Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1977/18 Головуючий у 1-й інстанції: Ушатий І.Г.
Є.У.№ 328/3314/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 26 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 01 лютого 2006 року банк та ОСОБА_4 уклали кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Порушуючи умови кредитного договору, відповідач зобов'язання належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 30 вересня 2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком становила 80 534, 54 грн. Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на користь банку вказану кредитну заборгованість.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 зазначав, що строк дії картки закінчився 01.02.2009 року, він періодично вносив платежі на погашення кредитної заборгованості, останній із яких був здійснений 13 серпня 2014 року на суму 100 грн. Вважає, що банк пропустив строк позовної давності, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 26 січня 2018 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.02.2006 р. у розмірі 80 534,54 грн., із яких: 5 217,34 грн. - заборгованість за кредитом; 67 316,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 689,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3811,17 грн. - штраф (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 01 березня 2018 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що Банк пропустив строк позовної давності, про застосування якого він просив суд першої інстанції, подавши відповідну заяву.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до Апеляційного суду Запорізької області не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 01.02.2006 р. ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 уклали договір №б/н від 01.02.2006 р. згідно якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». 17.07.2009 р. проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Згідно п.3.2., п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.6.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Станом на 30.09.2017 р. відповідач ОСОБА_4 має заборгованість у розмірі 80534,54 грн., із яких: 5217,34 грн. - заборгованість за кредитом; 67316,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3689,56 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3811,17 грн. - штраф (процентна складова).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_4 (контрахунок НОМЕР_1 від 01.02.2006 р.) вбачається, що строк дії кредитної картки до січня 2015 р.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник порушив умови кредитного договору, кредитні кошти не повернув, а тому на підставі ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України на користь Банку підлягає стягненню вся визначена Банком сума заборгованості. Строк позовної давності Банком не порушено, оскільки строк дії кредитної картки січень 2015 року, а з відповідним позовом до суду Банк звернувся у грудні 2017 року .

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що останній платіж ОСОБА_4 здійснив 13.08.2014 року (а.с. 7, зв.), а черговий платіж він повинен був здійснити 29 серпня 2014 року. Дана обставина не заперечується і відповідачем.

Після 13 серпня 2014 року рахунок відповідача фактично був заблокований. Банком нараховувалися підвищені проценти на залишок заборгованості за кредитом, на прострочені проценти, штрафи, пеня та комісія. Проте відповідач жодних дій на виконання умов договору не вчиняв, наміру продовжити кредитні відносини не мав.

Отже, станом на 29.08.2014 року позивачу вже було відомо про порушення відповідачем умов кредитного договору, картковий рахунок позичальника фактично був заблокований, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 261 ЦПК України саме з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності.

До суду Банк звернувся лише 07.12.2017 року (а.с. 2), тобто поза межами трирічного строку позовної давності.

У зв'язку з наведеним висновок суду про відсутність підстав для застосування строку позовної давності до вимог Банку ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанку».

В силу вимог ч.1,13ст.141 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, має право на компенсацію за рахунок відповідача судових витрат пов'язаних з розглядом справи, а саме документально підтверджених витрат понесених нею на сплату судового збору. При подачі заяви про перегляд заочного рішення відповідачем сплачено 352, 40 грн., за апеляційну скаргу - 2 400 грн. Понесені відповідачем судові витрати на суму 2 752, 40 грн. підлягають компенсації за рахунок Банку.

Керуючись ст. ст. 141, 374,476,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 21 січня 2018 року по цій справі скасувати

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 2 752, 40 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят дві гривні 40 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий

Судді: