Справа № 211/3669/16-ц
Провадження № 2/211/81/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

21 грудня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

у відсутність: представника позивача АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовною заявою, вказавши, що 07.05.2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено рамкову угоду № FW1901.35, відповідно до умов якої банк здійснив кредитування ОСОБА_6 на підставі кредитних договорів. Так між банком та ОСОБА_6 07.05.2008 року було укладено договір про надання траншу № 19.4314/ FW1901.35, згідно якого ОСОБА_6 було надано кредит у розмірі 20000,00 доларів США із процентною ставкою 16 % річних на 84 місяці .

За ОСОБА_6 станом на 09.08.2016 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 395596,70 грн., що складається з наступного: капітал 113015,23 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 24342,61 грн., пеня - 258238,86 грн.

Враховуючи великий розмір пені, що утворилася за період прострочення, а також її не співмірність із загальним розміром заборгованості, банком прийнято рішення про зменшення суми пені до розміру заборгованості за капіталом кредиту, а саме до 113015,23 грн.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_6 за кредитним договором, 07.05.2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 80-ДП01, відповідно до якого ОСОБА_4 поручилася перед банком нести усі зобовязання позичальника ОСОБА_6 як солідарний боржник.

Вимоги про погашення заборгованості відповідачами були залишені без виконання. Просять стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання траншу у розмірі 250373,07 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3755,60 грн.

В ході розгляду справи до суду надійшов актовий запис про смерть відповідача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 31.08.2015 року (а.с. 67).

19.07.2018 року позивач звернувся до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача, в якому вказали, що після смерті ОСОБА_7 до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_8, який також повідомив про наявність іншого спадкоємця ОСОБА_3, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відтак до них переходять права і обовязки померлого, що не припинились внаслідок його смерті, зокрема обовязок щодо погашення кредитної заборгованості. Також відомо про наявність заповіту, складеного на ім'я ОСОБА_5 Просили замінити неналежного відповідача ОСОБА_6 на належних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Залучити в якості третьої особи ОСОБА_5 Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь банку вказану заборгованість за договором про надання траншу у розмірі 250373,07 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3755,60 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 09.07.2018 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_6 на належних відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5.

Представник позивача АТ «ПроКредит Банк» ОСОБА_1 раніше зверталась до суду з заявою про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 до суду не з'явилися, про слухання справи повідомлялися шляхом розміщення оголошення про їх виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України» та рекомендованою поштою.

Третя особа ОСОБА_5 до суду не з'явилася про слухання справи повідомлялася відповідно до ст. 128 ЦПК України.

В порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 07 травня 2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» та ОСОБА_6 було укладено Рамкову Угоду № 80, відповідно до якої банк надає ОСОБА_6 транш (кредит) у розмірі та на умовах, передбачених статтею 2 договору про надання траншу № 19.4314/80 від 07.05.2008 року, для задоволення особистих неспоживчих потреб, а саме у розмірі 20 000 доларів США, терміном на 84 місяців із процентною ставкою 16 % . (а.с. 6-8).

Також 07 травня 2008 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 80-ДП 01, відповідно до якого поручитель бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням позичальника, які виникають з умов договору кредиту з усіма діючими та такими, що можуть бути внесені у майбутньому змінами та доповненнями до неї.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки сторони погодили, що поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник (а.с. 27-28).

У відповідності з ч. ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 липня 2016 року ОСОБА_6 за вихідним №1-2/16/2289 та ОСОБА_4 за вихідним № 1-2/16/2290 направлялися вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, однак, відповідачі заборгованості не погасили (а.с.25,26 29).

Так, згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 21-24) станом на 09 серпня 2016 року мається заборгованість 395596,70 грн. (суму заборгованості по кредиту визначено в гривні по курсу Національного банку України станом на 09 серпня 2016 року 1 долар США = 24,8196 грн.), яка складається з наступного:

- 113015,23 грн.- капітал;

- 24342,61 грн. - проценти за неправомірне користування кредитом;

-258238,86 грн. пеня, яку позивач зменшив до розміру заборгованості за капіталом кредиту, а саме до 113015,23 грн., тому загальна сума заборгованості становить 250373,07 грн. (113015,23 + 24342,61 +113015,23).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

У відповідності до ст. 554 ЦК України, разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно копії актового запису про смерть № 6743 від 02.09.2015, відповідач у справі ОСОБА_6 Леонідович19.07.1969 року народження, помер 31 серпня 2015 року.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41590439 від 23.09.2015 року, 23.09.2015 року було зареєстровано спадкову справу 52/2015 у спадковому реєстрі № 57974309.

Як вбачається із копії спадкової справи № 52/2015, відкритої 23.09.2015 року після смерті 31.08.2015 року, 23.09.2015 року до приватного нотаріуса ОСОБА_9 звернувся ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про прийняття спадщини померлого ОСОБА_6, а також повідомив про наявність іншого спадкоємця, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відмову ОСОБА_3 від прийняття спадщини дана спадкова справа не містить. З наявної у спадковій справі довідки КП «ЖЕО № 45» від 18.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті ОСОБА_6 31.08.2015 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

В ході розгляду справи судом на запит отримано відповідь з адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області, з якої вбачається, що померлий ОСОБА_6 до 16.09.2015 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

За відомостями виконкому Довгинцівської районної у місті ради станом на 30.08.2018 року ОСОБА_3 зареєстрованим місцем проживання останнього є вказана адреса, тобто адреса спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

02 жовтня 2017 року, позивач звертався до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 з вимогою кредитора до спадкодавців померлого позичальника ОСОБА_6 якою просив повідомити спадкоємців померлого про наявну заборгованість перед Банком .

З повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_9 № 29/02- 14 від 26.01.2018 року, вбачається, що за вищезазначеною претензією зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ 20.10.2017 року за № 166. Доведено спадкоємців до відома вимоги ст. ст. 1281-1282 ЦК України щодо зобовязань перед кредитором. Станом на 26.01.2018 року належні свідоцтва про право на спадщину відповідно до вимог чинного законодавства ще не видано.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Аналіз норм статей 1216,1218,1219,1231,1268,1269,1296,1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі відповідних норм Закону до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про стягнення заборгованості, в даному випадку за кредитним договором.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року, справа № 6-33цс15.

Крім того як роз'яснено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом а не обов'язком спадкоємця.

Таким чином, відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України.

Це повністю узгоджується із правовою позицією Верховною суду України, висловлено, зокрема у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 16 травня 2018 року у справі № 336/3968/16-ц та суд звертає увагу, що банку стало відомо про смерть боржника ОСОБА_6 в ході розгляду справи, тобто вимоги до спадкоємців пред'явлено в межах, передбаченого ст. 1281 ЦК України строку. При цьому, наявність заборгованості за кредитним договором відповідачами не спростована.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Тож знайшли своє підтвердження доводи позивача у частині заборгованості за капіталом сума якого на день смерті ОСОБА_6 31 серпня 2015 року становить 4553,46 доларів США (а.с. 22), що у гривневому еквіваленті на дату розрахунку становить 113015,23 грн., (1 долар США =24,819639 грн.).

Крім того, із виписки з рахунку ОСОБА_6 убачається, що останній за життя користувався кредитними коштами, вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, однак не повернув борг до дня смерті, відтак банком правомірно пред'явлено вимогу до спадкоємців боржника щодо повернення заборгованості за кредитом.

Як вбачається з позовної заяви та клопотання про заміну відповідача від 19.07.2018 року позивач просив стягнути зі спадкоємців та поручителя вказану суму заборгованості за капіталом, а також проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі 24342,61 грн., та пеню у розмірі 113015,23 грн. Так згідно розрахунку процентів за неправомірне користування кредитом та пені (а.с. 23-24) за період з 08.10.2008 року по 09.08.2016 року сума процентів становить 980,78 доларів США що у гривневому еквіваленті на дату розрахунку становить 24342,61 грн., (1 долар США =24,819639 грн.), сума пені становить 258381,88 гривень, банком прийняте рішення про зменшення цієї суми до розміру заборгованості за капіталом 113015,23 грн.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.32 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Як вище зазначалось позичальник ОСОБА_6 помер 31.08.2015 року, а тому проценти та пеня мають розраховуватись в межах з 08.10.2008 року по 31.08.2015 року.

Позивачем при розрахунку процентів та пені було застосовано відповідні формули які суд бере до уваги та у їх відповідності підрахував суму процентів за неправомірне користування кредитом за період з 08.10.2008 року по 31.08.2015 року: А=Б х В х (Г-д)/360, де: А- проценти за неправомірне користування кредитом; Б- заборгованість по капіталу; В - процентна ставка ; Г дата закінчення нарахування процентів; Д - дата початку нарахування процентів; 360 - кількість днів у році відповідно до методики нарахування процентів . Так перевіривши та перерахувавши розрахунок процентів, судом встановлено сума процентів за неправомірне користування кредитом за вказаний період дорівнює 270,38 доларів США, що у гривневому еквіваленті на дату розрахунку становить 6710,74 грн., (1 долар США =24,819639 грн.). Суму пені позивачем розраховано лише на проценти, які встановлені графіком, що є додатком до кредитного договору , у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до валюти кредиту, що визначений для кожного періоду нарахування пені за формулою А=(Б+В) х Г х (Д-Е), де: А - пеня; Б заборгованість по капіталу ; В заборгованість по процентам; Г ставка пені; Д дата закінчення нарахування пені; Е - дата початку нарахування пені. Суд також перевіривши та перерахувавши розрахунок пені, встановив, що за період 08.10.2008 року по 31.08.2015 року пеня становить 54172,77 грн.

Отже позовні вимоги в частині стягнення процентів за неправомірне користування кредитом та пені підлягають до часткового задоволення.

Таким чином стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає сума заборгованості за договором про надання траншу від 07.05.2008 року у розмірі 173898,74 грн., станом на дату смерті ОСОБА_6 тобто 31.08.2015 року яка складається з: капітал 113015,23 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 6710, 74 грн., пеня - 54172,77 грн.

Що стосується позовних вимог до поручителя ОСОБА_4, то суд не погоджується з вимогою позивача, що поручитель несе солідарну відповідальність із ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

За положеннями статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Згідно із частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Судом було встановлено, що за життя позичальник ОСОБА_6 допустив порушення умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів. Станом на день його смерті за ним рахувалася заборгованість.

Спадкоємцями після смерті позичальника ОСОБА_10 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За змістом норм ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

За наявності кредитного договору та договору поруки поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено в договорі поруки.

Якщо поручитель не поручився за нового боржника, то в силу частини 3 статті 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу.

Отже, убачається, що у разі смерті боржника за основним зобов'язанням, яке забезпечене договором поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника.

Відповідно, за відсутності в договорі поруки згоди поручителя відповідати за правонаступника боржника у випадку невиконання чи неналежного виконання ним основного зобов'язання чи будь-якої іншої особи, покладення на нього такого обов'язку є неправомірним.

За умовами договору поруки від 07 травня 2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, остання не давала кредитору згоди відповідати за нового боржника.

Оскільки договір поруки від 07 травня 2008 року не передбачає відповідальності поручителя ОСОБА_4 за виконання договору кредиту новим боржником, то порука є припиненою.

Обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (статті 1216, 1218 ЦК України). Таким чином, дані правовідносини допускають правонаступництво в порядку спадкування.

Згідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 250373,07 грн., задоволено на суму 173898,74 грн.) 3755,60 грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 173898,74 грн.: 250373,07 грн.= 2608,48 грн.).

Керуючись ст.ст. 12,13, 19, 76-81, 141, 258-259, 264-265, 280-284, 354-355ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності (Косіора), 78/13, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 107-а, Ідентифікаційний код 21677333, МФО 320984)заборгованість за договором про надання траншу № 19.4314/80 від 07.05.2008 року станом на 31.08.2015 року, у розмірі 173898 (сто сімдесят три тисячі вісімсот девяносто вісім ) грн. 74 коп., з яких: капітал 113015 (сто тринадцять тисяч п'ятнадцять ) грн. 23 коп, проценти за неправомірне користування кредитом - 6710 (шість тисяч сімсот десять ) грн. 74 коп., пеня - 54172 (пятдесят чотири тисячі сто сімдесят дві ) грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності (Косіора), 78/13, на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 107-а, Ідентифікаційний код 21677333, МФО 320984)судовий збір у розмірі 1304 (одна тисяча триста чотири ) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» (03115, м. Київ, просп. Перемоги, 107-а, Ідентифікаційний код 21677333, МФО 320984)судовий збір у розмірі 1304 (одна тисяча триста чотири ) грн. 24 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: ОСОБА_11

Повний текст рішення складено 22 12 2018 р.