Справа № 295/1877/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"12" листопада 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючогВо судді Галасюка Р.А.,

при участі секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.12.2017 року надав ОСОБА_2 у борг кошти в сумі 50514,00 грн., який при порушенні виконання грошових зобов»язань зобов"язався сплатити штраф у розмірі 10% від суми неповернутих коштів та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що підтверджується договором позики, який оформлений у формі письмової розписки. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язався повернути кошти до 29.12.2017 року. Після спливу строку повернення боргу відповідач не виконав умови договору позики та гроші не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від у сумі 50514,00 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у сумі 186,8 грн., штраф в розмірі 5051,40 грн. та пеню в розмірі 1880,78 грн.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Галасюка Р.А. від 23.03.2018 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду на 12.06.2018.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей, за яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 50514, 00 грн. і зобов'язався повернути їх до 29.12.2017 року підтверджується оригіналом письмової розписки (а.с. 3).

Згідно положень ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона

(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа №6-63цс13) письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та в такій самій якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 порушив свої зобов'язання за договором позики, після спливу строку повернення позики грошові кошти не повернув, чим допустив прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 50514,00 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у сумі 186,8 грн., штраф в розмірі 5051,40 грн. та пеню в розмірі 1880,78 грн., позов підлягає задоволенню.

Оскільки, при поданні позову, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави із відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 141, 263, 265, 272-273, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики в сумі 50514,00 грн. (п»ятдесят тисяч п»ятсот чотирнадцять грн. 00 коп.), 3% річних в сумі 186,83 грн., штраф в розмірі 5051,40 грн. (п»ять тисяч п»ятдесят одну грн. 40 коп.), пеню в розмірі 1880,78 грн. (одну тисячу вісімсот вісімдесят грн. 78 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Cуддя Р. А. Галасюк