МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №370/1580/17

"12" березня 2018 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.,

із секретарем Захарченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування електричною енергією,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 «Київобленерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за користування електричною енергією, посилаючись на те, що 03.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_5 укладений договір про користування електричною енергією №132/100 за адресою: Київська область, Макарівський район, село Плахтянка, вул. Новоселицька, 2. З наданої інформації Плахтянської сільської ради ОСОБА_5 помер у 2010 році. Проте, у вказаному будинку проживають та зареєстровані відповідачі у справі, які споживають електричну енергію та періодично сплачують кошти за її використання. Внаслідок несплати за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, виник борг, що враховуючи показники лічильника 27 330 кВт, складає 11 317,79 гривень. На момент звернення до суду відсутні письмові звернення відповідачів з повідомленням про виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку та виставлених сум, а також прохання проведення відповідного перерахунку вартості спожитої електроенергії відповідно до фактичних показників приладу обліку, а також відсутня заява на укладання договору розстрочки сплати боргу.

Позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за використану електричну енергію у сумі 11 317,79 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600,00 гривень.

Ухвалою суду від 05.09.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.01.2018 року розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачам строк для подачі відзиву на позов та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Належним чином повідомлені відповідачі про розгляд справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №056, клопотання та відзовів на позов не подали.

За таких обставин суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Встановлено, що 03.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір №132/100 про користування електричною енергією за адресою: село Плахтянка, вул. Новоселицька, 2, Макарівського району Київської області, (а.с.5-8).

Згідно особової картки споживача по особовому рахунку №200635467 та розрахунку заборгованості, борг за спожиту електроенергію за адресою: село Плахтянка, вул. Новоселицька, 2, Макарівського району Київської області, станом на липень 2017 року склав 11 317,79 гривень (а.с.9, 10-11).

Згідно рахунку за електроенергію №НОМЕР_1 за червень 2017 року від 30.06.2017 року за споживачем електричної енергії ОСОБА_5 рахується борг на загальну суму 11 317,79 гривень (а.с.12).

Згідно довідки Плахтянської сільської ради Макарівського району Київської області №96 від 22.06.2017 року, власник житлового будинку за адресою: село Плахтянка, вул. Новоселицька, 2, Макарівського району Київської області, рахується ОСОБА_5, який помер, про що зроблено актовий запис про смерть №6 від 15.04.2010 року. На даний час у вищевказаному будинку зареєстровані та проживають: його дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3 (а.с.14).

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами п.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:1) комунальні послуги (централізованапостачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення використанням внутрішньо будинкових систем), газо-та електропостачання, централізовані опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обовязком споживача є оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Крім того, обовязком сплатити надані й спожиті послуги випливає також з положення ч.1 ст.11 ЦК України про те, що цивільні права та обовязки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач надав послуги, які відповідачі отримали, проте своєчасно не оплачували, в результаті чого виникла заборгованість.

Керуючись вимогами ч.1 ст.11 ЦК України, п.1ст.13, ст.20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.12, 81, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (р/р 8482 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 322669, , ідентифікаційний податковий номер 68), заборгованість за використану електричну енергію у сумі 11 317, 79 гривень (одинадцять тисяч триста сімнадцять гривень 79 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (р/р 7308 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, код ЄРДПОУ 23243188) витрати по сплаті судового збору у розмірі 533,33 грн. (пятсот тридцять три гривні 33 копійки) з кожного.

Судове рішення складено 12.03.2018 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати його складення, у порядку передбаченому підпунктом 15.5, пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Суддя