КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1651/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №71к від 10 січня 2018 року ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади з 12 січня 2018 року згідно зі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Разом з тим, у день звільнення позивача відповідач, в порушення ст.116 КЗпП України, не розрахувався з позивачем у повному обсязі та лише 06 лютого 2018 року здійснив останньому виплату премії за грудень 2017 року шляхом перерахування на заробітну картку суми коштів у розмірі 287,27 грн.

На підставі наведеного, позивач вважає дії відповідача протиправними.

Просив суд, стягнути з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на його користь середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні за період з 13 січня 2018 року по день фактичного розрахунку - 06 лютого 2018 року в сумі 5 679,70 грн.; стягнути з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на його користь судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою подані відповідачем докази, а саме наказ про преміювання працівників ВП ХАЕС за грудень 2017 року, а також Додаток №10 із колективного договору ВП ХАЕС - «Положення про преміювання працівників ДП «НАЕК «Енергоатом» за результатами роботи за місяць».

В сукупності вказані докази свідчать про те, що порядок виплати премій під час звільнення позивача не був порушений, а всі належні на день звільнення ОСОБА_2 суми були виплачені.

Із досліджених судом обставин, не враховано, що такий порядок затверджений за згодою усього колективу ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до п.1.6 зазначеного положення преміювання проводиться щомісячно за результатами виконання умов і показників преміювання після підведення підсумків роботи за місяць, у зв'язку з цим, премія виплачується місяцем пізніше одночасно із виплатою заробітної плати за звітний період.

Тобто, премія за грудень місяць отримується працівниками не в січні, а в лютому, за січень - в березні і т. д.

Усі працівники ВП ХАЕС надали свою згоду отримувати премію за місяць при одночасному настанні двох випадків: за наявної оцінки результатів роботи компанії; в день виплати заробітної плати місяцем пізніше одночасно із виплатою заробітної плати.

Зазначає, що без дослідження вказаних доказів та обставин, суд дійшов помилкового висновку, що нарахування премій працівникам ВП ХАЕС залежить від волі роботодавця щодо її нарахування чи не нарахування, в той час, коли премія нараховується при настанні незалежних від волі роботодавця об'єктивних обставин, а саме позитивного результату діяльності компанії, кількості виробленої електроенергії за місяць.

На день звільнення позивача 12 січня 2018 року жоден працівник компанії та адміністрація компанії не могли знати чи буде нарахована премія працівникам за підсумками роботи за грудень місяць та у якому розмірі, оскільки підсумків результатів роботи компанії не було відомо.

Окремого порядку нарахування премії працівникам, що звільнились, колективним договором не передбачено.

Просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №71к від 10 січня 2018 року ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади з 12 січня 2018 року згідно зі ст.38 КЗпП України за власним бажанням.

Кінцевий розрахунок при звільненні позивача відповідач провів з останнім лише 06 лютого 2018 року шляхом перерахування на заробітну картку суми коштів у розмірі 287,27 грн., що становить премію за грудень 2017 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції врахував Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 та прийшов до висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 13 січня 2018 року по 06 лютого 2018 року в розмірі 5679,70 грн. (розмір середньоденної заробітної плати за листопад-грудень 2017 року - 334,10 грн. * 17 робочих днів).

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як передбачено ст.2 Закону України «Про оплату праці», структуру заробітної плати становлять: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки).

Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників; посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці.

Вона включає доплати, надбавки, гарантійні; компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч.1 ст.47 та ч.1 ст.83 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

При цьому, згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5679,70 грн.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені і за дорученням якого діє Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко