РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2072/16-ц

Провадження № 2/643/124/18

17.05.2018 Московський районний суд міста Харкова в складі: головуючого судді Букреєвої І.А. , за участі секретаря: Саілян Д.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду м. Харкова цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості , -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 звернулася до позивача з метою отримання інформації про відчужувані обєкти нерухомості, з метою придбання 1 -но кімнатної ізольованої квартири у власність.

11 липня 2015 року Відповідачем було укладено з ФОП ОСОБА_1 Договір на інформаційно - довідкове обслуговування №17021/15 .

Позивачем умови Договору були виконані, що підтверджує факт покупки ОСОБА_2 об'єкта нерухомості, адреса якого зафіксована в Акті прийому-передачі виконаних інформаційних послуг. Внаслідок проведених заходів Позивач надав Відповідачу інформацію у вигляді адреси відчужуваного обєкта нерухомості 1-но кімнатної квартири, яка відповідала вимогам Відповідача. 11 липня 2015 року Позивачем було організовано огляд квартири №АДРЕСА_1.

З урахуванням зазначених обставин позивач на підставі ст.ст.525-527,530,610 , 611, 625 ЦК України, просив: стягнути з ОСОБА_2 оплату послуг за Договором на інформаційно - довідкове обслуговування у розмірі 8103,00 грн., штраф у розмірі 18 103 грн. , витрати на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. , витрати зі сплати судового збору у сумі 551 грн. 21 коп.

Представник позивача до суду не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. Суду пояснила , що лдійсно 11 серпня 2015 року вона придбала однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 , за послуги ріелтора з неї вже стягнуто рішенням Московського районного суду від 06.06.2016 року на користь ТОВ « Міжнародна правова компанія « Бонд ОСОБА_3» 29 700 грн. Крім цього, вона оплатила ще 10 000 грн. на користь ФОП ОСОБА_1 за ріелторські послуги за покупку цієї ж квартири. Вважає , що нікому більш нічого не винна.

Суд, допитав сторони , дослідив письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.3 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення (послуги).

Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про:

виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем виробником) договірних зобов'язань;

встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;

встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором;

установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;

надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права тлумачення договору;

встановлення обов'язку споживача виконати свої зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконує своїх.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

У статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено поняття нечесної підприємницької практики.

Нечесна підприємницька практика забороняється.

Нечесна підприємницька практика включає:

1) вчинення дія, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції;

2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Судом та матеріалами справи установлено, що 11 липня 2015 року між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір №17021/15 про інформаційне обслуговування згідно умов якого ОСОБА_1 зобов'язувалась вивчити ринок нерухомості та інформувати відповідача про обєкт нерухомості для придбання .

Відповідно до умов вищезазначеного Договору (розділ 1 п.1.1.), Замовник доручає Виконавцю здійснити інформаційне обслуговування про об'єкт нерухомості, а Виконавець прийняти надані послуги та оплатити їх у розмірі та на умовах визначених цим договором.

Інформаційне обслуговування - надання Замовнику інформації про об'єкти нерухомості, що підпадають під опис характеристик об'єкта вказаний у цьому договорі ( район Салтівка ) .

Представник ФОП ОСОБА_1 11 липня 2015 року запропонував ОСОБА_2 оглянути квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , після чого спонукав до підписання Акту наданих послуг . Вартість послуги позивач оцінив у 18 103 грн ., а також договором п.4.1 встановлено відповідальність за порушення умов договору у вигляді штрафу у розмірі 100 % вартості послуг , що є несправедливими умовами в аспекті п.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У той же час, як встановлено, 30 листопада 2015 року «МІЖНАРОДНА ПРАВОВА КОМПАНІЯ «БОНД ОСОБА_3» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг - 70316,37 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між BIG і ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг, спрямованих на придбання об'єкта нерухомості б/н від 11 липня 2015 року. Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору позивач зобов'язався надати Клієнту послуги, спрямовані на придбання нерухомого майна (об'єкта нерухомості - однокімнатної квартири ( в районі Салтівка), а відповідач доручив позивачу надати такі послуги та зобов'язався оплатити їх на умовах даного Договору.

Згідно з пунктом 7.7. Договору, позивач вважається таким, що виконав послуги за цим Договором належним чином та в повному обсязі, якщо клієнт розписався у Таблиці перегляду нерухомості за перегляд конкретного об'єкту нерухомості, і останній був придбаний клієнтом, його родичем або третьою особою в інтересах клієнта.

Відповідно до Таблиці перегляду нерухомості від 11 липня 2015 року, клієнт переглянув конкретний об'єкт нерухомості (квартира за адресою: АДРЕСА_4 , про що розписався у даній Таблиці.

Відповідачем 11 серпня 2015 року був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: : АДРЕСА_4.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Міжнародна правова компанія «Бонд ОСОБА_3» 29 700 грн. основного боргу, 29 870,87 грн. неустойки, 445,50 грн. інфляції, 170,87 грн. трьох відсотків річних, а всього - 60 187, 24 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що під час укладення договору про інформаційне обслуговування та підписання акту наданих послуг були порушені права ОСОБА_2 як споживача, зокрема, позивачем не було дано роз'яснення всі умови укладених договорів. Відповідач ОСОБА_2 була введена позивачем в оману що до загальної вартості послуг.

В суді ОСОБА_2 підтвердила, що вона не мала наміру з позивачем укладати та підписувати Договори чи Акти про інформаційні послуги вартістю 18 103 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 18 травня 2018 року.

Суддя