ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Буймовой Л.П.,

за участі:

секретаря Корченко О.Я.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 в м.Фастові по вул.Кірова порушила правила дорожнього руху, передбачені п.п.11.1 Правил дорожнього руху України, а саме допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів. ОСОБА_1 вважає, що сума відшкодування завданих збитків перевищує суму виплати, здійсненої йому Страховиком. Тому, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 77210, 76 грн, позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 1 159, 91 грн та моральну шкоду в розмірі 5000 грн, суму коштів пов»язаних з наданням правової допомоги в розмірі 3500 грн та судовий збір.

Позивач ОСОБА_2Г.в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні просила задовольнити позов повністю, зауважила, що хоча позивач надав квитанції про витрати на ремонт автомобіля на суму більшу, ніж визначена у висновкі експертизи, проте позовні вимоги позивач не збільшує, залишає вирішення питання щодо розміру матеріального збитку на розсуд суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позицію свого представника, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні категорично не згодна з позовними вимогами. Подала письмові пояснення та заперечення проти позову. При чому, звернула увагу суду на те, що позивачами надані не послідовні та різні докази, які суперечать один одному. Зазначила, що її відповідальність застрахована, а Страхова компанія виплатила позивачам суму завданих збитків. Тому просить відмовити у позові повністю.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

03.05.2016 о 19 год по вул..Кірова в м.Фастів, ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не була уважна, допустила виїзд на смугу зустрічного руху, де сталось зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» та, як вбачається із страхового акту №ОЦВ-16-3415/1, остання виконала всі вимоги передбачені ст.33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

12.05.2016 кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, внесене до ЄРДР за №0001019 від 04.05.2016 закрито у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки внаслідок скоєної ДТП за участі водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4, потерпіла ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження синці на обличчі та синець на лівому плечі, діагноз струс головного мозку не підтверджений клінічними та об»єктивними даними (а.с.29 матеріалів кримінального провадження №0001019).

08.06.2016 постановою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Шмигу О.П. визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, саме за те, що вона 03.05.2016, керуючи автомобілем НОМЕР_3 в м.Фастові по вул.Кірова порушила правила дорожнього руху, передбачені п.п.11.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не була уважна, допустила виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, що спричинило пошкодження транспортних засобів (адміністративна справа 3/381/758/16).

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ №215/5-16, виконаного на замовлення ОСОБА_1 за договором від 13.05.2016 (автомобіль НОМЕР_2, 2006 року), вартість матеріального збитку складає 58 504, 10 грн, ринкова вартість автомобіля складає 153 130 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 114 253, 02 грн (а.с.15-35).

07.06.2016 в м.Вінниця між ОСОБА_1 та представником ТОВ «АКА-64» ОСОБА_5 складено Акт №ОУ-0000202 здачі-прийняття робіт (надання послуг), в якому визначені, які роботи були виконані з автомобілем НОМЕР_2, 2006 року, вартість виконаних робіт, вартість запчастин, матеріалів, транспортування ТЗ до місяця ремонту загальна вартість робіт (послуг) склала 119 905, 76 грн (а.с.37-38).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 04.07.2016 ТОВ «АКА-64» за ремонт авто акт 202 від 01.07 2016 від ОСОБА_1 прийнято сто дев»ятнадцять тисяч дев»ятсот п»ять грн 76 копійок (а.с.39).

Згідно Товарного чеку від 24.05.2016 за дублікат автономера АА 8202 ВЕ та автомобільної планки сплачено 430 грн (а.с.55, 56).

Що стосується позивача ОСОБА_2, то під час ДТП 03.05.2016 вона перебувала в автомобілі ОСОБА_1 (а.с.1, 32 матеріалів кримінального провадження №0001019)

Згідно Довідки Фастівської ЦРЛ №439/1259 від 03.05.2016 ОСОБА_2 поставлений діагноз «струс головного мозку», від стаціонарного лікування вона відмовилась (а.с.57).

Позивачем ОСОБА_2 надані результати огляду МРТ, квитанції по оплаті МРТ та квитанції по оплаті різних медичних препаратів (а.с. 42, 45, 48).

Згідно виписки із амбулаторної картки №242, виданої лікарем ОСОБА_6 ОСОБА_2 знаходилась на амбулаторном лікуванні в лікувально-діагностичному центрі з 23.05.2016 по 15.06.2016 (а.с.49).

