ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/347/18

провадження № 22-ц/4809/92/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області(суддя Шепетько В.І.) від 24 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

14 березня 2018 року позивач ОСОБА_4 звернулася із вказаним позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), скасування його державної реєстрації.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що їй належить право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, площею 5,54 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яке посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданим 29 грудня 1999 року Глодоською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області.

11 липня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, інтереси якої на підставі нотаріально посвідченого доручення представляла ОСОБА_7, було укладено договір міни земельних ділянок, який рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2017 року по цивільній справі №396/950/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня 2018 року, визнано недійсним.

На підставі вказаного рішення суду державним реєстратором були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поновлено право власності позивача на земельну ділянку сільськогосподарського призначення.

Проте з Інформаційної довідки з реєстрів речових прав їй стало відомо, що 10 липня 2017 року державним реєстратором Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області зареєстроване інше речове право на належну їй земельну ділянку (номер запису про інше речове право 21378483) на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) , укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, строком на 100 років.

ОСОБА_5 не являвся власником земельної ділянки і не мав права на укладення договору емфітевзису, об'єктом якого являється належна позивачу земельна ділянка.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено. Суд визнав недійсним договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладений 10 липня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрований державним реєстратором Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області Репях В.В., номер запису про інше речове право - 21378483; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36129211 від 13 липня 2017 року, предметом якого є право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 5,5406 га, кадастровий НОМЕР_5, що розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Суд також скасував державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що виникла на підставі визнаного недійсним договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису). Суд присудив ОСОБА_4 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 704 грн. 80 коп. із кожного.

Суд мотивував своє рішення тим, що оскільки судовим рішенням скасовано правовстановлюючий документ, який підтверджував право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, то відсутні підстави укладення ним договору емфітевзису земельної ділянки, яка належить позивачу та на укладення якого позивач згоди не надавав.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу (т. 1 а. с. 104 - 111) у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 відмовити.

Відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд неповно з'ясував обставини справи, невірно застосував норми матеріального права. Висновок суду про те, що оспорюваний договір укладено без законних на те підстав не відповідає обставинам справи. Зміст та форма договору емфітевзису не суперечить закону, його сторони є право та дієздатними. Суд не врахував, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав так, як він не являється стороною договору і, відповідно о ст. 216 ЦК України, не має права вимагати застосування наслідків недійсності правочину.

Крім того, відповідач вказав на те, що суд відкрив провадження і розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, однак ця справа не відноситься до категорії малозначних справ і не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє адвокат Громовий О. В. (а. с. 129 - 131), визнав доводи апеляційної скарги обґрунтованими. Він вважає, що станом на час укладення оспорюваного договору він являвся власником земельної ділянки на підставі договору міни, укладеного з позивачем по справі, який на той час не був визнаний судом недійсним. Він також вважає, що спосіб захисту права позивач обрав неправильно .

ОСОБА_5 доповнив відзив, наданий його представником (а. с. 138), та просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_4 також надіслала суду відзив на апеляційну скаргу (а. с. 147 - 153) у якому вона вказує на свавільність дій відповідачів щодо її майна, невідповідність оспорюваного нею правочину вимогам закону щодо дійсності правочину. Правова підстава набуття ОСОБА_5 права власності на її земельну ділянку відпала, договір міни визнаний недійсним з моменту його укладення, а тому ОСОБА_5 не був власником землі на час укладення ним договору з ОСОБА_6 і не мав права розпоряджатися чужою власністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Згідно підпункту 8 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України (2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 липня 2018 року (а. с. 123) відкрито апеляційне провадження на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року.

05 жовтня 2018 року розпочав роботу створений на підставі Указу Президента України № 452/17 від 29 грудня 2017 року Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область.

У зв'язку з цим та відповідно до ст. 31 ЦПК України дану цивільну справу було передано із Апеляційного суду Кіровоградської області до Кропивницького апеляційного суд та визначено новий склад суду в порядку передбаченому ст. 33 Кодексу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 19 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 01 листопада 2018 року.

Позиції сторін у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції

Учасники справи, повідомлені належним чином про час, дату та місце її розгляду, в судове засідання 01 листопада 2018 року, яким завершується розгляд справи, не з'явилися без повідомлення суду причин неявки.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_5, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 5,54 га, що розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва .

Згідно договору міни земельних ділянок від 11 липня 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали договір про те, що ОСОБА_5 міняє земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області, цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки - для ведення фермерського господарства, право власності на яку посвідчується державним актом НОМЕР_7, кадастровий номер НОМЕР_8 на належну ОСОБА_4 земельну ділянку площею 5,5406 га, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчується Державним актом на право приватної власності серії НОМЕР_5.

Рішенням Новоукраїнського районного суду від 11 жовтня 2017 року по цивільній справі №396/950/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня 2018 року і набрало законної сили, визнано недійсним договір міни земельної ділянки, загальною площею 5,5406 га, з кадастровим номером НОМЕР_5, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 11 липня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського нотаріального округу Кіровоградської області Українською Н. М. та зареєстрований в реєстрі за № 1018. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, загальною площею 5,5406 га, з кадастровим номером НОМЕР_5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору міни № 1018 від 11 липня 2014 року.

10 липня 2017 року державним реєстратором Репях В.В., Піщанобрідською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області зареєстровано договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер - видавник: ОСОБА_6 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36129211 від 13 липня 2017 року. Правокористувач, емфітевт: ОСОБА_6, власник: ОСОБА_5

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 31 січня 2018 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 5,5406 га, за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Глодоси (Глодоська сільська рада), кадастровий номер НОМЕР_5, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: НОМЕР_5, виданого 29 грудня 1999 року.

Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №39453274 від 31 січня 2018 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_11, Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області відмовив у державній реєстрації іншого речового права, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) на земельну ділянку із реєстраційним номером 40, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5, за суб'єктом: ОСОБА_4, податковий номер/серія, номер паспорта НОМЕР_3/НОМЕР_9.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України (у редакції станом на час ухвалення судом рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження - 27 березня 2018 року) у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Частиною 2 ст. 274 ЦК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Умови, за яких справа, крім зазначених у ч. 1 ст. 274 ЦПК України, може бути розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження, вказані у ч. 3 цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто, з ціною позову не більшою ніж 176 200 грн.);

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 881000 грн.).

Позов про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації є позовом немайнового характеру і ціна позову у справі не визначалася.

Разом з тим, між сторонами виник спір щодо недійсності договору, предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,5443 га вартістю 148186 грн. 06 коп. Згідно пунктів 2.1. та 2.2. договору емфітевзису, за передачу емфітевтичного права здійснюється оплата в розмірі 145000 грн., а за користування емфітевтичним правом - у розмірі 15000 грн. за рік. Відповідно до копій розписок (а. с. 55 - 58), ОСОБА_6 сплатив за вказаним договором ОСОБА_5 580000 грн.

Суд першої інстанції не мотивував належним чином своє рішення про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Висновок суду про те, що вказана справа не відноситься до категорій, передбачених ч. 4 ст. 274 ЦПК України, не є достатньою підставою для розгляду справи в порядку спрощеного позовного повадження.

Враховуючи вказані обставини, приписи ч. 3 ст. 274 ЦПК України, значення цієї справи для сторін, відсутність клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також те, що розгляд справи щодо землі становить значний суспільний інтерес, колегія суддів приходить до висновку, що ця справа підлягала розгляду судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження, що відповідно до п.7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Щодо суті спору, то суд виходить з такого.

Аналіз змісту ч. 1 ст. 407 ЦК України та ч. 1 ст. 102-1 ЗК України дають підстави для висновку, що сторонами договору емфітевзису можуть бути власник земельної ділянки та особа, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб.

Суд першої інстанції правильно встановив, що станом на час укладення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 оспорюваного договору право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі укладеного ним і ОСОБА_4 договору міни.

Проте рішенням Новоукраїнського районного суду від 11 жовтня 2017 року по цивільній справі №396/950/17, яке набрало законної сили 16 січня 2018 року, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 договір міни земельних ділянок визнаний недійсним.

За правилами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 5,5406 га, за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Глодоси (Глодоська сільська рада), кадастровий номер НОМЕР_5 існує з 29 грудня 1999 року безперервно.

Внаслідок недійсності договору міни у ОСОБА_5 ніколи не виникало права власності на цей об'єкт.

Не являючись власником земельної ділянки, та не маючи необхідних повноважень від дійсного власника, ОСОБА_5 не міг бути стороною договору емфітевзису, як власник земельної ділянки) і укладати його на власний розсуд, поза волею власника землі.

Доводи ОСОБА_6, викладені в апеляційній скарзі, що на час укладення оспорюваного договору право власності на земельну ділянку належало ОСОБА_5 і він міг нею вільно розпоряджатися суперечать обставинам справи та вимогам закону.

Таким чином оспорюваний правочин має дефект суб'єктного складу та суперечить приписам ч. 1 ст. 407 ЦК України та ч. 1 ст. 102-1 ЗК України внаслідок чого не відповідає загальним вимогам, встановлених ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже у справі судом першої інстанції правильно встановлені обставини, які дають підстави для висновку про недійсність оспорюваного договору емфітевзису.

Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності.

Відповідно до частин 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом (ст. 321 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

ЦК Українине містить застережень, що позивачем може бути лише сторона в правочині. Отже правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК Українинаділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст. ст. 215, 216 ЦК України).

Позивач не являється стороною оспорюваного договору, не вимагає повернення їй земельної ділянки в натурі (вимог таких позивач не пред'являв), проте має право на об'єкт спірного договору та бажає поновлення свого права шляхом визнання в судовому порядку недійсним договору та припинення реєстрації речового права іншої особи та належне йому майно, тобто приведення сторін у той правовий стан, який передував порушенню її права.

Посилання відповідача на неможливість застосування до спірних правовідносин норм абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України та їх регулювання нормами статей 387, 388 цього Кодексу є безпідставним так, як відповідних вимог позивач не пред'являв.

Потерпілий має право обирати поміж кількох, передбачених законом або договором, способів захисту свого права.

Суд вважає, що позивач має право вимагати визнання договору емфітевзису недійсним та, як наслідок цього - скасування державної реєстрації цивільного права, здійсненої на підставі недійсного правочину.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв'язку з тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке є безумовною підставою для скасування ухваленого ним рішення і ухвалення нового рішення, вимога апеляційної скарги в цій частині підлягає задоволенню.

Однак, зважаючи на висновки суду апеляційної інстанції про обґрунтованість і правомірність доводів і вимог позивача, позов підлягає задоволенню.

Про судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у рівних частинах.

Судові витрати відповідача ОСОБА_6 компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладений 10 липня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрований державним реєстратором Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області Репях В.В., номер запису про інше речове право - 21378483; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36129211 від 13 липня 2017 року, предметом якого є право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 5,5406 га, кадастровий НОМЕР_5, що розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що виникла на підставі договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзисом), який був укладений 10 липня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, та зареєстрований державним реєстратором Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області Репях В.В., номер запису про інше речове право - 21378483; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 36129211 від 13 липня 2017 року, предметом якого є право користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 5,5406 га, кадастровий № НОМЕР_5, що розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_3), судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. із кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 12 листопада 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: С.М. Єгорова

С.І. Мурашко