Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Чемезової Г.О.;

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волновахи в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок № 192, розташований по вулиці Київській в смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, та на земельну ділянку площею 0,1472 га, призначену для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за вказаною адресою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 30 серпня 2007 року зареєстрований у зазначеному будинку з волевиявлення колишнього власника ОСОБА_2. Згодом вони планували здійснити переоформлення права власності на вказаний будинок, але ОСОБА_2 захворіли і померла в 2007 році.

Зазначений будинок належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.10.1990 року. Розташований він на земельній ділянці площею 0,1472 га, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 23.07.1993 року.

Остання не зареєструвала своє право власності на вказаний будинок у встановленому законом порядку, проте, на його, позивача, думку, це не може бути перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Що стосується набуття права власності на земельну ділянку, позивач посилається на ст.120 Земельного Кодексу України, відповідно до якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

На скільки йому, позивачу, відомо, спадкоємців у ОСОБА_2 немає, заповіту вона не складала.

Усі 10 років, починаючи з 30.08.2007 року він добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаним майном, доглядає за ним, сплачує комунальні послуги, здійснює необхідні ремонті роботи, обробляє землю.

З посиланням на ст. ст. 328,344,391, 392 ЦК України, ст. 120 Земельного Кодексу України позивач просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 192, що розташований по вул. Київській в смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, та право власності на земельну ділянку площею 0,1472 га, призначену для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що розташована за тією ж адресою.

За клопотанням позивача судом витребувана інформація з Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про надання витягу актового запису про смерть ОСОБА_2

За клопотанням позивача судом витребувана інформація з комунального підприємства «Волноваське бюро технічної інвентаризації» щодо власника будинку, що розташований по вул. Київській, № 192 в смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити з зазначених у позові підстав.

У судове засідання представник відповідача не зявився. На адресу суду надійшла письмова заява за підписом секретаря Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області з проханням розглянути справу за відсутності представника селищної ради, проти задоволення позову ОСОБА_1 селищна рада не заперечує.

Суд, вислухавши в судовому засіданні позивача, беручи до уваги думку відповідача щодо позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

З копії паспорта позивача ОСОБА_1, довідки Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області № 3663 від 15.08.2017 року та копії домової книги будинку № 192 по вул. Київській в смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 30.08.2007 року зареєстрований у вказаному житловому будинку (а.с. 4-15).

З копії договору купівлі - продажу житлового будинку від 23.10.1990 року встановлено, що ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок № 192 по вул. Радянській в смт.Новотроїцьке Волноваського району Донецької області. На другому аркуші копії договору міститься штам про реєстрацію вказаного договору в БТІ 23.10.2090 року (а.с.16-17).

Згідно відповіді КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації» за № 445 від 23.04.2018 року встановлено, що згідно даних архіву БТІ, станом на 01.01.2018 року, право власності на жилий будинок, розташований за адресою: Донецька область, Волноваський район, смт. Новотроїцьке, вул. Київська, будинок № 192 (раніше вулиця Совєтська, вулицю перейменовано на підставі рішення сесії Новотроїцької селищної ради від 29.10.2015 року № VI-40-869), зареєстровано 23.10.1990 року КП «Волноваське БТІ» за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 23.10.1990 року головою виконавчого комітету Новотроїцької селищної ради, реєстр № 327 (а.с.82).

Згідно звіту про оцінку майна станом на 20.10.2017 року ринкова вартість житлового будинку № 192 по вул. Київській в смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області становить 20661 грн. (а.с.28-53).

З копії державного акту на право приватної власності на землю встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1472 га, призначеної для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, що розташовані по вул. Радянській, № 192 в смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області (а.с. 24-25).

З відповіді Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області встановлено, що згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян смерть на гр.ОСОБА_2 не знайдено. Перевірка проведена по паперовим носіям по Волноваському району та даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 75).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Зміст даної статті визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: володіння має бути добросовісним; володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці другому пункту 9 постанови №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набувальна давність - один із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевказаних положень чинного законодавства, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Зокрема не надано доказів на підтвердження факту смерті громадянки ОСОБА_2, що позбавляє суд можливості перевірити коло спадкоємців після смерті останньої і факт прийняття ними спадщини. Не знайшло свого підтвердження доказами ствердження позивача в тій частині, що попередній власник не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно. Оскільки це в повній мірі спростовано копією вищевказаного договору купівлі продажу спірного жилого будинку, а також відповіді КП «БТІ» на запит суду в тій частині, що ОСОБА_2 зареєструвала своє право власності на нерухомість за вказаним договором. Крім того, позивачем не доведений той факт, що він добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років. Позивачем лише доведений факт реєстрації у спірному житловому будинку, а це, на думку суду, не підтверджує факту відкритого та безперервного володіння будинком, як того вимагає набуття право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 76-81, 89, 169, 209, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш ИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Повний тест рішення складений 10 травня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Безрук