Справа № 548/2330/18
Провадження №2/548/845/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі : головуючого судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є спадкоємцем за заповітом померлої 13.04.2001 року ОСОБА_3. Зазначає, що після смерті останньої відкрилася спадщина на її спадкове майно, тобто на право на земельну частку (пай). Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, проте оформити свої спадкові права на вказане майно не має можливості, оскільки відсутній оригінал документу, що посвідчував право власності померлої на зазначене спадкове майно, в звязку з чим просить суд визнати за позивачем право власності на вказане право на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом.

На підставі вищенаведеного, позивач і змушений звертатися до суду з даною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2сільська рада Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та вказано що сільська рада позов визнає повністю.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого 07 листопада 2000 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської Ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 85, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті всі свої будівлі і майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все, що буде належати їй на день смерті за законом вона заповідала ОСОБА_1.

ОСОБА_3 померла 13 квітня 2001 року у с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, що доводиться копією актового запису про її смерть № 37 від 14.04.2001 року по ОСОБА_2 сільській раді Хорольського району Полтавської області.

Із довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області № 841 від 03.07.2018 року слідує, що ОСОБА_3 дійсно проживала та була зареєстрована по день смерті 13 квітня 2001 року в селі Вишняки Хорольського району Полтавської області. На день смерті разом з покійною ніхто не проживав і не був зареєстрований.

Після смерті 13 квітня 2001 року ОСОБА_3 відкрилась спадщина на її спадкове майно та майнові права, зокрема, право на земельну частку (пай) в розмірі 2,59 га на території ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області, що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0273895.

З повідомлення Хорольської державної нотаріальної контори «Про порядок спадкування земельних ділянок» за вихідним № 789/01-16 від 02.05.2018 року слідує, що спадкова справа до майна померлої 13.04.2001 року ОСОБА_3 була відкрита у Хорольській державній нотаріальній конторі 26.09.2001 року за № 442/2001 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини за заповітом (спадкова справа передана на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно з вимогами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом померлої 13.04.2001 року ОСОБА_3, яка прийняла її спадщину, оскільки вчасно, тобто протягом 6-місячного строку з дня відкриття її спадщини, подала заяву про її прийняття.

Хорольською державною нотаріальною конторою також розяснено, що у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на спадкові майнові права, тобто сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0273895, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на неї, а тому державним нотаріусом розяснено позивачу право на вирішення питання про визнання права на спадкове майнове право у судовому порядку.

Належність спадкодавцю вказаного спадкового майна повністю доводиться довідкою Відділу у Хорольському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області №569/116-18 від 24.05.2018 року.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 року).

Відповідно до ч.2 ст.534 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським

організаціям.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" слідує, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 11 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Отже, з огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітомслід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268,315-319, 354, 355 ЦПК України, керуючись ст. ст. 328, 392,1222,1235,1268, 1269, 1277 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітомзадовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом майнового права померлої 13 квітня 2001 року ОСОБА_3, право на земельну частку (пай) площею 2,59 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Хорольського району Полтавської області на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ПЛ № 0273895.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 11.12.2018 року.

Суддя Н.С.Миркушіна