ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/871/18 Справа № 216/4590/18 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/4590/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2018 року, яка постановлена суддею Онопченком Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (надалі - ПрАТ «СК «Уніка») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків та, одночасно, надало суду заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення заборони на відчуження: транспортного засобу марки BMW 525, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3 та житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на сьогоднішній день існує небезпека того, що ОСОБА_1, знаючи про наявність спору про стягнення з нього значної суми коштів, може відчужити належне йому майно, оскільки передбачатиме для себе негативні наслідки у випадку ухвалення судового рішення на користь ПрАТ «СК «Уніка», що на його думку призведе до неможливості виконання судового рішення і значних витрат часу та грошових коштів для відновлення порушених прав позивача.

У зв'язку з наведеними обставинами, позивач просив суд задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПрАТ «СК «Уніка» просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що судом не було враховано всі обставини справи та не взято до уваги, що сума, яка є предметом позовних вимог, є значною та наявність у відповідача таких коштів і подальше спрямування їх на виконання рішення суду є малоймовірним. При цьому, позивач звертає увагу суду й на те, що у випадку відчуження майна відповідачем, виконати рішення суду про стягнення заборгованості у розмірі 482 803,31 грн. буде фактично неможливо.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, від представника ПрАТ «СК «Уніка» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості, оскільки позивачем не доведено існування реальної загрози неможливості виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

За змістом п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу стягнення з відповідача ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 482 803,31 грн. та, у випадку задоволення позовних вимог у повному обсязі, саме ця сума підлягає до стягнення.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 значної суми та матеріали справи не містять відомостей щодо наявності у нього фінансової можливості сплатити грошові кошти у розмірі 482 803,31 грн. (у випадку задоволення позовних вимог), колегія суддів вважає прийнятним доводи позивача щодо необхідності накладення арешту на належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, що забезпечить виконання рішення суду у повному обсязі.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції.

Оскільки, судом першої інстанції не досліджувалося питання щодо співмірності вартості нерухомого майна, на яке позивач просить наложити арешт, та розміру заявлених позовних вимог (стягнення коштів у сумі 482 803,31 грн.), колегія суддів позбавлена можливості вирішити це питання в суді апеляційної інстанції, оминаючи стадію вирішення питання в суді першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" - задовольнити частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2018 року скасувати та направити заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 про стягнення збитків до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: