Справа № 333/3310/18
Провадження № 2/333/1947/15
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Барахової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Запорізької міської ради, третя особа: орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, державний нотаріус шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієва Наталія Павлівна, про визнання права власності у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2018 року позивач ОСОБА_1, яка діє від свого імені, від імені та в інтересах свого недієздатного сина ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ЗМР, треті особи: районна адміністрація ЗМР по Комунарському району як орган опіки та піклування, Державний нотаріус Шостої Запорізької нотаріальної контори Дмитрієва Н.П., про визнання за нею та за ОСОБА_2 по 1/2 частині права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер чоловік позивача ОСОБА_1 та батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 На момент смерті позивач та померлий ОСОБА_4 спільно проживали та були зареєстровані у кв. АДРЕСА_1. Окрім позивачів, на момент смерті ОСОБА_4 були живі його батькі: ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, померлий ІНФОРМАЦІЯ_6, які за своє життя зверталися із заявами про прийняття спадщини після сина. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2007 року була затверджена мирова угода, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила батькам померлого чоловіка в рахунок компенсації за спірну частку квартири грошову компенсацію у розмірі 9 000 грн. Однак через некоректне викладення умов мирової угоди, реєстрація права власності на вказану квартиру не була проведена.

З метою отримання свідоцтв про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 позивачі звернулися до нотаріальної контори, проте у їх видачі було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

14 грудня 2018 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені свого недієздатного сина, повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що на фіксуванні судового процесу не наполягає.

Відповідач ЗМР, повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання свого представника не направила, надала заяву про розгляд справи за відсутності останнього.

Треті особи: орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району та державний нотаріус шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієва Н.П., повідомлені своєчасно та належним чином не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У зв'язку із неявкою всіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, 08 грудня 1993 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_3, було укладено шлюб.

У свідоцтві про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьками вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1

01 листопада 1995 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір міни, відповідно до якого ОСОБА_4 набув права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року (в редакції від 18 липня 1963 року, чинній на час укладення договору) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

На виконання Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56 «Про затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», ОСОБА_4 були подані до Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації документи - договір міни, для реєстрації права власності на квартиру.

Тобто право власності на квартиру майно набуте по ОСОБА_4 правомірно, відповідно до чинного на момент вчинення правочину законодавства.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради, актовий запис № 9066.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

З матеріалів спадкової справи № 685, заведеної Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 вбачається, що 17 листопада 1999 року батьками померлого - ОСОБА_5 та ОСОБА_8. було подано заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа не містить інформації про видачу вказаним особам свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого, проте в останніх наявна копію ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2004 року по справі № 2-111/04.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 були зареєстровані у кв. АДРЕСА_1, тобто у розумінні ст. 559 ЦК Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року), вважаються такими, що прийняли спадщину.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2004 року затверджена мирова угода по цивільній справі № 2-111/04, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов'язується оплатити 9 000 грн. ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в рахунок компенсації вартості частини спірного приміщення за адресою АДРЕСА_1. В свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відмовляються від своїх вимог до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину житлового приміщення адресою АДРЕСА_1. Зазначено, що розрахунок між сторонами здійснено під час укладення Мирової угоди та підтверджується розпискою.

Згідно зі ст. 553 ЦК Української РСР (в редакції від 27 грудня 1996 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що батьки померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4, - ОСОБА_5, ОСОБА_8 після отримання грошової компенсації відмовилися від своїх вимог щодо прав на спадщину після померлого сина - ОСОБА_4

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6 ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2008 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, визнано недієздатним. Встановлено опіку над ним та призначено опікуном його мати - ОСОБА_1

11 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від свого імені та від іменні свого недієздатного сина ОСОБА_2 із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 Проте відповідно до постанови державного нотаріусу від 18.03.2017 року у видачі свідоцтв відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів.

01 січня 2004 року набув чинності ЦК України, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого з 01 січня 2004 року втратив чинність ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року.

Згідно зі ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 18 вересня 2018 року, відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1, відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою № 138117011.

З наведеного вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належним чином не зареєстровано за позивачами відповідно до чинного на теперішній час законодавства.

Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку.

Згідно роз'яснення Міністерства юстиції України №19/32-319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в cудовому порядку.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, що реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 не була проведена, що іншим чином підтвердити право власності позивачів на квартиру неможливо, то суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на квартиру підлягають задоволенню.

Оскільки ОСОБА_1 просить судовий збір з відповідача не стягувати, а покласти на неї, то судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись, ст. 529, 553, ЦК Української РСР, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 206, 265 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, Державний нотаріус Шостої Запорізької нотаріальної контори Дмитрієва Н.П., про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на спадкове майно - 1/2 частину квартири адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, право власності на спадкове майно - 1/2 частину квартири адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва