Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 445/520/17

провадження № 61-10328 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Львівгаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну

ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2017 року у складі судді Струс Л. Б.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» (далі - ПАТ «Львівгаз») про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 19 квітня 2016 року

ПАТ «Львівгаз» видало довідку про непридатність газового лічильника, встановленого у будинку АДРЕСА_1, у будинку його батька ОСОБА_2, через його не відповідність вимогам державних стандартів.

За результатами перевірки газовий лічильник був визнаний непридатним для подальшої експлуатації та ремонту. На його неодноразові звернення про заміну та встановлення газового лічильника відповідач відмовляв, та повідомив про необхідність придбання нового лічильника за власні грошові кошти.

Посилаючись на те, що відмова відповідача у встановленні лічильника газу є незаконною і такою, що порушує його права як споживача, просив стягнути з ПАТ «Львівгаз» 1 150 грн 00 коп. завданих збитків у зв'язку із придбанням газового лічильника, та 63 850 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною відмовою відповідача у безоплатному встановленні лічильника.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14 вересня

2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю у відповідача обов'язку щодо заміни за власні кошти газового лічильника у житловому будинку, який належить ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, а відтак позивач не вправі вимагати у відповідача компенсації за придбаний ним газовий лічильник та відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не може вважатися споживачем у розумінні пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист споживачів», оскільки побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, яка приєдналася до умов договору постачання природного газу шляхом сплати рахунку за поставлений природний газ, та є власником житлового будинку за вказаною вище адресою. Доказів про перебування позивача у договірних відносинах з ПАТ «Львівгаз», він не надав.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку із несплатою позивачем судового збору за подання апеляційної скарги та надано строк для усунення зазначених недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до статті

22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за подання позовної заяви, але не звільнені від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_1 отримав копію ухвали апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2017 року, однак у визначений судом строк вимоги ухвали суду про усунення недоліків не виконав.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити дляпродовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, гарантією судового захисту прав споживачів, викладенні у статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», можуть бути реалізовані за умови їх забезпечення упродовж усієї процедури судового захисту, а не тільки під час подання позовної заяви, як було помилкового зазначено апеляційним судом.

Відзив на касаційну скаргу відповідачем не подано.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Системний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати, що споживачі її не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Крім того, стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як не містить і визначення про те, що такі пільги надаються лише при пред'явленні позову. За змістом 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору, як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, зокрема і при апеляційному перегляді, оскільки ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд та вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

Апеляційний суд наведеного не урахував, а тому оскаржувана ухвала не може вважатись законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, який повинен визначитись чи є заявник споживачем побутового природного газу, і в залежності від установленого вчинити подальші процесуальні дії щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Частиною 4 статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 грудня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

С.О. Погрібний

Г.І. Усик