КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/791/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Степаненко Дмитро Васильович, про захист прав споживачів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Катющенко В.П., -

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2018 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасуватирішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі, не були позбавлені права звернення до нотаріуса із заявою про зняття обтяження, при цьому доказів про відмову у проведенні реєстрації зняття заборони обтяження не надано, у зв'язку з чим підстав вважати, що відповідачем порушується, не визнається або оспорюється право позивачів, немає. Залишаючи без задоволення позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів за втрату оригіналів документів та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із їх необґрунтованості та недоведеності.

Колегія суддів погоджується із висновками суду.

Встановлено, що 10 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»(правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

10 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 210290, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 зобов'язалася перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань за кредитним договором № 0.

Крім того, 10 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2, ОСОБА_4 укладені аналогічного змісту договори поруки № 210289, № 210291 відповідно.

В рахунок забезпечення виконання умов договору про надання споживчого кредиту, 10 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 87795, за яким останні передали в іпотеку банку нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1.

10 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір відповідального зберігання документів № 0, згідно якого ОСОБА_1 передав на зберігання банку оригінал свідоцтва про право власності на квартиру під АДРЕСА_1, а банк у свою чергу зобов'язався прийняти документи, зберігати їх на умовах договору і повернути їх у цілості і схоронності, у терміни зазначені в цьому договорі.

Відповідно до довідки АТ «УкрСиббанк» від 04 серпня 2016 року № 31-5/231 кредитний договір № 0 від 10 червня 2008 року, згідно якого заставленим майном є квартира за адресою АДРЕСА_1, що є власністю ОСОБА_1 вважається таким, що припинив свою дію.

11 серпня 2016 року АТ «УкрСиббанк» видано довідку про те, що договір іпотеки № 87795 від 10 червня 2008 року припинив свою дію. Кредитні зобов'язання боржника виконані у повному обсязі.

Довідка видана для пред'явлення за місцем вимоги із проханням вилучити запис з реєстру заборон, реєстру іпотек тощо, відносно майна, що належить боржнику ОСОБА_1, а саме: квартира АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що кредитні зобов'язання виконані у повному обсязі, кредитний договір та договір іпотеки визнані припиненими, однак банк, у порушення укладених договорів, не повернув оригінали документів, переданих на зберігання, та не вилучив відомості з державного реєстру іпотек відносно майна позивачів - квартири АДРЕСА_1, чим порушив права позивачів на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Позивачі просили зобов'язати банк зняти заборону шляхом вилучення запису з державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відшкодувати кошти за втрату оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру, та моральну шкоду.

Відповідно до ст. 4Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Встановлено, що кредитний договір № 0 від 10 червня 2008 року, та договір іпотеки № 87795 від 10 червня 2008 року припинили свою дію. Кредитні зобов'язання боржника виконані у повному обсязі.

Листом АТ «УкрСиббанк» повідомлено ОСОБА_1 про те, що документів, переданих на зберігання згідно договору від 10 червня 2008 року, не знайдено. Розпочато службову перевірку.

Згідно результатів службової перевірки місцезнаходження документів не встановлено. Описано порушення, а саме: втрата документа у процесі передачі з відділення до регіонального управління. Зазначено: відновити правовстановлюючий документ за рахунок банку.

За приписами п. 3 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником може бути іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки.

Відповідно до п.п. 5.1. п. 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки).

Позивачами не надано доказів звернення до нотаріуса із заявою про зняття обтяження, відмови у проведенні реєстрації зняття заборони обтяження.

Таким чином позивачами невірно було обрано спосіб захисту своїхпорушених прав.

Крім того позивачі не використовували позасудовий спосіб врегулювання спору, та не звертались із відповідною заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на квартиру до органу, який видав правовстановлюючий документ.

З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачі, не були позбавлені права звернення до нотаріуса із заявою про зняття обтяження на квартиру з урахуванням того, що банком надані відповідні довідки про припинення зобов'язань та договору іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення коштів за втрату оригіналів документів, суд першої інстанції вірно виходив із того, що банк не заперечує проти понесення витрат на відновлення втраченого свідоцтва. Крім того позивачами не доведено обґрунтованість заявленої суми.

Висновок суду про те, що вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними від заявлених основних, у задоволенні яких відмовлено, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник банку не заперечувала та підтвердила факт втрати оригіналу документа, не спростовують висновок суду про невірно обраний позивачами спосіб захисту порушеного права.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі звертались до нотаріуса в усному порядку, також не дають підстав для висновку, що при ухваленні рішення судом були порушені норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 23 травня 2018 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19 листопада 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко