Дата документу 21.12.2018 Справа № 310/834/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/834/18 Головуючий у 1-й інстанції: Дністрян О.М.
Провадження № 22-ц/807/615/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Кухаря С.В.

Крилової О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем вона з 21.12.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. 14 липня 2016 року шлюб ними було розірвано.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.06.2016р. з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 02.06.2016 року до досягнення дитиною повноліття. При ухваленні цього рішення суд враховував стан здоров'я дитини та матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте з набранням чинності 08.07.2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на час звернення до суду з даною позовною заявою мінімальний розмір аліментів, який встановлений діючим законодавством для дітей віком від 6 до 18 років, складає 930 грн. на місяць.

Посилаючись на викладене, просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 23.06.2016 року, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6, до 930 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Збільшено розмір аліментів, що визначений рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 930 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на не відповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2018 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України в редакції.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із доведеності позивачем свої позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2005 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року шлюб розірвано (а.с.10,11).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серія НОМЕР_1 від 17.12.2009р), яка проживає з позивачкою (а.с.9).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2016 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 02 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 13).

Задовольняючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - 1860 гривень, а також, що, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, такого висновку суд дійшов із неправильним застосуванням норм матеріального закону з огляду на наступне.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Цивільне судочинство, відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, визначених СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення від 23 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 гривень щомісячно, суд першої інстанції виходив з матеріального стану платника аліментів, а тому дійшов висновку про стягнення аліментів саме у такій сумі.

Звертаючись з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача за вищевказаним рішенням суду у якості підстави для збільшення розміру аліментів зазначено збільшення з 01 січня 2018 року прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років і зміни у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, відповідно до яких, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Між тим, зазначені ОСОБА_5 обставини не є підставою, в розумінні ч.1 ст.192 СК України, для збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду від 23 червня 2016 року. Позивачем не доведено зміни матеріального чи сімейного стану відповідача, що, фактично, є предметом доказування у даній справі, позовна заява не містить жодних посилань на ці обставини.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, невірно застосувавши норми ч.1 ст.192 СК України.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, зміни у законодавстві не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, чого в даній справі не має.

Крім того, суд першої інстанції не врахував положення п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вказане положення Конституції України, вимоги ч.2 ст.182 СК України щодо мінімального розміру аліментів застосовуються до випадків первинного встановлення судом розміру аліментів з 08 липня 2017 року (дня набрання чинності Законом, яким були внесені відповідні зміни до даної статті).

На підставі наведеного, оскаржуване рішення суду, в силу ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Проте, це не позбавляє ОСОБА_5 права звернутися до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, за наявності підстав визначених ст. 192 СК України.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 367, 368, 369, 376, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2018 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: