АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 614/29/18 Головуючий І інстанції: Гуляєва Г.М.
Провадження № 22ц/790/2123/18 Суддя доповідач: Кісь П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року у цивільній справі № 614/29/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

встановив:

12.01.2018 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позову до суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей:: дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем.

Добровільно відповідач участі у матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Домовленості між сторонами про його участь в утриманні дітей у будь-якій формі не існує.

Інших дітей відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не здійснюється. Відповідач є здоровою, працездатною та матеріально забезпеченою людиною, має рухоме та нерухоме майно та постійний дохід.

Заходи досудового врегулювання спору вжити неможливо через негативну позицію відповідача до цього питання.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Суд вирішив: стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання кожного з дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення найстаршою дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 704,80 грн. на користь держави.

ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права, не вірно встановив фактичні обставини справи, не дав належну оцінку зібраним доказам,просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував доказів щодо наявності у відповідача доходів, достатніх для задоволення позовних вимог у розмірі 3000 грн. на місяць, та призначив мінімальний розмір аліментів, гарантований державою - ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», чим порушив право неповнолітніх дітей на необхідний та достатній розмір аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд визначив строк стягнення аліментів на двох дітей різного віку лише до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що є порушенням прав меншої дитини.

28.03.2018 року ОСОБА_4 надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволені апеляційної скарги відмовити, у звязку з її безпідставністю, вважає доводи апеляційної скарги надуманими.

Зазначає, що ОСОБА_3 не надала жодних доказів на підтвердження своїх доводів про його ухилення від участі у вихованні дітей та їх матеріального забезпечення, а також про його матеріальне становище, штучно збільшуючи його.

Зазначає, що в його власності жодної нерухомості, окрім зазначеної позивачем квартири, яка на даний час є предметом спору поділу майна подружжя. Крім того, він має мінливий дохід, оскільки на цей час знаходиться у пошуках роботи, існує за рахунок своїх батьків. Однак, не зважаючи на тимчасові труднощі, жодного разу не відмовлявся від виконання батьківських зобовязань, постійно приймав участь разом зі своїми батьками у матеріальному забезпеченні дітей.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 368 ЦПК України, з урахуванням того, що будь-яких клопотань про необхідність виклику сторін у судове засідання не надходило, розглядає скаргу, за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Судом першої інстанції встановлено, що 17.07.2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (ОСОБА_3П.) було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії I-ВЛ № 339234, виданого (повторно) 22 грудня 2017 року Борівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області .(а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 11 грудня 2004 року (а.с.8) та сина ОСОБА_6 (а.с.9).

Шлюбні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не склалися, на теперішній час вони проживають окремо, спільним побутом не повязані, що визнається сторонами по справі.

Після припинення шлюбних відносин діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні ( а.с. 6).

ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_4 не приймає участі в утриманні дітей. Домовленості між нею та відповідачем про його участь в утриманні дітей у грошовій або натуральній формі не існує.

З огляду на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_3.

Разом з тим, при ухваленні рішення та визначенні розміру аліментів у такий спосіб, залишив поза увагою право позивача, передбачене ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, щодо вибору способу стягнення аліментів, оскільки ОСОБА_3 заявила вимогу про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі.

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001року вказує на те, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.(ч. 1 ст. 184 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 183 СК України, визначивши розмір аліментів не у твердій грошовій сумі, а у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, навіть не зазначивши частку від заробітку (доходу) батька дітей.

Крім того, усупереч вимог закону суд першої інстанції не застосував приписи ч. 1 ст. 191 СК України про присудження за рішенням суду аліментів на дітей від дня предявлення позову.

При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2018 р., встановлений на одну особу з розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 р. 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн.; згідно ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 р.».

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано доказів, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у загальному розмірі 6000 грн. на місяць.

Відповідач у свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, також не довів ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх заперечень.

З урахуванням принципу розумності та справедливості, а також прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та матеріального стану відповідача, який має мінливий дохід, офіційно не працює, однак є працездатним чоловіком, а також те, що батьки в рівних частинах несуть обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини, що сторонами не заперечується, апеляційний суд приходить до висновку щодо необхідності визначення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось і з них, або в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, необхідно зазначити, що оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2ст. 184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином, обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що у майбутньому зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п.1,4 частини 1 статті 376 ЦПК України підлягає зміні щодо визначення розміру аліментів із зазначенням початкового часу їх стягнення, а в частині вирішення питання про судові витрати та негайного виконання судового рішення в межах стягнення аліментів за один місяць залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року змінити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1500 (одній тисячі пятсот) грн., щомісячно на кожного з дітей починаючи з 12.01.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В іншій частині рішення Борівського районного суду Харківської області від 02 лютого 2018 року залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 02 травня 2018 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

ОСОБА_2