Справа № 302/836/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 травня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Пилип Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу сектору охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації на рішення Міжгірського районного суду ухваленого 20 грудня 2017 року головуючим суддею Цімбота В.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до сектору охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до сектору охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що вона займає 0,5 посади лікаря терапевта, терапевтичного відділення Міжгірської районної лікарні та 0,5 посади лікаря-кардіолога поліклінічного відділення Міжгірської районної лікарні. Відповідно до наказу №71-о від 22.09.2017 року завідувача сектору охорони здоров'я Міжгірської РДА, позивач притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків. Зазначена догана оголошена з підстав смерті хворого ОСОБА_3, який ІНФОРМАЦІЯ_1 року по направленню сімейного лікаря ОСОБА_4 та завідуючої приймальним відділенням ОСОБА_5 був госпіталізований до Міжгірської районної лікарні. При первинному огляді хворого у терапевтичному відділенні, нею було діагностовано ряд важких захворювань, а тому, було призначено лікування. Хворий ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у вечірній час, що стало їй відомо 21.07.2017 року після виробничої наради. Вважає, що оскаржуваний наказ, у відповідності до вимог ст. 138 КЗпП України є незаконним, оскільки трудової дисципліни позивачем не порушено, її вина у смерті хворого не доведена, не складено акт із відповідними висновками комісії. Крім того, відповідачем порушено строки накладення дисциплінарного стягнення, визначені ст. 148 КЗпП України та строки ознайомлення з наказом про накладення такого стягнення, визначені ст. 149 КЗпП України. Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просила визнати незаконним та скасувати наказ №71-о від 22.09.2017 року завідувача сектору охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Рішенням Міжгірського районного суду від 20.12.2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ сектору охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації №71-о від 22.09.2017 року про оголошення ОСОБА_2, догани.

На дане рішення сектор охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зокрема зазначає, що судом не досліджено та не надано правової оцінки доказам які наявні в матеріалах справи, що підтверджує факт вчинення позивачем дій, що стали підставою для притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності. Також не взято до уваги доказів відповідача щодо строків притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та ступінь тяжкості вчиненого нею проступку.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що рішення суду є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування немає.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 9 Перехідних положень ЦПК України (тут і надалі в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 займає 0,5 посади лікаря терапевта, терапевтичного відділення Міжгірської районної лікарні та 0,5 посади лікаря-кардіолога поліклінічного відділення Міжгірської районної лікарні (а.с. 18-20, 21-22).

Відповідно до протоколу від 31.08.2017 року засідання клініко-експертної комісії сектору охорони здоров'я Міжгірської РДА встановлено порушення ОСОБА_2 функціональних обов'язків, зокрема: хворий ОСОБА_3, який ІНФОРМАЦІЯ_1 року по направленню сімейного лікаря ОСОБА_4 та завідуючої приймальним відділенням ОСОБА_5 був госпіталізований до Міжгірської районної лікарні у терапевтичне відділення та йому призначено ОСОБА_2 лікуючим лікарем. Недооцінивши діагнозу сімейного лікаря, загального стану хворого, не повторивши в динаміці ЕКГ, лікуючим лікарем при поступленні зроблено акцент на захворювання зі сторони легеневої системи при відсутності серйозної насторожуваності на ГКС, що потягло за собою недоліки в тактиці ведення хворого (хворий не попереджений про важкість стану, не призначено строгий ліжковий режим, про важкий стан хворого не попередженні родичі) та лікування (недоречно призначена антибіотикотерапія, призначено велику кількість метаболітичних препаратів, наявна поліпрагмазія). Смерть наступила у відділенні через 9 годин. Враховуючи важкий стан хворого при поступленні, пізню госпіталізацію, відсутність регулярного адекватного лікування, тактика ведення та лікування не вплинути на смерть хворого.

Відповідно до пропозицій клініко-експертної комісії сектору охорони здоров'я Міжгірської РДА завідувачу терапевтичним відділенням запропоновано крім іншого прийняти адміністративні міри до лікаря-кардіолога ОСОБА_2

Сектором охорони здоров'я Міжгірської РДА 07.09.2017 року винесено наказ №69-о про посилення контролю роботи у терапевтичному відділенні Міжгірської РЛ, та зокрема, завідувачій терапевтичним відділенням ОСОБА_6 отримати до 21.09.2017 року пояснення від підпорядкованого ординатора, лікаря-кардіолога терапевтичного відділення ОСОБА_2 щодо лікування хворого Ц. (медична картка стаціонарного хворого №3535) на підставі висновку комісії від 31.08.2017 року.

На підставі наказу №71-о від 22.09.2017 року завідувача сектору охорони здоров'я Міжгірської РДА, ОСОБА_2 притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за неналежне виконання своїх функціональних обов'язків.

Визнаючи незаконним та скасовуючи вищевказаний наказ, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено у чому саме полягає неналежне виконання позивачем своїх функціональних обов'язків.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Приймаючи наказ № 71-о від 22.09.2017 року про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, завідувач сектору охорони здоров′я Міжгірської РДА виходив із того, що КЕК СОЗ в протоколі від 31.08.2017 року встановлено неналежне виконання функціональних обов'язків.

Згідно пункту 2 розділу ІІ. «Основні завдання КЕК СОЗ» ПОЛОЖЕННЯ про клініко-експертну комісію Сектору охорони здоров′я Міжгірської РДА - клініко-експертна оцінка якості надання медичної допомоги та медичного обслуговування проводиться у випадках смерті пацієнтів, розбіжності встановлених діагнозів, недотримання ЗОЗ стандартів медичної допомоги та медичного обслуговування, …, а також у випадках, що супроводжувалися скаргами заявника та/або особи, яка представляє інтереси заявника.

Як слідує з висновків протоколу засідання КЕК СОЗ Міжгірської РДА від 31.08.2017 року, така встановила, що недооцінивши діагнозу сімейного лікаря, загального стану хворого, не повторивши в динаміці ЕКГ, лікуючим лікарем при поступленні зроблено акцент на захворювання зі сторони легеневої системи при відсутності серйозної насторожуваності на ГКС, що потягло за собою недоліки в тактиці ведення хворого (хворий не попереджений про важкість стану, не призначено строгий ліжковий режим, про важкий стан хворого не попередженні родичі) та лікування (недоречно призначена антибіотикотерапія, призначено велику кількість метаболітичних препаратів, наявна поліпрагмазія). Смерть наступила у відділенні через 9 годин. Враховуючи важкий стан хворого при поступленні, пізню госпіталізацію, відсутність регулярного адекватного лікування, тактика ведення та лікування не вплинути на смерть хворого.

З даного висновку слідує, що ОСОБА_2 як лікуючий лікар хворого Ц. припустилась недоліків у тактиці ведення хворого та лікуванні, хоч останнє не вплинуло безпосередньо на смерть хворого.

З оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_3 за № 3535 колегія суддів встановила, що така заповнена ОСОБА_2 як лікуючим лікарем вже після смерті хворого Ц. Тобто, після записів чергового лікаря (реаніматолога), який констатував смерть.

Протоколом патологоанатомічного дослідження за № 52 від 21.07.2017 року встановлено причину смерті хворого ОСОБА_3 якою була гостра серцево-судинна недостатність. Гострий інфаркт міокарду. Атеросклеротичний кардіосклероз. Хронічна ішемічна хвороба серця. Дана обставина була врахована КЕК СОЗ Міжгірської РДА при перевірці 31.08.2017 року неспівпадання клінічного та патологоанатомічного діагнозів хворого Ц.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, пояснив суду першої інстанції в чому проявились порушення недотримання функціональних обов′язків за які позивачка і була притягнута до дисциплінарної відповідальності з метою запобігання таких випадків у майбутньому.

Та саме за порушення ОСОБА_2 своїх функціональних обов′язків, що проявилось у неправильній тактиці ведення хворого та лікування, а не через смерть хворого ОСОБА_3 така і була піддана дисциплінарному стягненню.

Однак, судом першої інстанції дані обставини не були взяті до уваги та безпідставно відхилені.

Стосовно доводів ОСОБА_2 про те, що вона не була присутня на засіданні КЕК СОЗ Міжгірської РДА 31.08.2017 року, та що її ніхто туди не запрошував, колегія суддів зазначає таке.

Згідно пункту 6 розділу ІІ. «Основні завдання КЕК СОЗ» ПОЛОЖЕННЯ про клініко-експертну комісію Сектору охорони здоров′я Міжгірської РДА - на засіданні КЕК СОЗ у разі потреби або за особистою ініціативою може бути присутній заявник та/або особа, яка представляє інтереси заявника.

З даного пункту слідує, що заявник може бути присутнім на засіданні КЕК СОЗ у двох випадках, а саме, при наявності такої необхідності чи за особистої ініціативи. Тобто, правило обов'язкової присутності даний пункт Положення не містить, що вказує на безпідставність такого доводу позивачки.

Також в оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції зазначає, що відповідачем порушено строк притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, встановлений ст. 148 КЗаП України.

Тоді як у ст. 148 КЗпП України зазначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Дисциплінарне порушення, вчинене ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а виявлено на засіданні клініко-експертної комісії 31.08.2017 року та наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача винесено 22.09.2017 року, тобто в межах одного місяця з дня його виявлення, що відповідає вимогам ст. 148 КЗпП України.

Як передбачено ч. 1 ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Колегією суддів досліджено копію наказу № 69-о від 07.09.2017 року сектору охорони здоров′я Міжгірської РДА, яким у п.3 наказано отримати до 21.09.2017 року пояснення від ОСОБА_2 щодо лікування хворого Ц. На цьому наказі значиться оригінальна запис-пояснення ОСОБА_2 від 20.09.2017 року з приводу того, що її помилки в лікуванні хворого не було.

Зазначена обставина свідчить про те, що завідувач сектору охорони здоров′я Міжгірської РДА перед тим як вирішити питання про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, розпорядився отримати у ОСОБА_2 пояснення із приводу висновку до якого дійшла КЕК СОЗ Міжгірської РДА 31.08.2017 року. Таким чином, сектор охорони здоров′я Міжгірської РДА дотримався процедури передбаченої ч. 1 ст. 149 КЗпП України.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, ч. 3 ст. 149 КЗпП України.

Оскільки стягнення у виді звільнення працівника застосовується до такого, лише у виняткових випадках, прямо передбачених трудовим законодавством. То виходячи з ступеню тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, й було обрано ОСОБА_2 більш легке стягнення у виді догани.

За наведених обставин, сектор охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації при притягненні ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, діяв у відповідності до вимог трудового законодавства, та обрав належний вид дисциплінарної відповідальності для останньої.

Проте, судом першої інстанції не враховано встановлені обставини, та не надано належної оцінки доказам наданим відповідачем для спростування позовних вимог.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги у розмірі 960 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу сектору охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації, задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду від 20 грудня 2017 року, скасувати та ухвалити в справі постанову суду, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до сектору охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь сектору охорони здоров'я Міжгірської районної державної адміністрації судові витрати у розмірі 960 грн., судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді