№2/263/2439/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2018 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Ковтуненка В.О.,
при секретарі Іващенко Н.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання - ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що останній не проживає за вищевказаною адресою.
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що згідно свідоцтва про право власності від 20.02.2006 року вона є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі зареєстрований відповідач, але він виїхав з квартири та його місцезнаходження не відоме. З вказаного часу він у квартирі не проживає, особистих речей його не має, комунальні послуги не сплачує. Така ситуація створює перешкоди у користуванні позивачкою належним їй об'єктом нерухомості, ускладнює реалізацію її прав, як власника житла. У зв'язку з цим, вона була вимушена звернутися до суду для вирішення спірного питання.
Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідача.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини.
20 лютого 2006 року Управлінням міського майна було видано Свідоцтво на право власності на житло (НОМЕР_3 від 20.02.2006 року) - квартиру АДРЕСА_1, відповідно до якого вона належить на праві сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Загальна площа квартири складає 31,3кв.м.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 06.04.2006 року, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному.
Згідно витягу про державну реєстрацію прав НОМЕР_2 від 28.03.2011 року, ОСОБА_1 належить ? частка квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.03.2011 року.
Згідно інформації №54-126-163 виданої 02.08.2018 року Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг ММР, у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно акту по фактичне місце проживання від 10.08.2018 року складеного Комітетом самоорганізації населення «Хмельницький», у квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає тільки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджують сусіди.
Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.
Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік.
Відповідач не проживає у АДРЕСА_1, а відповідно втратив право користування житлом, у зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення її прав, як власника спірного житла, з боку відповідача, за захистом якого вона звернулася до суду.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись Цивільним кодексом України, ст. ст. ст.ст.13, 81, 247 ч.2, 263 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Жовтневим районним судом м. Маріуполя за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом 30 днів з дня оголошення рішення суду.
На рішення суду позивач може подати апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя В.О. Ковтуненко