Провадження № 2/790/6965/18
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. розглянувши в м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив визнати договір купівлі-продажу частини (75%) в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «НАЛВУР» від 03 квітня 2012 року, який уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, як покупці, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегерою Л.О. та зареєстровано в реєстрі за №725 - недійсним з моменту вчинення, внаслідок його фіктивності без застосування наслідків.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати договір купівлі-продажу частини (75%) в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «НАЛВУР».

Чатиною 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Щодо підсудності позовних вимог позивача, то згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема - справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

В ч. ч. 1, 3 ст. 167 ГК України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що справи з корпоративних відносин - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

Наведений висновок також узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в п. 3.2 чинної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам».

Відповідно до п. 1.1 спірного договору, предметом вказаного договору була передача продавцем у власність покупців належної позивачу ОСОБА_1 на праві власності частки у статутному капіталі ТОВ «НАЛВУР» у розмірі, в порядку та на умовах, визначених цим договором, та зобов'язання покупців прийняти та оплатити цю частину частки на умовах визначених цим договором.

За таких обставин, вбачається, що спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 - є таким, що виник з корпоративних відносин з приводу укладення договору купівлі-продажу частини (75%) в статутному капіталі ТОВ «НАЛВУР».

З огляду на наведене, вирішення спору між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 за даним позовом, згідно вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України, повинно здійснюватися в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що спір виник з корпоративних відносин між сторонами, то позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 4, 20 ГПК України та на підставі ст. ст. 186, 260, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна про визнання договору недійсним.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.І.Кушнір