Провадження №2/521/3515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Шкребтієнко Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 13.07.1990 року сторони зареєстрували шлюб. Спільних дітей у сторін немає.

Станом на теперішній час проживання однією сімєю між сторонами фактично припинено, подальше сумісне життя з відповідачем неможливе. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю.

Позивач приймала участь у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач не приймав участь у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки до суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.1990 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом запису актів цивільного стану м. Одеси зроблено актовий запис за №1248, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №315234.

Спільних дітей у сторін немає.

Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сімю.

Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач вирішила прізвища після розірвання шлюбу залишити без змін.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 130, 174, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 13.07.1990 року Відділом запису актів цивільного стану м. Одеси, актовий запис №1248 (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №315234), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС у розмірі 17 (сімнадцять) гривень.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Головуючий