1Справа № 335/4198/17 2/335/2672/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м.Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.06.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому у Договорі.

Разом із тим, відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, у порушення вимог договору свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31.01.2017 року має заборгованість в розмірі 43 221 грн. 03 коп., з яких: 8 335 грн. 39 коп. - заборгованість за кредитом; 24 594 грн. 85 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 994 грн. 55 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частка); 2046 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 43 221 грн. 03 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою суду від 18.04.2017 року відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено в повному обсязі.

18.09.2018 року ОСОБА_2 подала суду заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2018 року була задоволена, заочне рішення у цій справі від 06.06.2017 року скасовано, а справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін на 05.11.2018 року на 13-00 год.

16.10.2018 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вона, не оспорюючи факту укладання кредитного договору та отримання грошових коштів в кредит, просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є підставою для відмови у позові, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором нею не виплачується з 31.03.2009 року.

01.11.2018 року до суду надійшла відповідь ПАТ КБ «ПриватБанк» на відзив ОСОБА_2, в якій Банк зазначає, що при укладені кредитного договору сторонами були обумовлені всі істотні умови договору, на виконання якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Протягом тривалого часу відповідач користувалася кредитними коштами та належним чином виконувала умови кредитного договору. Як зазначає Банк, правовідносини між сторонами тривають, зобов'язання належним чином відповідачем не виконані, а кредитором не прийняті. На підтвердження своїх позовних вимог Банк надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, який відповідачем не спростовано, а тому всі суми нараховані позивачем, підлягають стягненню з відповідача. Крім того, як зазначає представник Банку, підстави для застосування строків позовної давності відсутні, оскільки згідно умов договору, а саме п. 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг, з якими відповідач була ознайомлена під час підписання кредитного договору, договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії кредитного договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Вказані обставини, за твердженням Банку свідчать про те, що кредитний договір є чинним та продовжує свою дію, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. 05.11.2018 року до суду надійшла заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій вона просить справу розглянути у відсутність представника позивача, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, в задоволенні позову Банку просять відмовити у повному обсязі.

Зважаючи на те, що учасники справи були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явилися, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників справи, на підставі доказів, що є в розпорядженні суду.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 червня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку».

Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до «Умов та Правил надання банківських послуг», банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, яка додана до позову, кредитний ліміт протягом дії кредитного договору неодноразово змінювався.

Згідно п.3.2., п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.6.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач належним чином своїх зобов'язань за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого в неї перед Банком виникла заборгованість.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 27 червня 2007 року, який міститься в матеріалах справи і не спростований відповідачем, загальна сума заборгованості станом на 31.01.2017 року становить 43 221 грн. 03 коп., з яких: 8 335 грн. 39 коп. - заборгованість за кредитом; 24 594 грн. 85 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 994 грн. 55 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частка); 2046 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З розрахунку заборгованості, який додано до позову, та виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 27.06.2007 року, встановлено, що останнє погашення за кредитним договором було здійснено 31.03.2009 року в сумі 7,05 грн.

Разом із тим, з позовом про стягнення заборгованості Банк звернувся лише 30.03.2017 року, тобто поза межами трирічного строку звернення до суду за захистом своїх прав, який в даному випадку рахується з часу здійснення останнього платежу.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» з приводу того, що кредитний договір продовжує свою дію з урахуванням положень п. п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, з огляду на наступне.

Дійсно, згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Проте, виходячи з вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що останнє погашення за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2, відбулося 31.03.2009 року, а черговий платіж, позичальник повинна була здійснити наступного місяця, що не спростовано ПАТ КБ «ПриватБанк».

Після 31 березня 2009 року рахунок відповідача фактично був заблокований. Банком нараховувалися підвищені проценти на залишок заборгованості за кредитом, на прострочені проценти, штрафи, пеня та комісія. Проте, відповідач жодних дій на виконання умов договору не вчиняла, що свідчить про відсутність у неї наміру продовжити кредитні відносини.

Отже, позивачу вже у квітні 2009 року було відомо про порушення відповідачем умов кредитного договору, картковий рахунок позичальника фактично був заблокований, що свідчить про відсутність у позичальника наміру на продовження дії кредитного договору, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 261 ЦПК України саме з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності, а тому звернувшись до суду з позовом лише у березні 2017 року, тобто через 8 років з часу здійснення останнього платежу, ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строки позовної давності.

З огляду на викладені обставини, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити внаслідок пропуску Банком строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 05.11.2018 року.

Суддя: В.В. Калюжна