Справа №333/2523/18
Провадження №2/333/1659/18
08 листопада 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за позовною заявою: районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1, АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_2, АДРЕСА_2
про відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
До суду надійшла позовна заява районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Вказана позовна заява обґрунтована тим, що на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей ЗМР перебуває малолітня дитина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такий, що проживає у сім'ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. 24.04.2018 року до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР надійшло повідомлення служби (управління) у справах дітей ЗМР про те, що 23.04.2018 року мати ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, разом з дитиною - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувала в районі площі Привокзальної. Стан матері викликав занепокоєння у перехожих, які і викликали поліцію. Поліція передала дитину подрузі матері. В ході проведеної роботи було встановлено, що дитина разом з матір'ю проживає у подруги останньої - ОСОБА_3 07.05.2018 року у телефонному режимі надійшло повідомлення завідуючої амбулаторії №10 КУ «ЦПМСД №6» про те, що при відвідуванні дільничим педіатром ОСОБА_2 лікаря в будинок не впустила. Сусіди скаржаться на постійні гулянки з гучними сварками. Матір бачать постійно в стані алкогольного сп'яніння. 08.05.2018 року позивачем було здійснено вихід за адресою проживання родини та встановлено, що на час відвідування ОСОБА_2 вдома не було, дитина перебувала під наглядом господині дому ОСОБА_3 та біологічного батька ОСОБА_4 Стан житла та подвір'я був антисанітарний, крім того, там перебували невідомі чоловіки з ознаками алкогольного сп'яніння. Родина перебувала під соціальним супроводом у відділі соціальної роботи по Комунарському району Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Спеціалістами центру проводилась робота. Мати дитини неодноразово була помічена в стані алкогольного сп'яніння. Жінка визнає свою провину, однак висновків не робить, не прикладає зусиль для поліпшення ситуації. 10.05.2018 року малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, відібрано у матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та влаштовано до Дитячої лікарні №1 з подальшим переведенням до КЗ «ЗОСБД «Сонечко». З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду для захисту прав дитини. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення засідання була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовчі та судове засідання не з'явилась, на останню відому адресу проживання відповідача судом було направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулися конверти з причини «за закінченням терміну зберігання», з невідомих суду причин відповідач не з'явився за їх отриманням. Крім того, судом на офіційному веб-сайті опубліковано оголошення про виклик відповідача в судове засідання. У зв'язку з вищезазначеним, на підставі ч.10 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Представник третьої особи комунальна установа «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» до зали судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. У пункті 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно з повідомленням КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» від 17.08.2018 року №1407, малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває у зазначеному закладі. За час перебування дитину 06.06.2018 року та 09.07.2018 року відвідувала мати. Під час відвідування батьки нічого не приносили (а.с. 44). Як вбачається із висновку районної адміністрації ЗМР по Комунарському району від 07.11.2018 року №2493/01-37/05 про доцільність відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав, орган опіки та піклування в інтересах дитини, на підставі того, що мати - ОСОБА_2 свої батьківські обов'язки не виконує, вважає за доцільне відібрати малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, без позбавлення її батьківських прав строком на один рік (а.с. 52). Європейський суд з прав людини у п.52 рішення у справі «Савіни проти України» зазначив, що у будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, в порушення ст.ст.150, 152, 155, 180 СК України, ухиляється від виконання обов'язків матері по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та відібрати малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, без позбавлення останньої батьківських прав строком на один рік. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 4 ст. 170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь дитячого закладу на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років з 1 липня складає 1559 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має нормальний стан здоров'я та є працездатною особою, доказів того, що її матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, останньою надано не було. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на період відібрання дитини у матері, починаючи стягнення з 17.05.2018 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір в розмірі 704,80 грн. судом покладається на відповідача. Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
1.Позов задовольнити.
2.Відібрати малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, без позбавлення її батьківських прав, строком на 1 (один) рік.
4.Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2) в дохід держави - 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп. судового збору.
5.Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов'язковому виконанню.
Повне рішення складено 16.11.2018 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова