КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 381/3979/17 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Чернишова Є.Ю.

18 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року про визначення розміру судових витрат в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 та з урахуванням збільшених позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до закінчення навчання в Національному університеті харчових технологій ОСОБА_3 - до 30.06.2021; стягнути 1/2 понесених позивачем витрат на оплату навчання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 6 760 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення додаткових витрат, понесених на оплату навчання сина у розмірі 6 760 грн. закрито, у зв'язку з відмовою позивача від даних вимог.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду (02.11.2017 року) і до закінчення навчання ОСОБА_3 в Національному університеті харчових технологій. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.У задоволені іншої частини позову - відмовлено.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3 493,33 грн.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2871/2018
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову в стягненні судових витрат за надання професійної правничої допомоги. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Зазначає на надання позивачем копію платіжного доручення від 19 березня 2018 року без підпису платника та дублікату чеків від 07 травня 2018 року, посвідчених адвокатом. Вказує, що витрати на вивчення адвокатом чинного законодавства України покладається на позивача та не підлягає відшкодуванню відповідачем. Зазначає на неврахування судом подання адвокатом необґрунтованих та безпідставно завищених позовних вимог.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просили останню задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про стягнення витрат за надання правничої допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, позивачка у справі належним чином документально підтвердила такі витрати, і їх розмір не перебільшує суму, визначену умовами договору про надання правової допомоги.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 березня 2018 року між адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений договір про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат на умовах платності зобов'язався здійснювати захист, представництво або надавати клієнту інші види правничої допомоги (т. 1, а. с. 137). Пунктом 4.1 договору передбачено, що гонорар обчислюється у фіксованому розмірі за домовленістю сторін та становить: за складання адвокатського запиту 200 грн., позовної заяви 800 грн., заперечення, відповідь на відзив 600 грн., процесуальних документів 200 грн., представництво у суді першої інстанції - 700 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником позивача надано суду акт про надання правничої допомоги від 08.07.2018 та опис наданої правничої допомоги від 08.07.2018, в якому зазначений перелік виконаних адвокатом робіт, їх ціна та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт. Розмір витрат на оплату послуг адвоката за вказаний об'єм робіт складає 3493,33 грн.

Відповідно до рахунок-фактуру №11 від 15.03.2018 року за гонорар згідно із договором №7 від 15.03.2018 року за представництво інтересів ОСОБА_2 в Фастівському міськрайсуді справа №381/3979/17 сплачено 1 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.03.2018 (а. с. 140-141), квитанцію від 19.03.2018 в розмірі 1 000 грн. (а. с. 147), квитанцією від 12.06.2018 в розмірі 1 000 грн. (а. с. 159), рахунок-фактуру №27 від 08.07.2018 за гонорар згідно із договором №7 від 15.03.2018 в розмірі 500 грн., сплата якого підтверджується квитанцією від 09.07.2018 (а. с. 170).

Колегією суддів перевірені вищевказані документи, досліджені матеріали справи та встановлено, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є співмірними.

Отже, доводи апеляційної скарги про не підтвердження витрат на правничу допомогу документально та не доведеність не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3 493,33 грн. правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що витрати на вивчення адвокатом чинного законодавства України покладається на позивача відхиляються колегією суддів, оскільки ЦПК України не закріплено, що вчинення таких дій не відноситься до правничої допомоги.

Доводи щодо подання адвокатом необґрунтованих та безпідставно завищених позовних вимог також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20.12.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова