Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/454/18
Провадження по справі № 2/514/249/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого Кравченко П.А.,

за участю секретаря Мельниченко Н.М.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування право власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Тарутинського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, в якому просить суд:

- визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №470865, виданого на імя ОСОБА_2 на підставі рішення Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області 9 сесії 22 скликання від 06.02.1997 р. №6 та 29 сесії від 22.03.2010 року № 138-V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №71.

- визнати недійсним та скасувати записи про реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №470865, виданого на імя ОСОБА_2 на підставі рішення Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області 9 сесії 22 скликання від 06.02.1997 р. №6 та 29 сесії від 22.03.2010 року № 138 -V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №71, на земельну ділянку площею 0,1196 га, кадастровий номер :02:001:0088, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: вул. Тарутинська, № 10/2, с. Красне, Тарутинського району Одеської області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1, є власником 32/100 частки житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Тарутинська, буд. 10, с. Красне, Тарутинського району Одеської області. На підставі рішення Тарутинського районного суду Одеської області по цивільній справі №2-104-2005 року від 08.06.2005 року другим співвласником іншої 32/100 частки вищевказаного житлового будинку є ОСОБА_3. Третім співвласником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Тарутинська, буд 10, с. Красне, Тарутинського району Одеської області є ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності серії САЕ№ 446409 від 27.01.2012 року, виданого виконавчим комітетом Красненської сільської ради Тарутинського району на підставі рішення №2 від 24.01.2012 року, якому належить 36/100 частки.

17.12.2010 року ОСОБА_2 на підставі рішення Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області 9 сесії 22 скликання від 06.02.1997 р. №6 та 29 сесії від 22.03.2010 року № 138 V, виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №470865, який розташований за адресою: вул. Тарутинська, 10/2, с. Красне, Тарутинського району Одеської області.

Згоду на виготовлення вищевказаного державного акту позивач ОСОБА_1 та інші співвласники житлового будинку не надавали.

Також, у зазначеному державному акті допущена помилка а саме: згідно витягу про державну реєстрацію прав Тарутинського районного бюро технічної інвентаризації ОСОБА_2 є власником спільної часткової власності, а саме, 36/100 частки житлового будинку розташованого за адресою: вул. Тарутинська, буд.10, с. Красне Тарутинського району Одеської області, а в державному акті вказана адреса розташування земельної ділянки- вулиця Тарутинська,10/2, що не відповідає дійсності.

Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Слід звернути увагу, що право спільної власності на земельну ділянку передбачає не поділ земельної ділянки на частки, а частку у праві на земельну ділянку, тобто земельна ділянка залишається єдиним обєктом, потребує погодження одним з одним порядку користування земельною ділянкою, вимагає волі всіх власників щодо розпорядження земельною ділянкою.

Так, в силу ст. 120 ЗК України у разі наявності спільної часткової власності на будинок декількох власників, такі власники набувають право спільної часткової власності на земельну ділянку біля будинку. У разі наявності бажання кожен із співвласників спільної часткової власності має право на отримання особисто у власність частину земельної ділянки відповідно до частки, що йому належить. Питання про виділення належної власнику частки в натурі (на місцевості) вирішується за угодою між усіма співвласниками.

Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позивач до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, на позові наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. До суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. З позовними вимогами згоден.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась. До суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. З позовними вимогами згодна.

Ці обставини відповідають вимогам ч. 3 ст.211 ЦПК України.

В зв'язку з цим в силу положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, 08 червня 2005 року рішенням Тарутинського районного суду Одеської області, проведено розподіл домоволодіння в с. Красне, по вул. Тарутинська, 10, Тарутинського району Одеської області.

Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_3 виділено 32 /100 частки домоволодіння, ОСОБА_1 виділено 32/100 частки домоволодіння.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 32/100 частки будинку, який розташований за адресою: Одеська область Тарутинський район, с. Красне, вул. Тарутинська, буд.10, належить ОСОБА_1, (а.с.11);

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно 36/100 частки, будинку, який розташований за адресою: Одеська область Тарутинський район, с. Красне, вул. Тарутинська, буд.10, належить ОСОБА_2, (а.с.14);

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 32/100 частки будинку, який розташований за адресою: Одеська область Тарутинський район, с. Красне, вул. Тарутинська, буд.10, належить ОСОБА_3, (а.с.20);

На підставі рішень Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області 9 сесії 22 скликання від 06.02.1997 р. №6 та 29 сесії від 22.03.2010 р. №138-V відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1195 га, кадастровий номер :02:001:0088, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: вул. Тарутинська, 10/2, с. Красне Тарутинського району Одеської області, що підтверджується виданим на його імя Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №470865, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 71 державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 29 (а.с. 11).

Як встановлено судом, на вказаній земельній ділянці, яка належить на підставі державного акту ОСОБА_2 розташованого домоволодіння, яке належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, 30/100 частки, ОСОБА_2 36/100 частки та ОСОБА_3 32/100 частки.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ч. 4 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України в поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що в разі переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. У будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п'ята статті 319 ЦК України).

Частиною 2 ст. 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

За змістом п.п.1.15 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за №354/3647 (далі Інструкція) розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів.

Вказаною Інструкцією не передбачено можливості внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення. Отже, для того щоб внести зміни у Державний акт, його слід визнати недійсним та зобов'язати проектну організацію, яка була первісним розробником технічної документації із землеустрою, повторно провести всі обміри та виготовити нову технічну документацію.

Відповідно до п.3.3. Інструкції порядок ведення книги записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, встановлюється наказом Держкомзему України.

Указом Президента України «Про державне агентство земельних ресурсів України» від 08 квітня 2011 року установлено, що Державне агентство земельних ресурсів України є правонаступником Державного комітету України із земельних ресурсів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна.

Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно одним з необхідних документів є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який скасовується лише у разі скасування її державної реєстрації.

У відповідності з п.60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

При зазначених обставинах, враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, керуючись ч. 1 ст. 79-1, ч. 2 ст. 158 ЗК України, ст.ст. 259-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування право власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 470865 виданого на імя ОСОБА_2 на підставі рішення Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області 9 сесії 22 скликання від 06.02.1997 р. №6 та 29 сесії від 22.03.2010 року № 138- V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №71.

Визнати недійсним та скасувати записи про реєстрацію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 470865 виданого на імя ОСОБА_2 на підставі рішення Красненської сільської ради Тарутинського району Одеської області 9 сесії 22 скликання від 06.02.1997 р. №6 та 29 сесії від 22.03.2010 року № 138- V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №71, на змельну ділянку площею 0,1196 га, кадастровий номер :02:001:0088, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: вул. Тарутинська, 10/2, с. Красне Тарутинського району Одеської області .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а якщо учасники справи не були присутні в судовому засіданні, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.05.2018 року

Суддя П.А. Кравченко