ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/965/18 Справа № 202/7284/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
УХВАЛА

07 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року

по справі за скаргою ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявський Анатолій Миколайович, стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявський Анатолій Миколайович, стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» на дії державного виконавця.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 рокускаргу ОСОБА_1, суб'єкт оскарження: головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявський Анатолій Миколайович, стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» на дії державного виконавця- задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП 52515975) від 04.10.2016 року.

Скасовано постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Телявського Анатолія Миколайовича від 04.10.2016 року із виконання виконавчого листа № 2/0202/54/2014, виданого 13.05.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № KILG0 від 12 грудня 2007 року у розмірі 990892,65 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року та відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа - ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус" про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №KILG0 від 12 грудня 2007 року, а саме заборгованість за кредитом в сумі 692 874 грн. 27 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 289 701 грн. 69 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3316 грн. 69 коп., а також пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 5000 грн., а всього - 990 892 грн. 65 коп. В задоволенні зустрічного позовну ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк» про захист прав споживача фінансово-кредитних послуг та визнання договору поруки недійсним - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

13 травня 2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року видано виконавчий №2/0202/54/2014 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 692 874 грн. 27 коп. та судових витрат по 910 грн. з кожного, ухвала Апеляційного суду набрала законної сили 27 листопада 2014 року, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання було встановлено до 27 листопада 2015 року.

Постановою державного виконавця ДВС Веселинівського районного управління юстиції Буланчої О.В. від 13 листопада 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 49351039 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0202/54/2014 (а.с. 134), яке закінчено винесенням державним виконавцем ДВС Веселинівського районного управління юстиції Буланчою О.В. постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 11 грудня 2015 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2017 року, яка набрала законної сили, дії державного виконавця ВДВС Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області Буланча О.В. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 листопада 2015 року визнані незаконними, постанову про відкриття виконавчого провадження від 13 листопада 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2/0202/54/2014 скасовано.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Кайряк К.А. від 14 січня 2016 року, відкрито виконавче провадження ВП № 49798621 про примусове виконання виконавчого листа № 2/0202/54/2014 (а.с. 80), яке завершено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції Кайряк К.А. від 06 лютого 2016 року, у зв'язку з відсутністю у боржника майна та проживання боржника за адресою, що є територією ВДВС Дніпровського РУЮ (а.с. 88).

Постановою державного виконавця ДВС Братського управління юстиції Миколаївської області Горінської М.О. від 17 травня 2016 року, відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2/0202/54/2014 (а.с. 101).

Постановою державного виконавця ДВС Братського управління юстиції Миколаївської області Горінської М.О. від 23 червня 2016 року, виконавче провадження ВП №51129525 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0202/54/2014 закінчено, а виконавчий документ повернутий стягувану у зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо б було звернути стягнення з метою погашення заборгованості по виконавчому провадження на території Братського району Миколаївської області (а.с. 106).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року, яка набрала законної сили, дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Братського районного управління юстиції у Миколаївській області Горінської М.О. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/0202/54/2014 від 17.05.2016 року визнані протиправними.

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Телянського А.М. від 04 жовтня 2016 року, винесення якої є предметом оскарження, відкрито виконавче провадження ВП №52515975 з виконання виконавчого листа № 2/0202/54/2014. Згідно постанови виконавчий документ поданий 04 жовтня 2016 року.

Відповідно до положень ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент винесення вищезазначених постанов, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до положень статті 25 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції чинній на момент винесення вищезазначених постанов, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Тобто, згідно положень зазначеного закону винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом є моментом прийняттям його пред'явлення до виконання, та з цього часу строк пред'явлення виконавчого документу до виконання переривається.

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця ВДВС Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області Буланча О.В. по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 13 листопада 2015 року визнані незаконними, постанову про відкриття виконавчого провадження від 13 листопада 2015 року з примусового виконання виконавчого листа №2/0202/54/2014, якою було перервано строк пред'явлення виконавчого документу до виконання скасовано, тому строк пред'явлення виконавчого листа 2/0202/54/2014 на момент винесення постанови державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Телянського А.М. від 04 жовтня 2016 року закінчився.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 268,367,368,375,381,384 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова