2/621/887/18
РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)
20 грудня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
головуючий - суддя Овдієнко В. В.
секретар судового - засідання ОСОБА_1
відповідач - ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4,
розглянувши за відсутністю учасників справи у порядку загального позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа - ОСОБА_4,
в с т а н о в и в:
На обґрунтування позовної заяви ОСОБА_2 зазначив, що він є власником спірного житлового приміщення. Право власності на будинок виникло у нього в період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, а тому вказана особа залучається до участі в справі в якості третьої особи.
Відповідач у справі є його зятем, оскільки 08 листопада 2003 року Скрипаївською сільською радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб між ним та його дочкою ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_4) О. В., яка 20.04.2018 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу.
Відповідач зареєстрований у належному йому на праві власності житловому приміщенні, однак, не дивлячись на свою реєстрацію у будинку, він з 2016 року не проживає у ньому, а фактично проживає за іншою адресою, яка йому не відома. У будинку відсутні особисті речі відповідача. Відносини з ним він не підтримує з 2016 року.
Основною причиною звернення з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання, є та обставина, що через реєстрацію відповідача він вимушений сплачувати за нього комунальні послуги, у нього почали виникати складнощі у оформленні субсидії, що є для нього вкрай необхідним.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 04.06.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 12.07.2018.
12.07.2018 в зв'язку з першою неявкою відповідача підготовче засідання було відкладено.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.10.2018.
28.09.2018 позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечували проти ухвалення по справі заочного рішення.
31.10.2018 розгляд справи перенесено, в зв'язку з находженням судді у щорічній відпустці.
16.11.2018 в зв'язку з першою неявкою відповідача судове засідання було відкладено.
Відповідач ОСОБА_3, який повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому судом (а. с. 36, 37, 46, 48, 51, 56, 59, 60), та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а. с. 39, 47, 50, 53), не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав.
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про дату, час і місце судового засідання у порядку, визначеному ЦПК України, не надав будь-яких заяв, у тому числі відзиву, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечував позивач.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Спірним є право користування житловим приміщенням у виді будинку №107 по вул. Широкій (колишня Жовтнева) в с. Скрипаї Зміївського району Харківської області, власником якого є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 13.01.2011 (рішення виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів №289 від 21.08.1990), що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а. с. 14-20, 21).
Даними копій свідоцтва про народження Серія ІІІ-ВЛ №412107, свідоцтва про укладення шлюбу Серія І-ВЛ №402213, свідоцтва про одруження Серія І-ВЛ №163932, копії яких додані до позовної заяви, підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а. с. 11-13).
З довідки Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області №02-19/428 від 29.05.2018 вбачається, що в будинку №107 по вул. Широкій с. Скрипаї Зміївського району Харківської області зареєстрований ОСОБА_3 (а. с. 26).
Даними акту, складеного 23.04.2018 депутатом Скрипаївської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_6, у присутності свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, підтверджується, що ОСОБА_3 не проживає в зазначеному житловому приміщенні без поважних причин з 30.10.2016, до місця реєстрації не з'являвся і перешкод у користуванні будинком йому ніхто не чинив. Факт відсутності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та його особистого майна в будинку №107 по вул. Широка в с. Скрипаї Зміївського району Харківської області об'єктивно підтверджено показаннями свідків та обстановкою в будинку (а. с. 22).
Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У відповідністю зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Позивачем надані докази того, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в належному йому житловому приміщенні, понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням.
Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позовної заяви.
За таких обставин, позовна заява ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.
Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач, третя особа, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 20.12.2018 року.
Головуючий: В. В. Овдієнко