Справа № 545/297/18
Провадження №2/523/2982/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2018 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді -Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області та Одеської міської ради, третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з вказаним позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, Одеської міської ради, третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року цивільну справу № 545/297/18 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси.

За уточненим позовом від 05.05.2018 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили визнати, що ОСОБА_4 набула право власності:

- на квартиру №122 за адресою: м.Одеса, вул. Дніпропетровська дорога (ОСОБА_6), 68, належну ОСОБА_7 відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5126140 від 20.06.2013 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.06.2013 року, зареєстрованого в реєстрі №2-493 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_9, яка померла 26.07.2012 року,

- на земельні ділянки: площею 5,74 га, кадастровий номер :03:000:0171, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі), та площею 0,10 га., кадастровий номер :06:000:1054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, належних ОСОБА_7 згідно державного акту серія ЯГ №862075, виданого 03.11.2008 року головою Прилуцької районної державної адміністрації ОСОБА_10,

в порядку спадкування, прийнявши спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7, яка померла 28.06.2017 року;

ОСОБА_3 набув право власності:

- на квартиру №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, належну ОСОБА_7 відповідно до договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі під номером 1888 від 02.08.2011 року,

- на автомобіль марки «PEUGEOT», модель «ВІРРЕR», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_3 відповідно свідоцтва транспортного засобу серії САО №857652, виданого Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області прийнявши спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_7, яка померла 28.06.2017 року.

В обгрунтування вимог позивачі вказували на те, що після смерті ОСОБА_7 матері позивача ОСОБА_4 та дружини позивача ОСОБА_3 відкрилася спадщина . 11.05.2017 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповідала все своє майно позивачу ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи і має право на обовязкову частку. 16.01.2018 року вони звернулися до приватного нотаріуса з проханням укласти договір про поділ спадщини, однак 18.01.2018 р. отримали постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії. Вказуючи на порушення їх прав звернулися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 підтримав позов та просив його задовольнити. Від позивача ОСОБА_4 надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи без її участі.

Представники відповідачів та третя особа в судове засідання не зявилися, направили до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог виходячи з наступного.

Як було судом встановлено 28.06.2017 року померла ОСОБА_7 (а.с.13). За життя за нею було зареєстровано на праві власності наступне майно:

- квартира №122 за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія ( раніше Дніпропетровська дорога), 68, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №5126140 від 20.06.2013 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.06.2013 року, зареєстрованим в реєстрі №2-493 державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, після смерті ОСОБА_9, яка померла 26.07.2012 року (а.с.38),

- земельні ділянки: площею 5,74 га, кадастровий номер :03:000:0171, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі), та площею 0,10 га., кадастровий номер :06:000:1054, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пасовища), які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, що вбачається з державного акту серія ЯГ №862075, виданого 03.11.2008 року головою Прилуцької районної державної адміністрації ОСОБА_10 (а.с.39-40),

- квартира №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, придбана 02.08.2011 року за договором купівлі-продажу зареєстрованим в реєстрі під номером 1888 від 02.08.2011 року (а.с.32-33),

Право власності на автомобіль марки «PEUGEOT», модель «ВІРРЕR», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_3 відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №857652, виданого Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області 24.04.2013 р.(а.с.80).

Судом також встановлено, що 12.09.2006 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, актовий запис №348, складений відділом РАЦС Прилуцького міськрайонного управління юстиції (а.с.26).

Позивач ОСОБА_4 народилася 03.07.1992 року і її матірю є ОСОБА_7 (до шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_11 (а.с.27).

11.05.2017 року ОСОБА_7 склала на користь доньки заповіт, яким все майно заповідала ОСОБА_12 (а.с.28).

Згідно з довідкою сільського голови Щербанівської сільської ради ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини спільно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 (раніше Леніна) буд.13, кв.55 разом із спадкодавцем (а.с.160,168).

Як видно з постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 від 18.01.2018 року №10 після смерті ОСОБА_7 було відкрито спадкову справу №8/2017 щодо її майна, за заявами доньки ОСОБА_4, та чоловіка ОСОБА_3, інваліда 3 групи (а.с.24-29).

