Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/18673/17

Провадження № 22-ц/4815/20/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2018 року, ухваленого в складі судді Бердія М.М., у справі № 569/1867/17,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Рівненського міського суду від 10 листопада 2008 року по справі №2-9205/08 на її користь на утримання їхньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми 475,00 грн. до твердої грошової суми 1200,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь компенсацію понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 3718,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини. Дочка є інвалідом з дитинства і стоїть на диспансерному обліку, потребує постійного лікування. На даний час дочка ходить до п'ятого класу, в зв'язку з чим вона потребує витрат на одяг, шкільне приладдя, харчування, потреби школи. В той же час, відповідач є здоровою, працездатною особою, однак участь в додаткових витратах на утримання дитини не бере.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 рішенням Рівненського міського суду від 10 листопада 2008 року по справі №2-9205/08, на користь ОСОБА_1, на утримання їхньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми 475,00 грн. до твердої грошової суми 930,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивоване тим, що відповідач додобровільно бере участь у додаткових витратах на дитину, купляє ліки, інші речі необхідні для розвитку дитини, придбав мобільний телефон, здійснює щорічну оплату страхування життя та здоров'я дитини, а тому відсутні підстави для задоволення вимог в цій частині.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати в частині відмови в стягненні додаткових витрат на дитину в розмірі 3718,85 грн. та ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задоволити. Скаржник зазначає, що дитина перебуває на постійному обліку, потребує дорого вартісного лікування як в Україні так і за кордоном, оскільки має групу інвалідності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про компенсацію понесених додаткових витрат на дочку. Судом не враховано скрутне матеріальне становище позивача, а тому враховуючи рівність прав та обов'язків стверджує, що відповідач зобов'язаний самостійно брати участь у витратах на лікування дочки і компенсувати позивачу вже фактично понесені витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Звертає увагу суду на те, що не можуть бути стягнені з відповідача кошти в розмірі 5420,00 грн. понесення яких позивач підтверджує довідкою № 50 від 18 травня 2017 року оскільки, ні позовна заява, ні зазначена довідка не містить інформації щодо того, розвитком яких саме здібностей дитини зумовлені зазначені витрати. Окрім того, вказана довідка не є доказом понесених позивачем витрат, оскільки не є документом, що підтверджує проведення відповідної оплати.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 03 вересня 2004 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 10 листопада 2008 року по цивільній справі №2-9205/08 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 475,00 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у зазначеній статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати на оплату додаткових освітніх послуг є особливими обставинами, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків, не заслуговують на увагу, оскільки в порушення ст. 77-79 ЦПК України не підтверджено належними доказами. Сама по собі довідка школи не свідчить про надані додаткові освітні послуги , що пов'язанні з розвитком здібностей дитини.

Щодо стягнення витрат на лікування дочки згідно чеків (180 грн., 404,49 грн., 484 грн., 390 грн., 40 грн., 129,21 грн.) а всього на загальну суму 2017,70 грн. (а.с. 16) колегія суддів зазначає, що не всі чеки є читабельними, відтак неможливо встановити суми, дати та товар за який було здійснено оплату.

Разом з тим убачається, що відповідач возив дочку на обстеження в м. Київ та купував ліки у період з серпня 2016 по грудень 2017 року за власні кошти, на що витратив 500 євро і 2 тис. гривень.(а.с.43) Також застрахував життя та здоров'я дитини, сплачує щорічні страхові внески в розмірі 2000 грн. Окрім того, купляє, інші необхідні речі для розвитку дитини, придбав мобільний телефон.

Враховуючи наведене та рівність прав та обов'язків батьків по утриманню дитини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, щодо відмови в позові в частині стягнення додаткових витрат на дитини в розмірі 3718,85 грн., оскільки такі витрати ОСОБА_2 несе добровільно,

Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим судове рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді :