Справа № 495/5899/16-ц
№ провадження 6/495/130/2018
Ухвала

про скасування тимчасового обмеження

у праві виїзду за межі України

14 листопада 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Боярського О.О.

при секретарі судового засідання - Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, субєкт звернення із поданням Білгород-Дністровський міськрайонний ВДВС ГТУЮ в Одеській області, заінтересована особа (стягувач) ПАТ «МАРФІН БАНК» -

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 із заявою про скасування заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, застосованих ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2018 року № 495/5899/16-ц.

Заява обґрунтована тим, що ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2018 року, якою було тимчасово обмежено заявника у праві виїзду за кордон, не була направлена за її місцем мешкання, у звязку з чим про наявність тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон вона дізналась від працівників прикордонної служби під час перетину державного кордону для виїзду до Польщі на заробітки. Із зазначеною забороною вона в повній мірі не погодилась та вважає, що вона підлягає скасуванню з огляду на те, що під час розгляду подання головного державного виконавця заявник не була присутня у судовому засіданні та не отримувала вказаної ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Зазначила, що із ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2018 року не вбачається конкретних фактів, які свідчили б про її ухилення від зобовязань щодо виконання заочного рішення суду від 07.11.2016 року по сплаті заборгованості за кредитним договором. Крім того, доводи про її ухилення від виконання зобовязань по сплаті заборгованості по кредитному договору № 07019/RI від 08.12.2011 року, викладеними в ухвалі суду від 16.02.2018 року, повністю спростовуються відповідними доказами (квитанціями доданими до заяви), що свідчать про систематичне погашення заборгованості заявником.

До суду від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон за її відсутністю. Просить задовольнити вказану заяву.

У судове засідання представник Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області не зявився, був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

У судове засідання представник заінтересованої особи (стягувача) ПАТ «МАРФІН БАНК» не зявився, був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд вважає зазначену заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.11.2016 року позовну заяву ПАТ «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК»: заборгованість по кредитному договору № 07019/RI від 08.12.2011 року в розмірі 114 606 грн. 44 копійки; сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 1 719 грн. 09 копійок.

Виконавчий лист щодо виконання вищезазначеного рішення суду був виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 27.12.2016 року.

Постановою головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ від 20.03.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 495/5899/16-ц, виданого 27.12.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» боргу в загальному розмірі 116 325,53 грн.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2018 року подання головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задоволено. Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобовязань, покладених на неї виконавчим листом № 495/5899/16-ц, виданим 27.12.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області (суддя Остра Н.С.), про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» боргу в загальному розмірі 116 325,53 грн., та сплати боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження ВП № 53599367.

Разом з тим, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Проте із ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2018 року не вбачається конкретних фактів, які свідчили б про ухилення ОСОБА_1 від зобовязань щодо виконання заочного рішення суду від 07.11.2016 року по сплаті заборгованості за кредитним договором.

Крім того, із заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявник систематично сплачує заборгованість по кредитному договору від 08.12.2011 року № 07019/RI, що підтверджується доданими до заяви квитанціями від 10.08.2018 року № 527-25001А/1 про сплату 5000 грн. за погашення заборгованості по кредитному договору; квитанцією від 17.08.2018 року № 171-25001Н/1 про сплату 5000 грн. заборгованості по кредитному договору; квитанцією від 26.07.2018 року № 68-25251Q/1 про сплату заборгованості 2000 грн. по кредитному договору; квитанцією № 203-25251С/1 від 12.01.2018 року про сплату 1000 грн. заборгованості по кредитному договору; квитанцією № 57-25251F/1 від 15.02.2018 року про сплату 1000 грн. заборгованості по кредитному договору; квитанцією № 109-25251Т/1 від 29.03.2018 року про сплату 1500 грн. заборгованості по кредитному договору.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». Разом з тим, згідно з ч.3 вказаної статті передбачено, що на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід памятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою зясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ЄСПЛ ще раніше зробив у справі "Ігнатов проти Болгарії" («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст. 2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

У справі «Хлюстов проти Росії»(«Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у звязку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у звязку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1, вона офіційно працевлаштована на пекарні в м. Вроцлав, в республіці Польща, обмеження у праві виїзду за кордон є перешкодою для неї у погашенні заборгованості за кредитним договором, її єдиним джерелом отримання прибутку є праця в республіці Польща, а обмеження у праві виїзду за кордон позбавило її на отримання прибутку та виконання зобовязань по кредитному договору.

Як зазначено у ст. 3 ОСОБА_3 України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 33 ОСОБА_3 України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_3 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Відповідно до ч.5, ч.6, ч.7 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обовязкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, тому наявні підстави для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, які встановлені ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2018 року.

Керуючись ст.ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКППНОМЕР_1, паспорт серії КЕ № 232908, виданого 04.07.1996 року Білгород-Дністровським MB УМВС України в Одеській області), яка мешкає за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Активістів, буд. 32) про скасування заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - задовольнити.

Скасувати заходи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКППНОМЕР_1, паспорт серії КЕ № 232908, виданого 04.07.1996 року Білгород-Дністровським MB УМВС України в Одеській області), яка мешкає за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Активістів, буд. 32, громадянина України, застосовані ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.02.2018 року № 495/5899/16-ц.

Направити копію ухвали до Прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя