Постанова

Іменем України

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 489/748/17

провадження № 61-26860св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області,

відповідач: ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2017 року у складі судді Тихонової Н. С., та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2017 року Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому правонаступником, якого є Інгульське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (далі - Інгульське ОУПФУ м. Миколаєва) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення надміру отриманої пенсії.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та з 26 січня 2007 року отримує пенсію за віком, на підставі його заяви від 19 лютого 2007 року.

Позивач зазначав, що звертаючись до нього із цією заявою, ОСОБА_4 надав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 05 січня 1998 року. В подальшому до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_4 було додано копію його паспорту громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївські області 25 листопада 2008 року.

Відповідно до відомостей Центрального та Інгульського (Ленінського) районних відділів м. Миколаєва Управління державної міграційної служби України в Миколаївські області вказані паспорти ОСОБА_4 є недійсними. У зв'язку із тим, що відповідач надав недостовірні відомості щодо паспортів, виникла переплата пенсії, яка у добровільному порядку відповідачем не повернута.

На підставі вищевикладеного, Інгульське ОУПФУ м. Миколаєва просило стягнути з ОСОБА_4 безпідставно виплачену пенсію за період з 04 лютого 2015 року до 31 серпня 2016 року в розмірі 18 873,96 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав належних та переконливих доказів обґрунтованості заявлених вимог, а саме позивач не довів відсутність підстав для нарахування та виплати відповідачу пенсії, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. При цьому зазначив, що недійсний паспорт відповідача не впливає на правомірність отримання ним пенсії.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що пенсія була призначена на підставі достовірних відомостей, дійсних документів про особу, а тому відсутні підстави для стягнення надмірно виплаченої суми пенсії.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Інгульське ОУПФУ м. Миколаєва, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що переплачені кошти не можуть вважатись такими, що правомірно належать відповідачу та виплачені законно. Тому виплачена надміру пенсія підлягає обов'язковому поверненню.

17 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суди встановили, що 19 лютого 2007 року ОСОБА_4 звернувся до Інгульського ОУПФУ м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії за віком, надав НОМЕР_1, виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 05 лютого 1998 року.

У матеріалах пенсійної справи також міститься копія паспорту ОСОБА_4, виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 25 листопада 2008 року, через втрату попереднього паспорта.

Згідно з повідомленнями Центрального та Інгульського районних відділів м. Миколаєва Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області ці паспорти були визнані недійсними через їх втрату.

04 лютого 2015 року Ленінський РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області видав ОСОБА_4 новий паспорт серії НОМЕР_4.

Відповідно до розрахунку пенсії по особовому рахунку ОСОБА_4 за період з 04 лютого 2015 року по 31 серпня 2016 року йому було виплачено 18 873,96 грн пенсії.

Рішеннями позивача від 02 листопада 2016 року та від 25 січня 2017 року відповідачу припинено виплату пенсії.

У добровільному порядку переплата пенсії відповідачем не відшкодована.

Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності рахункової помилки з боку особи, яка проводить таку виплату та недобросовісності з боку набувача.

Установлено, що відповідно до інформації Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області ОСОБА_4 не звертався до них з питань виїзду на постійне місце проживання за кордон.

Згідно з довідкою відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за період з 2009 року по теперішній час у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено запису про смерть ОСОБА_4

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, місцевий суд з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що пенсія відповідачу призначена на підставі достовірних відомостей, дійсних документів про особу та виплачувалась правомірно, дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводи касаційної скарги Інгульського ОУПФУ м. Миколаєва про те, що в матеріалах пенсійної справи містяться копії паспортів відповідача датовані від 05 лютого 1998 року і від 25 листопада 2008 року, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, оскільки призначення пенсії відповідачу відбулось у межах пенсійного віку та на підставі дійсних документів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Інгульського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк