Провадження № 2/127/1745/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

13 листопада 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю, шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Теплею Н.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №2458, позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Державна реєстрація права власності позивача на вищезазначену квартиру згідно зазначеного правовстановлюючого документу 23.10.2001 року здійснена КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №501 за реєстровим №122.

У вказаній квартирі зареєстровані син позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, невістка позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, внук позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та внучка позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Проте, в жовтні 2017 року відповідач ОСОБА_3, забравши неповнолітніх дітей та усі належні їм речі, переїхала проживати до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_5. На даний час у Вінницькому міському суді Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу.

До сьогодні позивач змушений сплачувати комунальні платежі з розрахунку реєстрації в квартирі відповідачів, також позивач не має можливості розпоряджатись власністю на свій розсуд. В той час, як відповідачі не беруть участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, добровільно знятись із реєстрації місця проживання також не бажають.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив усунути йому перешкоди в користуванні та володінні квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 на підставі ч.2 ст.406 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві (а.с.26-29), не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, до судового засідання не з'явилась із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак від останньої в матеріалах справи міститься відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні останніх відмовити, оскільки, її відсутність та відсутність її неповнолітніх дітей у квартирі АДРЕСА_1 вчиненням їй позивачем перешкод у користуванні вказаною квартирою (а.с.40-42).

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю Бойко М.П. до судового засідання не з'явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08.06.2018 року №01-00-011-25726 про недоцільність визнання дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 втратившими на право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.66-67).

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Теплею Н.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №2458, позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Державна реєстрація права власності позивача на вищезазначену квартиру згідно зазначеного правовстановлюючого документу 23.10.2001 року здійснена КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №501 за реєстровим №122 (а.с.12).

Згідно довідки ПП «ОСОБА_7» №1604 від 13.04.2018 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання наступних осіб: сина позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, невістки позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, внука позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та внучки позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Згідно акту, складеного сусідами позивача та затвердженого ПП «ОСОБА_7» від 26.04.2018 року, достеменно прослідковується, що відповідачі з 11.10.2017 року по теперішній час у квартирі АДРЕСА_1 не проживають (а.с.11).

Окрім того, не проживання відповідачів у квартирі позивача підтверджується змістом позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу від 26.02.2018 року, зі змісту якої вбачається, що відповідач ОСОБА_3 прийняла рішення про окреме проживання з сином позивача ОСОБА_6 (а.с.7).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач, хоча являється власником спірної житлової квартири, однак у останній не проживав та не проживає, оскільки зареєстрований та проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3.

Син позивача ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, який згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2018 року у цивільній справі №127/3817/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу було розірвано (а.с.134-136). У зв'язку з чим відповідачі були вселені до належної позивачу квартири АДРЕСА_1, який як власник цього майна надав право відповідачам користуватись ним. Відповідачі спільно з власником спірної житлової квартири не проживали, не були пов'язані спільним побутом, не мали взаємних прав та обов'язків по відношенню один до одного.У зв'язку з припиненням шлюбних відносин відповідача ОСОБА_3 з сином позивача відповідачі вибули із зазначеної квартири, мають інше житло, у якому на даний час проживають.

Окрім того, відповідачі договору найму в порядку, визначеному ст.61 ЖК УРСР, не укладали, будь-яких витрат по утриманню квартири та оплаті комунальних послуг не несуть, а надані відповідачем квитанції за лютий-березень 2018 року (а.с.50-54) не свідчать про те, що саме відповідач брала на той час та бере на даний час участь в утриманні вищезазначеної квартири.

Також, стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів, що позивачем чинились перешкоди у вселенні відповідача та її неповнолітніх дітей у вказану квартиру.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що право відповідачів на користування чужим майном (спірною квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, яка гласить, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Суд звертає окрему увагу, що Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року (надалі - Конвенція) не містить окремої статі щодо захисту житлових прав дітей. Однак принципові позиції відстежуються в таких її положеннях.

Відповідно до ч.1 ст.16 Конвенції жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність.

Згідно з ст.6 Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Натомість, забезпечення дотримання основоположних для дитини прав, можливе лише за наявності відповідних умов її розвитку, а саме житла та необхідного майна.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

З огляду на вищевикладене, є всі підстави вважати, що наразі неповнолітні діти проживають разом зі своєю матір'ю, а тому саме місце проживання матері є місцем проживання неповнолітніх дітей, права яких ніяким чином на разі не порушено, а відтак в силу ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради від 08.06.2018 року №01-00-011-25726 про недоцільність визнання дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 втратившими на право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягала представник позивача в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.29, 316, 317, 386, 406 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 211, 263, 264, 265, 280-284, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні та володінні квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_2, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: відсутній, місце проживання за адресою: АДРЕСА_5.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: відсутній, місце проживання за адресою: АДРЕСА_5.

Повне рішення суду складено 19.11.2018 року.

Суддя: