ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» листопада 2018 року

м. Харків

справа № 642/5245/15-ц

провадження № 22ц/818/1001/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

заявник - головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1,

заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2018 року в складі судді Євтіфієва В.М.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про розяснення рішення суду.

Заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження №№ 56696263, 56696173 з примусового виконання виконавчого листа № 642/5245/16-ц від 27 червня 2018 року, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із вказаної квартири без надання їм іншого житлового приміщення.

Зазначив, що 31 липня 2018 року до відділу надійшла заява від ОСОБА_4 про розяснення рішення в частині, за якою адресою необхідно провести примусове виконання рішення суду про виселення боржників.

Вказав, що згідно цієї заяви разом з боржниками проживає неповнолітня дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно мешкає з батьками. Рішення щодо виселення неповнолітньої дочки судом не прийнято.

Просив розяснити рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, за якою саме адресою провести виселення боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4; розяснити рішення суду щодо неповнолітньої дитини боржників щодо виселення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2018 року, в якій ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року виправлено описку, заяву головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 задоволено частково, розяснено головному державному виконавцю Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 наступне: у справі № 642/5245/15-ц, згідно рішення від 05 жовтня 2017 року виселення боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проводиться з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, в решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просили ухвалу скасувати, відмовити головному державному виконавцю Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1 в розясненні рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважали, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, та виклали доводи та вимоги апеляційної скарги, які тотожні вимогам заяви.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. від 05 вересня 2018 року справу повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року виправлено описку в судовому рішенні.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 19 вересня 2018 року.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Пилипчук Н.П. від 21 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

17 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_6 розподілено цивільну справу № 642/5245/16-ц (22ц/818/1001/18) за заявою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про розяснення рішення суду.

Відзивів до суду апеляційної інстанції від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не зявилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивована тим, що дійсно в резолютивній частині рішення суду не зазначено, з якого житлового приміщення необхідно здійснити виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у червні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Департамент Державної реєстрації Харківської міської ради Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Харківської міської ради Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції ОСОБА_8 про визнання недійсним договору, скасування рішення про реєстрацію прав та обтяжень, скасування запису про реєстрацію, визнання права власності, який в подальшому неодноразово уточнювали, доповнювали та просили визнати прострочення кредитора (позикодавця) ОСОБА_2 за договором позики, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (реєстраційний номер № 2710 від 02 листопада 2012 року); поновити порушене право ОСОБА_3, іпотекодержателя і майнового поручителя за договором іпотеки від 02 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (реєстраційний номер № 2710 від 02 листопада 2012 року), і власника іпотечного майна трикімнатної квартири № 43, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Клапцова № 52, житловою площею 63,9 кв. м., загальною площею 117,2 кв. м.; визнати недійсними пункти 2.3, 2.4 договору іпотеки від 02 листопада 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (реєстраційний номер 2710 від 02 листопада 2012 року), в тій редакції в якій вони викладені в договорі; в порядку поновлення порушеного права ОСОБА_3 скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_8 про реєстрацію прав та обтяжень № 20872463 від 23 квітня 2015 року про реєстрацію права власності на квартиру № 43 за адресою: м. Харків, вулиця Клапцова № 52 за ОСОБА_2; скасувати запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру № 43 за адресою: м. Харків, вулиця Клапцова № 52 за ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_3 право власності на трикімнатну квартиру № 43, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Клапцова № 52, житловою площею 63,9 кв. м., загальною площею 117,2 кв. м.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати, як з сторони, з вини якої виник судовий спір.

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення осіб, в якому просив зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити перешкоди в користуванні, належної йому на праві приватної власності, квартирою № 43 в будинку № 52 по вулиці Клапцова в м. Харкові і виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення; стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 81200,00 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на його користь повязані з оплатою послуг адвоката у розмірі 25000,00 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. та 1218,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Департамент Державної реєстрації Харківської міської ради Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Харківської міської ради Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції ОСОБА_8 про визнання недійсним договору, скасування рішення про реєстрацію прав та обтяжень, скасування запису про реєстрацію, визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення осіб, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено; позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 із вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення, в решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, скасовано забезпечення позову у вигляді арешту квартири № 43 за адресою: м. Харків, вулиця Клапцова № 52, накладеного ухвалою суду від 22 грудня 2015 року; стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 13 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 27 червня 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова видано два виконавчих листа № 642/5245/15-ц про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення.

Постановами Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05 липня 2018 року ВП № 56696263 та ВП № 56696173 відкрито виконавчі провадження з виконання виконавчих листів № 642/5245/15-ц виданих 27 червня 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2.

Як вбачається з пункту 21 розяснень наданих в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 271 ЦПК України розяснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлено до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Із змісту статті 271 ЦПК України вбачається, що розяснення рішення суду це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Як правило, розясненню підлягає резолютивна частина рішення суду, яка повинна містити чіткі формулювання щодо вирішення спірного правовідношення або інших заявлених вимог.

При цьому особи, які ініціювали розяснення у відповідній заяві мають вказати: що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим; які варіанти тлумачення рішення; як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини рішення суду може вплинути на ефективність його виконання.

Поряд з резолютивною частиною рішення суду може бути розяснена і мотивувальна частина. Потреба у цьому виникає у разі необхідності підтвердження преюдиціально встановленого факту чи правовідношення, визнаного судовим рішенням, що вступило в законну силу.

З матеріалів справи вбачається, що цивільну справу розглянуто виключно в межах заявлених сторонами позовних вимог, відмовивши в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та задовольнивши частково зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2

Зі змісту зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що ОСОБА_2 просив, зокрема, виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_3.

Проте, в резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено: виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із вказаної квартири без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, правильно виходив з того, що резолютивна частина рішення є незрозумілою та підлягає уточненню, не змінюючи змісту судового рішення, та більш повно і зрозуміло розтлумачив державному виконавцю незрозумілу для нього резолютивну частину рішення.

Посилання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на те, що в цьому випадку суд може видати по справі лише додаткове рішення, в якому визначить резолютивну частину у тому вигляді, яке буде прямо передбачати заходи примусового виконання рішень і лише в цьому випадку виданий на підставі додаткового рішення виконавчий документ зможе передбачати примусове виселення, яке полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, є необґрунтованими виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Проте, зі змісту рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року вбачається, що всі позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та всі зустрічні вимоги ОСОБА_2 судом розглянуто та їм надано відповідну правову оцінку, однак в резолютивній частині рішення не конкретизовано, з якої саме квартири необхідно виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Доводи ОСОБА_3, ОСОБА_4 щодо того, що в резолютивній частині рішення суду не визначено, з якої конкретно квартири (номер квартири, номер будинку, найменування вулиці і міста) вони підлягають виселенню; що в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно виселити із вказаної квартири, тобто у виконавчому листі не визначено з якої квартири, з якого будинку, по якій вулиці і в якому місті або селищі їх слід виселяти; що питання про виселення їхньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом не вирішувалось зовсім і з цього приводу будь-яких розяснень рішення суду бути не може, в той час, як постійним місцем проживання неповнолітньої дитини визначається місце проживання її батьків, і дитина дійсно проживає разом із своїми батьками; що резолютивна частина рішення не передбачає заходи примусового виконання рішення тому, що в резолютивній частині рішення, а відповідно і у виконавчому документі не визначено приміщення, яке підлягає звільненню від боржника, його майна, домашніх тварин; що в тому вигляді, в якому на дійсний час існують два виконавчих документа вони являються такими, що не підлягають виконанню; що єдиною підставою для здійснення виконавчих дій для державного виконавця являється не рішення суду, а лише виконавчий документ, що містить виключно резолютивну частину рішення, а ухвалою суду навіть про розяснення рішення суду не можливо замінити резолютивну частину рішення і сам виконавчий документ, враховуючи те, що ухвала суду про розяснення виконавчим документом не являється, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не можуть бути підставою для скасування судового рішення, а є підставою для його оскарження в касаційному порядку.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч. ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_9

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.