Р І Ш Е Н Н Я№ 127/24481/17

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Горденко Г.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника - адвоката ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреність,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреність, мотивуючи його тим, що з її сім'єю з жовтня 2012 р. по лютий 2013 р. та з серпня 2013 р. по ІНФОРМАЦІЯ_7. (по день смерті) проживала ОСОБА_7

16.10.2013 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено договір довічного утримання та догляду, згідно якого ОСОБА_7 передає у власність ОСОБА_1 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_6.

16.10.2013 р. ОСОБА_7 склала заповіт, за яким все майно, що буде належати на день її смерті, вона заповідає ОСОБА_1

14.03.2014 р. ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0525 га (кадастровий номер НОМЕР_8), що по АДРЕСА_6, при укладенні договору ОСОБА_7 за довіреністю представляв чоловік позивача ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_7 померла. За договором довічного утримання позивач набула у власність 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_6. За заповітом після смерті ОСОБА_7 позивач отримала у власність житловий будинок по АДРЕСА_7, земельну ділянку, площею 0,1527 га і земельну ділянку, площею 0,2500 га, за цією ж адресою.

За життя ОСОБА_7 спочатку надала довіреність від 10.10.2012 р. ОСОБА_3 для отримання пенсії, на оформлення спадщини після смерті її дочки ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

02.04.2013 р. ОСОБА_7 надала довіреність ОСОБА_5, ОСОБА_3 на розпорядження своїм майном. Відповідачі на підставі цієї довіреності від 02.04.2013 р. скористались тяжким становище ОСОБА_7, зумовленим смертю її дочки ОСОБА_9, незаконно відчужили на користь інших осіб майно ОСОБА_7: квартиру АДРЕСА_1 (отриману у спадщину після смерті дочки) та земельну ділянку, площею 0,0249 га, кадастровий номер НОМЕР_9, що по АДРЕСА_6. Дізнавшись про зазначені дії, 13.09.2013 р. ОСОБА_7 припинила дію довіреності від 02.04.2013 р. 31.10.2013 р. вона звернулась до прокуратури Вінницької області за фактом шахрайський дій ОСОБА_5, ОСОБА_3 16.09.2014 р. ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом про визнання довіреностей недійсними, але провадження у справі було закрито в зв"язку зі смертю позивача ОСОБА_7

Позивач вважає, що довіреність від 02.04.2013 р. була видана ОСОБА_7 під впливом тяжкої обстановки та на вкрай невигідних умовах. Після смерті дочки ОСОБА_7 залишилась одинокою, незахищеною, безпорадною. Оскільки майно, відчужене відповідачами за довіреністю, мало перейти у власність ОСОБА_1 на підставі заповіту від 16.10.2013 р., просить визнати недійсною довіреність від 02.04.2013 р., що видана ОСОБА_7 на ОСОБА_5, ОСОБА_3 на управління та розпорядження майном, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В., зареєстровану в реєстрі №324. (а.с. 1-5)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2018 р. у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. витребувано письмові докази: копію довіреності, що посвідчена 02.04.2013 р., вчиненої від імені ОСОБА_7 на ім"я ОСОБА_5 або ж ОСОБА_3, яка зареєстрована в реєстрі №324; копію заяви №1243 від 13.09.2013 р. про припинення дії довіреності, що посвідчена 02.04.2013 р. та зареєстрована в реєстрі №324; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей реєстрації довіреності від 02.04.2013 р., вчиненої від імені ОСОБА_7 на ім"я ОСОБА_5 або ж ОСОБА_3, яка зареєстрована в реєстрі №324; витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей припинення дії довіреності від 02.04.2013 р., вчиненої від імені ОСОБА_7 на ім"я ОСОБА_5 або ж ОСОБА_3, яка зареєстрована в реєстрі №324. (а.с. 132)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018 р. у Головного управління Національної поліції у Вінницькій області витребувано для огляду в судовому засіданні письмовий доказ- оригінал довіреності, що посвідчена 02.04.2013 р., від імені ОСОБА_7 на ім"я ОСОБА_5 або ж ОСОБА_3, зареєстрована в реєстрі № 324, яка вилучена слідчим ВР ЗКЗ СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області Харчуком С.О. (або матеріали кримінального провадження №0000464 від 04.10.2013 р. для огляду оригіналу довіреності). (а.с. 150)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, пояснила, що з жовтня 2012 р. ОСОБА_7 після смерті дочки ОСОБА_9 почала жити з сім'єю ОСОБА_1 Стан ОСОБА_7 був незадовільний, вона було голодною, одягнена не по погоді. 10.10.2012 р. ОСОБА_7 видала довіреність ОСОБА_3 на отримання пенсії, оформлення спадщини після смерті її дочки. В лютому 2013 р. ОСОБА_7 повернулась жити до себе в будинок по АДРЕСА_6. 02.04.2013 р. ОСОБА_7 надала довіреність ОСОБА_5, ОСОБА_3 на розпорядження своїм майном. ОСОБА_7 на час оформлення оспорюваної довіреності знаходилась у тяжких умовах, оскільки їй було 88 років, півроку тому померла її дочка ОСОБА_9, умови життя були незадовільними, самостійно забезпечувати себе продуктами, оплачувати комунальні послуги вона не могла. За таких тяжких обставин вона видала довіреність від 02.04.2013 р. ОСОБА_5, ОСОБА_3 Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_7 могла б отримати майно, яке було відчужене за довіреністю від 02.04.2013 р. ОСОБА_5, ОСОБА_3, зокрема квартиру по АДРЕСА_1 і земельну ділянку по АДРЕСА_6, площею 0,0249 га. Просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 позов не визнав, пояснив, що довіреність може бути визнана недійсною, якщо її було вчинено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Сторона позивача не довела, що на момент вчинення довіреності від 02.04.2013 р. ОСОБА_7 була у тяжких обставинах. Довіреність була видана через шість місяців після смерті дочки. Нерухоме майно за довіреністю було відчужено за життя ОСОБА_7, тому в чому є порушення прав позивача як спадкоємця - не зрозуміло. Свідки відповідача повідомили, що ОСОБА_7 з жовтня 2012 р. по лютий 2013 р. не проживала у ОСОБА_1, а жила в себе вдома. Свідок позивача ОСОБА_12 пояснювала, що ОСОБА_7 у ОСОБА_1 з"явилась за рік до смерті. Свідок позивача ОСОБА_13 повідомила, що ОСОБА_7 у ОСОБА_1 проживала з кінця 2012 р. і до смерті. Але в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_7 деякий час не проживала у ОСОБА_1. Тобто, потрібно критично оцінювати показання свідків. Вважає позов не обгрунтованим, просить в його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_3, його представник - адвокат ОСОБА_4 позов не визнали, підтримали пояснення представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, пояснили, що доказів надання довіреності ОСОБА_7 від 02.04.2013 р. під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах стороною позивача не надано. Зазначили, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 про визнання довіреності недійсною в зв"язку з її смертю закрито, оскільки правовідносини не допускають правонаступництва. Яким чином порушені права позивача не доведено. Крім того, довіреність від 02.04.2013 р. скасована самою ОСОБА_7 13.09.2013 р., тобто, пред"явлено позов про визнання недійсним неіснуючого на теперішній час правочину. Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що з 1988 р. був знайомий з ОСОБА_7, яка жила по сусідству по АДРЕСА_6. В жовтні 2012 р. ОСОБА_7 видала довіреність на його ім'я для написання заяви про отримання нею пенсії на пошті і оформлення спадщини після смерті дочки. В січні 2013 ОСОБА_7 звернулась до нього з проханням допомогти продати квартиру. З цією метою, 02.04.2013 р. він разом з ОСОБА_7 та батьком ОСОБА_5 поїхали до нотаріуса для оформлення довіреності. На момент вчинення довіреності ОСОБА_7 не була в пригніченому стані, морально не страждала, про дочку ОСОБА_9, яка померла, в його присутності не згадувала. На прохання ОСОБА_7 25.04.2013 р. він продав квартиру АДРЕСА_1 за 120000,00 грн, в серпні 2013 р. продав частину земельної ділянки по АДРЕСА_6 за 60000,00 грн. Зазначені кошти були внесені на депозитний рахунок ОСОБА_7 у банку. Просять відмовити в задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 11000,00 грн. Подали відзив на позов. (а.с. 121-124)

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_12, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала АДРЕСА_6.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_3 проживають АДРЕСА_5, тобто, на сусідній вулиці від ОСОБА_7, були знайомі як сусіди.

Позивач ОСОБА_1 - дружина ОСОБА_8, який, зі слів сторони позивача, колись служив в армії разом з сином ОСОБА_7, який загинув.

ІНФОРМАЦІЯ_8. померла дочка ОСОБА_7 - ОСОБА_9

10.10.2012 р. ОСОБА_7 видала довіреність від 10.10.2012 р. відповідачу ОСОБА_3 для отримання пенсії, на оформлення спадщини після смерті її дочки ОСОБА_9 Дія зазначеної довіреності була припинила за заявою ОСОБА_7 від 27.08.2013 р., що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. (а.с. 33)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.04.2013 р. ОСОБА_7 стала власником квартири АДРЕСА_1 після смерті дочки ОСОБА_9 (а.с. 34)

02.04.2013 р. ОСОБА_7 надала довіреність відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_3 на розпорядження своїм майном, довіреність посвідчена 02.04.2013 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. за реєстром №324. (а.с. 170)

13.09.2013 р. ОСОБА_7 припинила дію довіреності від 02.04.2013 р. шляхом подання приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. відповідної заяви. (а.с. 142) Дія довіреності від 02.04.2013 р. припинена з 13.09.2013 р., що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. (а.с. 144)

16.10.2013 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено договір довічного утримання та догляду, згідно якого ОСОБА_7 передає у власність ОСОБА_1 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_6. (а.с. 16)

16.10.2013 р. ОСОБА_7 склала заповіт, за яким все майно, що буде належати на день її смерті, вона заповідає ОСОБА_1

14.03.2014 р. ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0525 га (кадастровий номер НОМЕР_8), що по АДРЕСА_6, при укладенні договору ОСОБА_7 за довіреністю представляв чоловік позивача - ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_7 померла. (а.с. 6)

На а.с. 55-97- копія спадкової справи до майна померлої ОСОБА_7

Згідно заповіту від 16.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., зареєстрованого в реєстрі за №8971, все майно, що буде належати на день смерті, ОСОБА_7 заповідає ОСОБА_1 (а.с. 66)

Позивач ОСОБА_1 отримала у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_7, земельні ділянки, площею 0,1527 га (кадастровий номер НОМЕР_6), площею 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_7), що по АДРЕСА_7 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 Зазначене підтверджується письмовими доказами: копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 21.10.2015 р., копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.10.2015 р. (а.с.7, 10, 13)

На підставі договору довічного утримання від 16.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., зареєстрованого в реєстрі за №8973, ОСОБА_1 отримала у власність 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_6. Зазначене підтверджується письмовими доказами: копією договору довічного утримання від 16.10.2013 р., копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2013 р. (а.с. 16, 17)

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 ОСОБА_7 належала земельна ділянка, площею 0,0249 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що розташована по АДРЕСА_6. (а.с. 31)

Державним реєстратором Шуляк А.О. прийнято рішення від 13.02.2014 р. про відмову у державній реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку, оскільки заявлене право в Державному реєстрі речових прав вже зареєстроване. (а.с. 26)

На а.с.18-19- інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 05.10.2017 р., за якою право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2013 р. за ОСОБА_7 припинено на користь інших осіб. В подальшому право власності згідно договору дарування від 25.07.2013 р. перейшло ще до іншої особи. Станом на 05.12.2017 р. власником квартири на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.2017 р. є ще інша особа.

Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_14 (мати відповідача ОСОБА_3.) пояснила суду, що ОСОБА_7 була її сусідкою, обходила себе самостійно, сторонньої допомоги не потребувала. Вона завжди була охайна, смерть дочки перенесла так, як нормальна людина переживає горе. Не думає, що ОСОБА_7 бідувала, вона отримувала пенсію.

Свідок ОСОБА_15 (брат відповідача ОСОБА_3, син відповідача ОСОБА_5.) пояснив суду, що знав ОСОБА_7 як сусідку. Вона до них часто приходила. ОСОБА_7 сама себе обходила, ходила на базарчик. Вона завжди була охайна, думає, що сторонньої допомоги вона не потребувала. Взимку 2013 р. він допомагав їй увімкнути котел.

Свідок ОСОБА_12 (подруга та сусідка позивача ОСОБА_1 ) пояснила суду, що вперше побачила ОСОБА_7 в жовтні 2012 р., вона шукала ОСОБА_1. Свідок її завела до позивача. ОСОБА_7 розповідала, що вона залишилась одна, дочка померла. З того часу за нею доглядала сім'я позивача, оскільки ОСОБА_7 була самотньою. У ОСОБА_1 ОСОБА_7 виглядала гарно, охайно, навіть завжди - з зачіскою, з манікюром.

Свідок ОСОБА_13 (сусідка ОСОБА_1.) пояснила суду, що в 2012 р. познайомилась з ОСОБА_7, яка протягом двох років проживала з сім'єю позивача. Коли познайомилась з ОСОБА_7, вона була доглянута, в адекватному стані, розуміла значення своїх дій. Знає зі слів позивача ОСОБА_1, що у ОСОБА_7 померла дочка, сусіди отримували її пенсію.

Згідно ст. 203 ч. 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Стаття 233 ЦК України передбачає, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Верховний Суд у постанові від 25.07.2018 р. у справі №487/7703/15-ц дійшов висновку, що для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених статтею 233 ЦК України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав, є доведення у судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв'язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин. Тяжка обставина є оціночною категорією і має визнаватися судом з урахуванням всіх обставин справи. Крім того, для доведення вкрай невигідних умов вчинення правочину особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Ці невигідні умови безпосередньо мають бути пов'язані з обставинами вчинення правочину. Тобто внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість вирішити ту проблему (усунути тяжку обставину), яка змусила її це зробити.

Підставою для визнання довіреності недійсною сторона позивача зазначає те, що ОСОБА_7 видала довіреність під впливом тяжких обставин, які в неї склалися станом на 02.04.2013 р. і на вкрай невигідних для себе обставинах, оскільки вона була одинокою, похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_8. померла її дочка ОСОБА_9

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Сторона позивача не надала доказів, що смерть дочки ОСОБА_9 є тією тяжкою обставиною, внаслідок якої була видана довіреність від 02.04.2013 р. відповідачам. Доказів того, що за відсутності цієї обставини довіреності не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах, позивачем не доведено. При цьому, суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 допомагав ОСОБА_7 в організації поховання її дочки ОСОБА_9, що підтверджується письмовими доказами: копією рахунку-замовлення, копією фіскального чеку, копією свідоцтва про поховання. (а.с. 172-174)

Будь- яких доказів, що ОСОБА_7 мала інші тяжкі обставини, зокрема: тяжку хворобу, незадовільний матеріальний стан, що змусило її видати довіреність ОСОБА_3, ОСОБА_5, стороною позивача не надано. Навпаки свідки позивача повідомила суду, що ОСОБА_7 завжди була гарно одягнена, доглядала за собою. Крім цього, сторона позивача повідомила, що з лютого 2013 р. ОСОБА_7 від позивача переїхала в свій будинок по АДРЕСА_6, тобто, вона могла обходити себе самостійно.

На а.с. 171- акт від 12.06.2018 р., згідно якого за свідченнями ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 з ІНФОРМАЦІЯ_8. по серпень 2013 р. ОСОБА_7 постійно і безперервно проживала в будинку по АДРЕСА_6.

Крім того, у встановленому законом порядку, за життя ОСОБА_7 припинила дію довіреності від 02.04.2013 р., подавши приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. відповідну заяву від 13.09.2013 р., тобто вона її не оспорювала як недійсну, а припинила, як дійсну довіреність. Нерухоме майно, яке було відчужено за зазначеною довіреністю, було відчужено від імені власника ОСОБА_7, і за життя ОСОБА_7 ці угоди не оспорювала. Ще судом встановлено, що ОСОБА_7 робила інші розпорядження своїм майном: подарувала (за довіреністю на ОСОБА_8 від 16.10.2013 р.) позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_6, площею 0,0525 га, за договором довічного утримання від 16.10.2013 р. передала ОСОБА_1 7/20 часток будинку з відповідною часткою господарських споруд по АДРЕСА_6, склала заповіт, яким усе своє майно заповіла ОСОБА_1

Отже, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що довіреність від 02.04.2013 р. була видана ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_5 під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних для неї умовах, і що за звичайних умов вона не була б надана, а також не доведено, яким чином складанням зазначеної довіреності порушено права позивача.

На підставі викладеного суд не встановив наявності підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, для визнання довіреності від 02.04.2013 р. недійсною, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреність від 02.04.2013 р. потрібно відмовити.

На а.с. 191-192, 190,185-189 - копія договору про надання правової допомоги від 05.02.2018 р., детальний опис наданої правничої допомоги, оригінали квитанції до прибуткового касового ордера, за якими загальна вартість наданих юридичних послуг відповідачу ОСОБА_3 складає 11000,00 грн.

Беручи до уваги те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи те, що позивач має інвалідність першої групи, справа є незначної складності, позивачем пред'явлено тільки одну вимогу немайнового характеру, обсяг досліджених доказів є невеликим, у справі відбулось шість судових засідань за участі адвоката ОСОБА_4, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на правничу допомогу відповідно до ст. 137 ч. 5 ЦПК України та стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 5500,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити.

Судові витрати у виді судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 203, 233 ЦК України,

ст.ст. 13, 77-79, 81, 89, 137, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсною довіреність, посвідчену 02.04.2013 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. за реєстром №324 від ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_7.) на ім"я ОСОБА_5, ОСОБА_3, дія якої припинена (дата посвідчення припинення дії довіреності: 13.09.2013 р.).

Судові витрати у виді судового збору віднести за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5500,00 грн витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Апеляційного суду Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_4;

відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, АДРЕСА_5;

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, АДРЕСА_5.

Повне рішення виготовлено 16.11.2018 р.

Суддя О.О.Венгрин