РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3596/18

провадження у справі № 2/0285/1371/18

13 листопада 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.

за участі секретаря судового засідання Ковальової З.С.

сторони по справі: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2, представник ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

встановив:

01.10.2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягувати з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно але не менше прожиткового мінімуму, який змінюється, і до закінчення навчання.

В обгрунтування позову зазначив, що навчається на третьому курсі Київського Міжнародного Університету на денній формі навчання та потребує матеріальної підтримки, оскільки не працює та доходів немає. Відповідач у справі, як батько, матеріальної допомоги не надає. Одній матері тяжко утримувати сина. Вказує, що відповідач у справі, може надавати йому аліменти та сплачувати їх у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу. Тому змушений звернутися до суду з даним позовом.

04.10.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у ньому, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, відзиву на позов не надав.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказавши, що не заперечує проти сплати аліментів в мінімальному розмірі.

Доповівши позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2. є батьком позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує з копії довідки від 05.09.2018 року позивач ОСОБА_1, є студентом 3 курсу денної форми навчання Приватного вищого навчального закладу "Київський Міжнародний Університет", строк закінчення навчального закладу - 30.06.2020 року/а.с.8/.

Як слідує з копії договору про надання освітньої послуги від 01.09.2018 року вартість навчання позивача за навчальний рік складає 7700 грн /а.с.5/.

Крім цього згідно договору про надання послуг на проживання в гуртожитку від 06.07.2018 року розмір плати за проживання в гуртожитку за один місяць становить 1980 грн./а.с.7/.

Таким чином позивач потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, оскільки навчається та заробітку немає.

Як встановлено судом, відповідач у справі є військовослужбовцем.

Позивач посилається на те, що матеріальну допомогу надає лише одна матір, а відповідач як батько, матеріального утримання не надає, хоча взмозі сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки від своїх доходів.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов"язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Як встановлено судом, відповідач взмозі сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки позовні вимоги частково визнані представником відповідача.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У свою чергу, з огляду на вище вказане, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на його утримання саме в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно.

За таких обставин, з урахуванням рівності обов"язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, задовольнивши позов частково.

Згідно із ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Разом з тим, суд рахує за необхідне відмовити у задоволенні решти вимог позивача щодо визначення розміру аліментів не менше прожиткового мінімуму, оскільки останні не грунтуються на вимогах закону.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 76 - 89,141 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355, 430, Перехідними положеннями Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь повнолітнього сина ОСОБА_1, який продовжує навчання в розмірі 1/6 (однієї шостої) частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з 01.10.2018 року до закінчення навчання, до 30.06.2020 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

В решті вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири ) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Найменування сторін : позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_1 );

відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання - вул. Героїв Майдану, 18, м.Новоград-Волинський, Житомирської області) .

Дата складення та підписання повного судового рішення 19.11.2018 року.

Головуюча : А.В.Михайловська