Справа № 509/5841/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Козацька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення юридичного факту

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що він є сином ОСОБА_2, яка померла 17 червня 2017 року. Ще за життя вона склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла заявнику. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Козацьке, вул. Центральна (колишня Радянська), діл. 66-А. Відразу після смерті матері, заявник не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що вже автоматично прийняв спадщину, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він з матірю постійно проживав разом до її смерті. І лише недавно він звернувся до нотаріальної контори з метою подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Але нотаріус йому відмовив у цьому, через те, що він пропустив встановлений законом 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки він з матірю були зареєстровані за різними адресами, хоча фактично вони постійно проживали разом до її смерті за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Козацьке, вул. Центральна (колишня Радянська), буд. 66-А. І для вирішення даного питання нотаріус порекомендував йому звернутись до суду.

З наведених підстав заявник просив суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявник в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, якою повідомив, що свою заяву підтримує та просить про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, якою повідомив, що не заперечує проти задоволення заяви та просить про розгляд справи у його відсутність.

Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що підтверджується його свідоцтвом про народження.

01 жовтня 2015 року ОСОБА_2 склала, належним чином завірений, заповіт, згідно якого все своє майно заповіла заявнику ОСОБА_1

17 червня 2017 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Козацьке, вул. Центральна, 66-А.

Відразу після смерті матері, заявник не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що вже автоматично прийняв спадщину, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він з матірю постійно проживав разом до її смерті. І лише недавно він звернувся до нотаріальної контори з метою подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Але нотаріус йому відмовив у цьому, через те, що він пропустив встановлений законом 6-місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки він з матірю були зареєстровані за різними адресами, хоча фактично вони постійно проживали разом до її смерті за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Козацьке, вул. Центральна (колишня Радянська), буд. 66-А. І для вирішення даного питання нотаріус порекомендував йому звернутись до суду.

Згідно акту опитування свідків від 11.12.2018 р. та довідки за вих. № 643, виданих Козацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті матері - ОСОБА_2 (померла 17 червня 2017 року) дійсно проживав разом з нею за адресою: село Козацьке Білгород-Дністровського району Одеської області по вул. Центральній, 66-А, здійснював догляд за нею та вели спільне господарство.

Без встановлення факту постійного проживання з матірю до її смерті, заявник не має можливості оформити спадщину після смерті матері.

З наведених підстав суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3-7, 10-13, 18, 76-83, 95, 258, 259, 263-268, 272-273, 293, 294, 315 ЦПК України, ст.ст. 15, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити

Встановити юридичний факт постійного проживання однією сімєю, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на день смерті матері - ОСОБА_2, яка померла 17 червня 2017 року, дійсно постійно проживав разом з нею за адресою: село Козацьке Білгород-Дністровського району Одеської області по вул. Центральній, 66-А, та вели спільне господарство.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_3