За змістом вказаної постанови приватним нотаріусом було відмовлено у видачі ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №122 за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія ( раніше Дніпропетровська дорога), 68, земельні ділянки, та у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, та автомобіль, у звязку з тим, що спадкування відбувається всього майна а не його частини, а по автомобілю, який є спільним сумісним майном подружжя, право власності має набуватися за рішенням суду (а.с.30-31).

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормами частин 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Згідно з нормами ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України (в редакції станом на час придбання майна) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

За нормами ч.1 ст.60 СК України (в редакції на час придбання майна) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, тобто становлять по 1/2 частки.

Відповідно до ч.2 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Отже, враховуючи вказані норми, час та підстави набуття майна, особистим майном ОСОБА_7 є квартира №122 за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія ( раніше Дніпропетровська дорога), 68, а також земельні ділянки, тоді як квартира №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, та автомобіль марки «PEUGEOT», модель «ВІРРЕR», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є спільним сумісним майном подружжя, 1/2 частини якого належить кожному на праві власності.

Таким чином, спадковим майном є квартира №122 за адресою: м.Одеса, вул.Семена Палія ( раніше Дніпропетровська дорога), 68, земельні ділянки, 1/2 частини квартири №55 за адресою: с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.Леніна, 13, та 1/2 частини автомобіля.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За вимогами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК України).

За нормами ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно з вимогами ч.1,2,3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За вимогами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи зазначені норми та вказане майно позивач ОСОБА_3 має право на обовязкову частку, яка складає половину частини, яка належала б йому у разі спадкування за законом, а саме, на 1/4 квартири №122 складає -134654,75 грн. (538619 грн./4), 1/4 частини земельних ділянок: кадастровий номер :03:000:0171, кадастровий номер :06:000:1054 8368,75 грн. (33475 грн./4 ), 1/8 частини квартири №55 53575 грн. (428600 грн./8) та 1/8 частини автомобіля 12512,5 грн.(100100 грн./8), а всього вартість успадкованого чоловіком спадкодавця склала 209111 грн..

Вартість спадкового майна, на яке заявив своє право позивач ОСОБА_3, а саме квартира №55 та автомобіль марки «PEUGEOT», є більшою ніж та на яку він має право і дорівнює 528700 грн. (428600 грн. +100100 грн.).

Отже, заявлений розподіл порушує права іншого позивача ОСОБА_4.

При цьому, суд звертає увагу на те, що кожний спадкоємець подавши заяву вчинив дії по прийняттю спадщини в частинах відповідно до спадкування за заповітом, і в даному випадку позивач ОСОБА_3 прийняв обовязкову частку, яка складає 1/4 квартири №122, 1/4 частини земельних ділянок, 1/8 частини квартири №55 та 1/8 частини автомобіля, загальна вартість якої склала 209111 грн., а позивач ОСОБА_4 прийняла спадщину за заповітом , яка складається з 3/4 квартири №122 (403964,25 грн.), 3/4 частини земельних ділянок (25106,25 грн.), 1/8 частини квартири №55 (53575 грн.) та 1/8 частини автомобіля (12512,5 грн.), загальна вартість якої склала 495158 грн..

Крім того, запронований поділ спадкового майна змінює частки у вказаному майні.

Як видно із змісту норм 1268,1269,1273 ЦК України не передбачено прийняття спадщини в частині і не прийняття іншої частини майна.

У звязку з чим суд прийшов до висновку, що відмова нотаріуса у розподілі майна була обгрунтованою.

Як визначено ч.1,2 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року. встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як судом встановлено з матеріалів спадкової справи, перешкод у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, саме у розмірі прийнятих часток не було, отже і жодного права спадкоємців не було порушено, оскільки після оформлення спадкових прав вони мають право розпорядитися спадковим майном на власний розсуд, із цього суд не вбачає взагалі наявність спору. А вказаний позивачами розподіл спадкового майна не відповідає вказаним вище нормам.

При цьому, суд також звертає увагу на те, що безпідставним є також і саме звернення з вимогами до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області та Одеської міської ради, оскільки вказаними відповідачами не було порушено прав позивачів.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,89,258,259,263-265,273,354 пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області та Одеської міської ради, третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5, про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.11.2018 р.

Суддя: