Номер провадження: 22-ц/785/1198/18
Номер справи місцевого суду: 503/1579/17
Головуючий у першій інстанції Сердюк Б. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_5 до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту укладання договору довічного утримання, визнання його дійсним та визнання права на земельні частки (паї) ,-

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту укладання договору довічного утримання, визнання його дійсним та визнання права на земельні частки (паї).

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 2000 року на утриманні позивача перебував ОСОБА_6, який не мав близьких родичів та з підстав незадовільного стану здоров'я потребував сторонньої допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Позивач вказує, що за життя померлого між ними був укладений усний договір, за яким позивач зобов'язався утримувати ОСОБА_6 та в разі смерті поховати його, а ОСОБА_6 за це зобов'язався передати позивачу все своє майно, зокрема право на земельні частки (паї) розміром по 3,37 умовних кадастрових гектарів в КСП "Маяк" на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області, право на які належало ОСОБА_6 та було посвідчене сертифікатами на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2.

Оскільки ОСОБА_6 не мав родичів та потребував стороннього догляду, позивач разом з ним звернулися до Шершенецької сільської ради з наміром оформити договір довічного утримання, однак цей договір не був складений, оскільки ОСОБА_6 на той час не мав паспорта, а потім помер, тобто вони не встигли оформити обумовлений договір у письмовій формі та нотаріально посвідчити його, як того вимагає законодавство.

Посилаючись на те, що між позивачем та ОСОБА_6 фактично відбувся договір довічного утримання, усі умови якого щодо утримання ОСОБА_6 позивачем були виконані, але такий договір залишився нотаріально не посвідчений.

На підставі зазначеного ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розглянута за відсутності відповідача.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Тому у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка належним чином сповіщених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 15.05.2018 року.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області.

Відповідно до сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 виданих на підставі рішення Кодимської районної державної адміністрації Одеської області № 671 від 20.11.1996р., ОСОБА_6 мав право на земельні частки (паї) розміром по 3,37 умовних кадастрових гектарів в КСП "Маяк" на території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області.

Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області №860 від 17.05.2017р. позивач ОСОБА_5 здійснював догляд за хворим ОСОБА_6 по день його смерті та проводив поховання за власний рахунок.

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 745 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до норм ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України в редакції, що діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції та подання апеляційної скарги, обов'язок доказування та подання доказів покладається на кожну із сторін в межах предмета доказування.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_6 письмового договору довічного утримання укладено не було, тобто сторони не досягли істотних умов договору й не уклали його у формі, яка вимагається законом та зважаючи на відсутність в діях ОСОБА_6 винної дії, яка б виразилась у відмові від нотаріального посвідчення договору, підстав вважати існування договірних зобов'язань між вказаними особами за договором довічного утримання немає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки позивачем не було надано докази нотаріального посвідчення договору довічного утримання.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Також слід зазначити, що судом першої інстанції було правомірно встановлено, що за договором довічного утримання, відчужувачем може бути передано лише нерухоме або рухоме майно, передача прав за даним договором, в тому числі і на земельну частку (пай), законодавством не встановлена.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору, який виник між сторонами та вирішив дану справу згідно із законом, тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення, рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 15 травня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік