 51 814,40 грн. (2 048 х 25,30 доларів США).

Розмір процентів від суми позики за ставками НБУ, які діяли з 25 серпня 2016 року по 1 жовтня 2016 року (строк дії договору) складає 1 133,52,19 грн.

Загальний розмір 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за договором позики від 25 серпня 2016 року за період з 1 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2017 року складає 1 605,54грн. ( 25 705,10 грн. х 3 % : 365 х 743 дні).

За таких обставин, розмір заборгованості за всіма договорами становить: 814 160, 21 грн. з яких: 710 062, 32 грн. - сума боргу; 79 570, 57 грн. - заборгованість за відсотками; 24 527, 32 грн. - три відсотка річних.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про задоволення вимог в частині стягнення з боржника інфляційних витрат з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.п. 1, 3 п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині стягнення боргу, відсотків підлягає зміні шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договорами позики у розмірі 814 160, 21 грн. з яких: 710 062, 32 грн. - сума боргу; 79 570, 57 грн. - заборгованість за відсотками; 24 527, 32 грн. - три відсотка річних, а в частині стягнення інфляційних витрат скасувати з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволені цих вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень на позов, яким суд відповідно до ст. 89 ЦПК України надав належну оцінку, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови у задоволенні позову.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог (81%), за апеляційною скаргою ОСОБА_3 (19%) та на підставі положень ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам шляхом взаєморозрахунку 4 200 грн. (6 480 грн. - 2 280 грн.).

За такого рішення суду в частині судового збору підлягає зміні шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 4 200 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну ОСОБА_3, поданої в його інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року в частині стягнення боргу, відсотків та судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2, суму боргу за договорами позики від 25 грудня 2014 року, 15 квітня 2015 року, 23 грудня 2015 року, 29 лютого 2016 року, 6 липня 2016 року, 25 серпня 2016 року в розмірі 814 160, 21 грн. з яких: 710 062, 32 грн. - сума боргу; 79 570, 57 грн. - заборгованість за відсотками; 24 527, 32 грн. - три відсотка річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 4 200 грн.

Рішення суду в частині стягнення інфляційних витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволені цих вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст постанови складено 21 грудня 2018 року.