Справа № 530/1720/16-ц
Номер провадження 2/530/22/18
УХВАЛА

16.05.2018 року м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження заяви представника відповідача приватного підприємства Агроекологія за довіреністю ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 530/1720/16-ц за позовомОСОБА_2 до приватного підприємства Агроекологія, третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа № 530/1720/16-ц за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства Агроекологія, третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним.

Ухвалою суду від 15.05.2017 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства Агроекологія, третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено.

04.11.2017 року (т.1, а.с.237-246) представник відповідача ПП Агроекологія за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову в якій просить ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області у цивільній справі № 530/342/17 від 15.12.2017 року про забезпечення позову скасувати, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була оголошена (складена) судом без участі особи, яка її оскаржує, а тому відповідач обєктивно не міг дізнатись про її ухвалення судом першої інстанції в строки, передбачені для її оскарження, вважає, що вона ухвалена з грубим порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню як незаконна. Крім цього зазначає, щопредметом спірного договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, якою відповідач на законних підставах, без будь-яких порушень своїх договірних зобовязань (що вбачається зі змісту позовної заяви), постійно користується з 2011 року: обробляє, доглядає, поліпшує, сплачує орендну плату.Заборона проведення весняних сільськогосподарських робіт на земельній ділянці тягне втрату економічного змісту від тих правовідносин, які ґрунтуються на спірному договорі та створює перешкоду субєкту господарювання у виконанні договірних зобовязань як перед позивачем, так і перед третіми особами - контрагентами відповідача (в т.ч. державним бюджетом із сплати податків) в майбутньому.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3 заперечував стосовно задоволення заяви, представник відповідача ОСОБА_4 підприємства "Агроекологія" за довіреністю ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про перенесення розгляду справи, в зв'язку з його участю в судовому засіданні в Дарницькому районному судді м. Київ, третя особа представник відділу Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про причину неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вивчивши заяву представника відповідача приватного підприємства "Агроекологія" за довіреністю ОСОБА_1 проскасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 530/1720/16-ц за позовомОСОБА_2 до приватного підприємства Агроекологія, третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним,дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 09.12.2016 року звернувся до суду з позовом до приватного підприємства Агроекологія ,третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним (т.1 а.с.2-4). Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 12.12.2016 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.22). Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.05.2017 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства Агроекологія, третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено ( т.1а.с.96-97). 04.11.2017 року (т.1, а.с.237-246) на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача приватного підприємства Агроекологія за довіреністю ОСОБА_1 в якій він просить суд ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області у цивільній справі № 530/342/17 від 15.12.2017 року про забезпечення позову скасувати, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була оголошена (складена) судом без участі особи, яка її оскаржує, а тому відповідач обєктивно не міг дізнатись про її ухвалення судом першої інстанції в строки, передбачені для її оскарження, вважає, що вона ухвалена з грубим порушенням норм процесуального права.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше пяти днів з дня надходження його до суду.

Згідно ч.6 ст.158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно до ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцямі особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства,та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначена норма узгоджується з вимогами ст. 41 Конституції України.

В рішенні у справі «Беєлер проти Італії» від 5 січня 2000 року Європейський Суд зазначив, що поняття «майно» у статті 1 Першого протоколумає автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися, як право власності і, таким чином, як «майно» в цілях даного положення».

В справі «ОСОБА_5 Девелопмент ЛТД проти Ірландії» суд постановив, що ст. 1 може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 09.12.2016 року звернувся з позовом до приватного підприємства Агроекологія , третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним, ухвалою суду від 15.05.2017 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства Агроекологія, третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовлено, тобто забезпечення позову судом не було застосовано, крім цього в заяві про скасування заходів забезпечення позову представник ПП Агроекології просить ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 15.12.2017 року про забезпечення позову скасувати, слід зазначити, що по даній справі ухвали від 15.12.2017 року судом не приймались, виходячи з цього суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви від 04.11.2017 року (т.1, а.с.237-246) представника відповідача ПП Агроекологія за довіреністю ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, оскільки жоден захід забезпечення позову по вищезазначеній справі судом не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 158, 247, 260-261 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви від 04.11.2017 року (т.1,а.с.237-246) представника відповідача приватного підприємства Агроекологія за довіреністю ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 530/1720/16-ц за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства Агроекологія, третя особа відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області про визнання правочину недійсним відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвали суду може бути подано протягом пятнадцяти днів, з дня її проголошення.

Суддя