Справа № 530/455/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

22.05.2018 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права приватної власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що 06.06.2016 року померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2.00 га., передана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 617531 . Спадкоємцем за законом після смерті матері є позивач, оскільки спадкоємець ОСОБА_2 від спадщини відмовився, інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом не має. Позивач прийняв спадщину, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом подачі до Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області, заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом не має. При наявності таких обставин та відсутності спору, позивач не може одержати в приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, на належну його матері земельну ділянку, оскільки на запит нотаріуса про видачу витягу з реєстру Державного земельного кадастру Держгеокадастр у Зіньківському районі Полтавській області відмовив у видачі витягу з реєстру Державного земельного кадастру, мотивуючи відмову тим, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про вищезазначену земельну ділянку. В звязку з вище викладеним ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду і просив суд ухвалити рішення, яким визнати в порядку спадкування за законом після померлої 06.06.2016 року ОСОБА_4 право власності на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 2.00 га. передана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 617531.

В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не зявився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову,проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання осіб які беруть участь у справі, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільноїсправи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права приватної власності на земельну ділянку, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 06.06.2016 року в с. Саранчівка Зіньківського району Полтавської області (а.с.8). ОСОБА_1 народився 29.11.1961 року в селі Пишненки Зіньківського району Полтавської областіі його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.4-6). На день смерті 06.06.2016 року ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 і разом з нею за вищезазначеною адресою проживали та були зареєстровані ОСОБА_2- чоловік, ОСОБА_1- син, ОСОБА_6- невістка ( а.с.9). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 617531 ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 2.00 га. передана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 617531 (а.с.12). З звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 29.03.2018 року вартість земельної ділянки розміром 2.00 га., яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серія Р2 № 617531 становить 52000 грн 00 коп (а.с.14).

З повідомлення Зіньківської державної нотаріальної контори Полтавської області від 20.04.2018 року за № 223/01-16 вбачається, що після померлої 06.06.2016 року ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 361/2016, за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини, ОСОБА_2 про відмову від спадщини, претензії від кредиторів не надходили.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч. 3ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «;Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права приватної власності на земельну ділянку.

На підставі викладеного та керуючись п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,ст.ст. 392,1217, 1223,1225, 1261,1268 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 210 247, 258-259, 263-268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадщину за законом, що залишилась після померлої 06.06.2016 року ОСОБА_4 та яка складається з права власності на земельну ділянку площею 2.00 га. передана для ведення особистого селянського господарства, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Зіньківського району Полтавської області і належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 617531.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -