Провадження № 2/219/313/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

за участю секретаря Котинської А.О.

представника позивача Давіденко О.І.,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами за правилами загального позовного провадження в залі м. Бахмут цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Бахмутської міської ради (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Сибірцева, 190) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2), про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2), про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що на первинному обліку в службі у справах дітей Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради перебуває малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини в свідоцтві про народження записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дитини - ОСОБА_2 Відповідно до інформації, наданої Бахмутським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, встановлено, що 20 лютого 2017 року до БМЦСССДМ надійшло повідомлення від старшої акушерки пологового відділення щодо ОСОБА_2, яка 16 лютого 2017 року поступила до пологового відділення в алкогольному сп'янінні та народила мертву дитину. Співмешканець ОСОБА_2 ОСОБА_4 відвідує її в алкогольному сп'янінні. Було здійснено соціальне інспектування даної родини, але вдома нікого не було. З телефонної розмови з ОСОБА_2 стало відомо, що дитина гуляє на вулиці з батьком. Дочекавшись батька з'ясувалось, що він перебуває в стані сильного алкогольного сп'яніння і з ним знаходилась дитина. До квартири не пустив, кажучи про те, що там брудно, їжі для дитини не має. Було прийнято рішення про виклик працівників Національної поліції та доставлення дитини до дитячої лікарні. 20 лютого 2017 року в КЗОЗ «Бахмутська дитяча лікарня» співробітниками поліції та спеціалістами служби у справах дітей доставлена малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він знаходився у педіатричному відділенні КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» з 20 лютого 2017 року по 11 травня 2017 року та переведений до дитячого будинку «Антошка» м. Краматорськ. Рішенням виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 12 квітня 2012 року №97 та від 12 квітня 2017 року №98 малолітній дитині ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано в державний заклад на повне державне утримання. За час перебування хлопчика в будинку дитини, згідно журналу обліку відвідувань, мати дитину не відвідувала, її долею, життям та здоров'ям не цікавилась, не виявляла батьківської уваги та турботи, матеріальної допомоги не надавала, ніяких заходів для повернення дитини до родини не здійснювала. Відповідач має ще двох неповнолітніх дітей, яких рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2009 року відібрано без позбавлення батьківських прав у зв'язку із антисанітарними умовами проживання, зловживання алкогольними напоями. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2009 року вона позбавлена батьківських прав. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала повністю та надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, просила у їх задоволені відмовити в повному обсязі, мотивуючи це тим, що дитина завжди була чиста, йому були зроблені усі щеплення, в хаті завжди тепло та чисто, воду беруть у сусідки. 14 лютого 2017 року вона з чоловіком випили трохи вина, потім їй стало погано та вона потрапила у лікарню, і коли вона була у лікарні то дитину забрали. Зараз вона дитину відвідує, приїжджає до нього, вже 3 рази у нього була. Вона не п'є, просить не позбавляти її батьківських прав, у дитини вдома є іграшки, своя кімната.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов не підлягає, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками записані: батько (зі слів матері) ОСОБА_5, мати - ОСОБА_2, відомості щодо батька підтверджуються копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

З копії акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 13 березня 2017 року (а.с.8) вбачається, що 20 лютого 2017 року в КЗОЗ «Бахмутська дитяча лікарня» поступила дитина ОСОБА_3, стан здоров'я дитини задовільний.

Відповідно до копії заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 січня 2009 року (а.с.9) відібрано малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, від їх матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав, передавши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на виховання в обласний спеціалізований будинок дитини м. Артемівська. Рішення набрало чинності 27 січня 2009 року.

Згідно копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 липня 2009 року (а.с.10) позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішення набрало чинності 25.07.2009 року.

З копії листа начальника управління охорони здоров'я Бахмуської міської ради від 29 вересня 2017 року (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_2 доставлена машиною швидкої допомоги в тяжкому стані. Госпіталізована ОСОБА_2 до пологового відділення з діагнозом: вагітність УІ, 38 тижнів. Передчасне відшарування нормально розташованої плаценти. Антенатальна загибель плоду. Медичний огляд на стан сп'яніння не здійснювався із-за необхідності екстреного оперативного втручання. 20.02.2017 року дитина ОСОБА_3 був доставлений до дитячого приймального відділення КЗОЗ «Бахмутська дитяча лікарня» у зв'язку з тим, що мати знаходилась у пологовому будинку, а дитина знаходилась вдома зі співмешканцем матері, який був у стані алкогольного сп'яніння.

Згідно копії листа ЧП «Наш дом плюс» від 19 вересня 2017 року (а.с.14) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не значиться (зареєстрованою ніколи не була). Квартира АДРЕСА_1 знаходиться у нежитловому антисанітарному стані, у ній ніхто не проживає.

Відповідно до копії листа першого заступника міського голови від 17 серпня 2017 року (а.с.15) ОСОБА_2 зареєстрована з 28 січня 2003 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16).

З копії рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 12 квітня 2017 року (а.с.17) вбачається, що надано малолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, статус дитини позбавленої батьківського піклування.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Бахмутської міської ради від 12 квітня 2017 року (а.с.18) малолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, влаштована в державний заклад на повне державне утримання.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 орган опіки та піклування Бахмутської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.19-21).

Допитаний у суді свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він з відповідачем живе у цивільному шлюбі, з їдою у них проблем узагалі не було, дитина завжди чиста, одягнута, доглянута, вона його купали кожного вечора. У той день коли у нього забрали сина, він йшов з лікарні від відповідача і у її тітки випив небагато горілки, їм не надавали дозволу на відвідування дитини, тому вони і не відвідували сина. Вони працюють на теплицях, тому гроші в них є, надає суду на огляд відеозапис на мобільному телефоні, де видно прибрану кімнату та чисті умови квартири. Просить не позбавляти відповідача батьківських прав, оскільки вони дуже люблять сина.

З копії листа в.о. директора дитячого будинку від 26 березня 2018 року (а.с.71) вбачається, що мати малолітнього ОСОБА_3 звернулась до адміністрації з метою відвідування сина у закладі. Після проходження медичного огляду мати дитини відвідувала свого сина в дитячому закладі: 28 січня 2018 року, 05 лютого 2018 року, 14 березня 2018 року та виявляла бажання частіше відвідувати хлопчика, але у зв'язку з карантином у закладі це не можливо. Приносить дитині солодощі, фрукти, іграшки.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 02 квітня 2018 року (а.с.72) санітарно-гігієнічний стан житла, де проживає відповідач за адресою: АДРЕСА_1, задовільний, але санвузол потребує ремонту. Під час відвідування у кімнатах було чисто, в наявності дитячі іграшки, постільна білизна, посуд та інші побутові прилади.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, то позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо тих дітей, стосовно яких ними була вчинена протиправна поведінка.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача мало місце неналежне виконання своїх обов'язків, але це невиконання було пов'язано як об'єктивними так і суб'єктивними причинами, а саме через знаходження її у лікарні та тяжкому стані. Представник позивача не довели суду, що спілкування відповідача з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів їх дитини. На момент звернення позивача до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських права відповідача, дитині виповнилось лише 3 роки. За таких обставин у суду відсутні правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, оскільки наразі відповідач змінилась, у неї поліпшені умови для життя дитини, що також підтверджується актом житлових умов відповідача та не заперечується позивачем. Наданий суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає передчасним та не приймає до уваги під час ухвалення рішення, оскільки як було встановлено в судовому засіданні належних та достатніх роз'яснювальних заходів з відповідачем не проведено. Окрім цього, судом встановлено, що відповідач змінилась на кращу сторону, їздить провідувати свою дитину, возить їй іграшки, солодощі, намагається їздити до своєї дитини частіше.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним застосувати до відповідача заходи попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, оскільки у разі ухилення нею від цих обов'язків, відповідач може бути позбавлена батьківських прав. Контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків покласти на органи опіки та піклування.

За таких обставин суд вважає, що позивачем не було належним чином доведено, що на теперішній час є обґрунтовані підстави для застосування крайнього заходу відносно відповідача та позбавлення її батьківських прав, у зв'язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, передання малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на опікування органу опіки та піклування Бахмутської міської ради, стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь установи чи особи, яка в подальшому буде опікуватись дитиною, щомісячно до досягнення повноліття задоволенню не підлягають.

Судові витрати суд вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави, оскільки у задоволені позову відмовлено, а позивач звільнений від їх сплати на підставі ст. 3 п.2.14 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2-4, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог органу опіки та піклування Бахмутської міської ради (місцезнаходження: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Сибірцева, 190) до ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) про позбавлення батьківських прав у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, передання малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на опікування органу опіки та піклування Бахмутської міської ради, стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь установи чи особи, яка в подальшому буде опікуватись дитиною, щомісячно до досягнення повноліття - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків покласти на органи опіки та піклування.

Повний текст рішення суду складено 11 травня 2018 року і його копію у цей день можна отримати в суді.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана за порядком передбаченим ст. 355 ЦПК України та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А.Брежнев