Справа № 324/2082/18
Провадження № 2-з/324/22/2018
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

19 листопада 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позовна заява передана на розгляд судді Каретник Ю.М.

У цей же день, 16 листопада 2018 року із канцелярії Пологівського районного суду Запорізької області головуючому у справі судді було передано заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній цивільній справі.

ОСОБА_1 на підставі ст.ст.149-153 ЦПК України у заяві про забезпечення позову просить забезпечити його позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Під час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову суд керувався положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до яких заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та доданими до неї документами, суд вважає, що її подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності.

Однак, у заяві про забезпечення позову не вказано відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України стосовно відповідача ОСОБА_2, як і не вказано, що відповідні відомості ОСОБА_1 не відомі.

Окрім того, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_1 вказує лише на той факт, що відповідач привласнив кошти позивача і безпідставно ними користується на власний розсуд, а це, у свою чергу, дає підстави побоюватися, що така позиція відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, заявник не вказує, які саме конкретні факти чи обставини дають йому обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 має намір вчинити чи вчиняє бдь-які дії щодо належного йому рухомого та нерухомого майна саме з метою істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також судом враховано, що згідно зі ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Тобто, зважаючи на те, що у заяві про забезпечення позову не обґрунтовано наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також не вказано вартість рухомого та нерухомого майна, на яке заявник просить суд накласти арешт, суд позбавлений можливості вирішити питання про співмірність обраного заявником заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Жодних доказів на підтвердження викладених у заяві про забезпечення позову обставин, у тому числі й щодо наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, ОСОБА_1 до суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Тому, зважаючи на наведені вище недоліки заяви про забезпечення позову, суд вбачає підстави для її повернення заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», суд

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: