Справа № 404/4276/17
Номер провадження 2/404/541/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації за місцем проживання та примусове виселення з квартири,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою № 3 по вул. Павла Рябкова буд. 10 в м. Кропивницькому та примусово зняти його з реєстраційного обліку , також виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позову зазначено, що є власником квартири АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 02.08.2016 року. Згідно довідки №357 від 16.05.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані власник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, брат ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який не проживає з 2007 року. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі створює перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю, а тому змушений звернутися до суду з позовом про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, оскільки він зловживає спритними напоями вчиняє сварки із застосуванням фізичного насильства та звільнити квартиру відмовляється добровільно, в стані алкогольного сп»яніння побив побутову техніку , неодноразово викликалися працівники поліції та добровільно звільнити квартиру відмовляється.

До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 70 ).

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, до суду надавались клопотання про надання часу для подання відзиву на позов(а. с. 52,53 68,69), поважні причини неявки суду не повідомлено, відзиви до суду не надано..

Згідно ст.223 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 02.08.2016 року (а. с. 10-13).

Згідно довідки №357 від 16.05.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані власник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, брат ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який не проживає з 2007 року (а. с.6 ).

Відповідно до ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно приписів ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з v договору найму жилого приміщення. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст.405 ЦК України, а саме ч. 2 член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

17.07.97 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, відповідно до п.1 ст. 8 якої встановлено, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм майном, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому економ порядку. Зокрема глава 23 Цивільного Кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»- зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.

Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.

Частиною 3 ст. 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При винесенні рішення, суд керується ст.13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , враховуючи факт відсутності заперечень відповідачів, відсутність відзивів на позов, суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки реєстрація відповідачів у вказаній квартирі створює позивачу перешкоди у вільному розпорядженні своєю власністю , та відповідач ОСОБА_2 без поважних причин понад десять років не проживає у вказаному житлі, та виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення, оскільки вказану квартиру звільнити добровільно відмовляється .

Згідно ст.81 ЦПК України обов»язок доказування покладено на сторони.

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача 1280 грн. сплаченого судового збору по 640 грн. з кожного.

Керуючись ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст.64,71 ЖК України, ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ст. 405 ЦК України, ст. 116 ЖК України, ст. ст.134-142, 265,268ПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( 25000, АДРЕСА_2, ІПН- НОМЕР_1) до ОСОБА_2, ( 25000, АДРЕСА_2, ІПН- НОМЕР_2), ОСОБА_3 ( 25000, АДРЕСА_2, ІПН- НОМЕР_3) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації за місцем проживання та примусове виселення з квартири, задовольнити повністю .

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом , а саме квартирою № 3 по вул. Павла Рябкова буд. 10 в м. Кропивницькому .

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла зі звільненням від особистих речей.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 1280 грн. судового збору по 640 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда