Ухвала

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 185/1174/16-ц

провадження № 61-37693ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року у даній справі.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, яка була чинною на момент ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У відповідності до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена статтею 390 ЦПК Україниу чинній редакції.

Оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження та з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2018 року її залишено без руху та надано строк для усунення наявних у ній недоліків до 17 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. ОСОБА_1 необхідно було надати належні та достатні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, а також подати касаційну скаргу у новій редакції, яка за формою та змістом відповідала б вимогам статті 392 ЦПК України. Разом з тим, заявникові роз'яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали Верховного Суду від 03 липня 2018 року отримано ОСОБА_1 18 серпня 2018 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 липня 2018 року ОСОБА_1 надіслано до суду касаційної інстанції докази того, що вона отримала копію рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року лише 07 вересня 2018 року, на підставі заяви її представника від 31 серпня 2018 року, поданої до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. У зв'язку з викладеним ОСОБА_1 просить поновити їй строк на касаційне оскарження, вважаючи, що такий пропущений з поважних причин.

Водночас, у клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник зазначала, що про ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення вона довідалася 30 травня 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Оскільки вона є інвалідом 2 групи з дитинства, їй важко займатися юридичними справами без сторонньої допомоги, тому самостійно отримати копію оскаржуваного судового рішення не мала змоги.

За змістом частини третьої статті 393 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року ухвалено у відкритому судовому засіданні і 28 липня 2016 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, однак, не погоджуючись з ним, з касаційною скаргою ОСОБА_1 звернулася лише 01 червня 2018 року.

Надані ОСОБА_1 докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року не є належними.

Заявник не надала доказів вжиття нею своєчасних та належних мір для того, аби не пропустити строк на касаційне оскарження вказаного судового рішення. Обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не вказують на наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених належними доказами, у зв'язку з якими вона звернулася з касаційною скаргою лише у червні 2018 року.

Враховуючи те, що касаційну скаргу подано більше ніж через 1 рік 9 місяців після закінчення строку на касаційне оскарження, а зазначені заявником причини пропуску строку свідчать про її бездіяльність і не зумовлені особливими і непереборними обставинами, вказані ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, а тому суд не знаходить підстав для відкриття касаційного провадження.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов