АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/9459/17 Головуючий суддя І інстанції Майстренко О. М.
Провадження № 22-ц/790/2586/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: договірні
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи № 643/9459/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю фірма «АВЕРС», про стягнення коштів, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року у складі судді Майстренка О.М., -

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_2 27 000 грн. отриманих останньою за укладеним 06 квітня 2017 року між сторонами попереднім договором купівлі-продажу, 27000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням зобовязань за вказаним договором та 12 000 грн. витрат, повязаних з наданням правничої допомоги, а всього стягнути 66000 грн.

Крім того, у жовтні 2017 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду із заявою, в якій просив забезпечити позов шляхом накладання арешту на частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року заяву позову задоволено частково. Накладено арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування скарги зазначила, що вжиті заходи забезпечення позов є неспівмірними з розміром заявлених позовних вимог, крім того, невжиття цих заходів не можуть утруднити виконання можливого судового рішення .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявленого ОСОБА_1 позову, а тому наявні передбачені процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно, яке належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 червня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є вимоги про стягнення з ОСОБА_2 27000 грн, отриманих нею в якості авансу за укладеним 06 квітня 2017 року між попереднім договором, а також 27000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням зобовязань за вказаним договором.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить двокімнатна квартира, загальною площею 45.1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено, що ринкова вартість квартири на час укладання між сторонами попереднього договору становила 608 000 грн., що значно перевищує ціну предявленого ОСОБА_1 позову.

Окрім того, ОСОБА_2 є офіційно працевлаштованою особою, що свідчить про її платоспроможність.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на частину належного відповідачу нерухомого майна, вартість якого в декілька разів перевищує ціну позову, не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року в частині накладення арешту на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 травня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова