Ухвала

17 травня 2018 року

м. Київ

справа № 582/1001/15-ц

провадження № 61-4439 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_4,
відповідач-публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області у складі суддів: Хвостика С. Г., Левченко Т. А., Околота Г. М., від 11 жовтня 2016 року.

Встановив:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він раніше проживав в АДРЕСА_1 і працював на посаді заступника керівника бізнесу - провідного спеціаліста по продажу автомобілів «Споживче кредитування» Донецького регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» з посадовим окладом у розмірі 3 729,00 грн.

За період з 11 липня 2014 року по 04 серпня 2014 року він був тимчасово непрацездатний, а коли 05 серпня 2014 року вийшов на роботу, то відділення не працювало у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Посилаючись на те, що з 05 серпня 2014 року по 05 січня 2015 року він залишився без роботи з вини відповідача, а також не отримував заробітної плати і не мав ніяких доходів, тому вважав, що банк повинен виплатити йому заробітну плату за вказаний період в сумі 18 645,00 грн, що той відмовився робити.

В подальшому, у зв'язку з окупацією міста Горлівка Донецької області терористами він був вимушений залишити своє місце проживання і разом з сім'єю виїхав з окупованої території в село Вільшана, Недригайлівського району Сумської області, де проживає на даний час.

Наказом відповідача від 05 січня 2015 року його звільнено з роботи за пунктом 6 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. Однак, після його звернення до банку із заявою про намір приступити до виконання трудових обов'язків дія вказаного наказу була відмінена на підставі розпорядження відповідача від 17 червня 2015 року. При цьому, банк не відшкодував йому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 січня 2015 року по 17 червня 2015 року.

Крім того, він неодноразово звертався до відповідача з письмовими заявами про його працевлаштування у відділеннях банку в Сумській області, на що йому запропоновано їхати працювати в інші міста на умовах двохгодинного робочого часу, а наказом від 23 жовтня 2015 року його знову звільнено з роботи на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, який він також вважає незаконним.

Посилаючись на те, що незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виявилась у моральних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з порушенням його трудових прав та залишенням його без роботи та без засобів існування, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, позивач також просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду, розмір якої він оцінив у 100 000,00 грн.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року позов частково задоволено; поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника керівника бізнесу - провідного спеціаліста по продажу автомобілів Бізнесу «Споживче кредитування» Донецького регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» на умовах трудового договору від 04 липня 2005 року за № 141, з посадовим окладом 3 729,00 грн на місяць; стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі за період з 05 серпня 2014 року по 05 січня 2015 року в сумі 19 355,00 грн; стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 січня 2015 року по 17 червня 2015 року в сумі 20 420,00 грн; стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 червня 2015 року по 25 серпня 2016 року (день постановлення рішення судом) в сумі 42 634,00 грн; стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн, а всього визначено до стягнення - 87 409,00 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року в даній справі в частині поновлення ОСОБА_4 на попередній роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18 червня 2015 року по 25 серпня 2016 року та про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 05 серпня 2014 року по 05 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову в зазначеній частині; рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06 січня 2015 року по 17 червня 2015 року, стягнення моральної шкоди та судового збору - змінено та стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 січня 2015 року по 17 червня 2015 року в сумі 19 532,70 грн, а не 20 420,00 грн., як визначив суд першої інстанції, а також моральну шкоду в сумі 1 000,00 грн, а не 5 000,00 грн, як визначив суд першої інстанції; вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року і залишити в силі рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до положень статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 січня 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною одинадцятою статті 34 ЦПК України передбачено, що питання про розгляд справи колегією у складі більше трьох суддів вирішується колегією суддів, визначеною в порядку, встановленому частиною другою статті 33 цього Кодексу, до початку розгляду справи, з урахуванням категорії і складності справи, про що постановляється відповідна ухвала.

Беручи до уваги категорію і складність справи, справу необхідно призначити до розгляду колегією у складі п'яти суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення та виклику учасників справи.

На підставі наведеного, керуючись статтями 34, 401 ЦПК України,

Ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення та виклику учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська