справа №619/4431/16-ц
провадження №2-ві/619/1/18
У Х В А Л А

( про задоволення заяви про відвід судді)

15 травня 2018 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі:

Головуючого: судді Кононихіної Н. Ю.

при секретарі: Мєщан І. О.

розглянувши у судовому засіданні в місті Дергачі

заяву ОСОБА_1 «про відвід судді»

у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 «про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним»,

встановив

До Дергачівського райсуду Харківської області звернулася із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 «про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним».

Позивач по справі ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про відвід головуючого судді Болибок Є. А. з підстав визначених п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, а саме, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, оскільки відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву, матеріали справи, вважає заяву про відвід судді Болибок Є. А. такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Підстави для відводу судді передбаченіст.36-37 ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р.).

При цьому судом встановлено, що заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року (головуючий суддя - Болибок Є.А.), відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди та усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком з надвірними будівлями у с. Черкаська Лозова по вул. Межова, 15, Дергачівського району, шляхом вселення ОСОБА_1 в житловий будинок (справа № 619/2556/14-ц, н/п 2/619/1132/14).

Однак, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком з надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Черкаська Лозова, вул. Межова,15 в іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23.02.2016року - рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові було скасовано, в частині позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні житловим будинком з надвірними будівлями, шляхом вселення ОСОБА_1 в спірне приміщення - було прийнято рішення про задоволення предявленого позову.

Ч. 4. ст. 10 ЦПК України вимагає від суду сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи: роз'яснення особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Суть принципу правосуддя при розгляді справ полягає у тому, що при здійсненні правосуддя не повинні викликати сумнівів ні суб'єктивна, ні об'єктивна неупередженість судді (суду). Причому має місце презумпція неупередженості.

Міжнародне право вимагає суворого дотримання принципу неупередженості суду. Згідно зі статтею 6 Конвенції, «кожна людина має право ... на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом ...». Конвенція як міжнародний договір є обов'язковою до застосування на Україні як джерело права. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди зобовязані використовувати Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В силу ст. 8 ОСОБА_7 України ОСОБА_7 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_7 України і повинні відповідати їй.

ОСОБА_7 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_7 України гарантується.

В силу ст. 19 ОСОБА_7 України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_7 та законами України.»

В силу п.5) ч. 1. ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Тому у даному разі суддя Болибок Є. А. підлягає відводу, так як вищевикладені обставини викликають сумнів в його неупередженості при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 «про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним».

Керуючись ст.ст.36,ст.40, ст.258-260, п. 14 ч. 1 ст.353,355 ЦПК України, суд, -

постановив

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 «про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним».

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно.

Суддя Н. Ю. Кононихіна