Справа № 466/3435/18
УХВАЛА

судового засідання

«08» травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Луців К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

у с т а н о в и в :

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третіх осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права спільної сумісної власності на квартиру.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2006 року було вжито заходи для забезпечення вказаного позову, а саме заборонено ОСОБА_1 до часу завершення розгляду справи по суті і набрання рішенням законної сили проводити будь-які дії по відчуженню квартири №20 на пр. В. Чорновола, 103 в м. Львові.

Рішенням Шевченківського районного суду м Львова від 27 квітня 2007 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третіх осіб приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання договору дарування квартири недійсним та визнання права спільної сумісної власності на квартиру відмовлено у звязку з безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2007 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2007 року та ухвалу апеляційного суду львівської області від 10 вересня 2007 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили.

07 травня 2018 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані судом 27 липня 2006 року, посилаючись на те, що рішення суду набрало законної сили, тому подальше існування заходів забезпечення позову є недоцільним та їх збереження порушує її права як власника майна.

Особи, які беруть участь у даній справі, в судове засідання не зявились.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. п. 9 п. 1 ЦПК України, прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.1-4 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд враховує, що позов в рамках забезпечення якого ухвалою суду від 27 липня 2006 року вживались заходи забезпечення, було розглянуто по суті та рішення суду набрало законної сили, а отже необхідність у застосуванні заходу забезпечення позову відпала.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову та наявність останніх перешкоджає ОСОБА_1 в реалізації його прав власника майна.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова 27 липня 2006 року слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 158, 247, 259, 260, 261 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Скасувати заходи забезпечення позову, що були накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 липня 2006 року, а саме скасувати заборону ОСОБА_1 до часу завершення розгляду справи по суті і набрання рішенням законної сили проводити будь-які дії по відчуженню квартири №20 на пр. В. Чорновола, 103 в м. Львові.

Стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1.

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2.

Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову може бути предявлена до виконання до 08 травня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_4