Як вбачається з відповіді від 05.08.2016 №09-02012/8969 на запит адвоката ОСОБА_3, НАСК «Оранта» повідомлено, що розрахунок страхового відшкодування було здійснено відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004. При розрахунку розміру матеріального збитку бралися до уваги результати проведеного огляду 27.05.2016 пошкодженого транспортного засобу Hyndai Аccent, д.н.з. НОМЕР_4 та ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої Наказом МЮУ та Фонду держмайна України №1335/1159 від 24.07.2009. Згідно автотоварознавчого дослідження №АА8202ВЕ-3 від 01.07.2016 вартість відновлювального ремонту ТЗ Hyndai Аccent, д.н.з. НОМЕР_4, в результаті пошкодження при ДТП склав 32 749, 43 грн. Згідно страхового акту №ОЦВ-16-3415/1 ПАТ НАСК «Оранта» та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, Страховиком 14.07.2016 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 32 239, 43 грн на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» (32 749, 43 грн 500 грн франшиза) (а.с.59).

Крім того, у вищезазначеній відповіді зазначено, що «у разі надання Вами оригіналів актів виконаних робіт зі станції технічного обслуговування та документів, що підтверджують дійсні витрати на відновлювальний ремонт (квитанції, чеки), Страховиком буде проведено аналіз та можливий перерахунок розміру вартості ремонтно-відновлювальних робіт на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства, згідно наданих актів виконаних робіт» (а.с.59 зворот).

ПАТ НАСК «Оранта», в особі Начальника управління врегулювання був складений Страховий акт №ОЦВ-16-3415/1 щодо страхового випадку 03.05.2016 та Розрахунок страхового відшкодування (а.с.61).

Листом від 17.10.2016 за №09-02-12/11871 директором Департаменту врегулювання збитків ПАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_1 повідомлено, що згідно страхового акту №ОЦВ-16-3415/2 НАСК «Оранта» та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, Страховиком було прийнято рішення щодо доплати страхового відшкодування у розмірі 14 000, 00 грн на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.115).

На виконання ухвали суду від 03.07.17, представником ПАТ НАСК «Оранта» надані суду матеріали страхової справи №3215 по факту ДТП, яке сталося 03.05.2016 разом із роз»ясненнями по виплаті страхового відшкодування. В даних роз»ясненнях зазначено, що, зокрема, претензій чи зауважень до проведеного огляду пошкодженого автомобіля учасники огляду не пред»являли і своїм власноручним підписом в акті огляду підтвердили правильність та повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів. Результати цього огляду були покладені в основу зазначеного дослідження з визначення розміру матеріального збитку… 08.09.16 ОСОБА_1 звернувся до НАСК із заявою про перегляд розміру страхового відшкодування на підставі акту здачі-приймання робіт від 07.07.2016 та квитанції прибуткового касового ордеру від 04.07.2017 на суму 119 095 грн 76 коп. Дані документи були прийняті до уваги НАСК «Оранта»…При перевірці акту виконаних робіт відділом врегулювання збитків Компанії було встановлено, що частина пошкоджень не відноситься до даного страхового випадку та не зафіксована в протоколі огляду. В зв»язку з чим між Страховиком та потерпілою особою було погоджено суму доплати по акту приймання передачі виконаних послуг на суму 14000 грн, що підтверджується заявою погодженням від ОСОБА_1 від 10.10.2016, яка була виплачена у встановлені законом строки (а.с.146-174).

Згідно ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо ця особа не доведе відсутності своєї вини.

Згідно ст.1188 ЦК України (п.1) шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.

Таким чином, у відповідача виникло зобовязання по відшкодуванню позивачу завданої йому внаслідок пошкодження його майна матеріальної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта» та, як вбачається із страхового акту №ОЦВ-16-3415/1, остання виконала всі вимоги передбачені ст.33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховимвипадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати,пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу,розрахованого у порядку,встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з розясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна Українивід 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395).

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта».

Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_4 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 77 210, 76 грн.

Одночасно, ОСОБА_1, на підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві надає суду звіт «Про оцінку вартості матеріального збитку» від 13.05.2016, що проведений ФОП ОСОБА_7, у висновку якого зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить 58 504, 10 грн (а.с.25).

Як вбачається із змісту позовної заяви, матеріальна шкода, що заподіяна внаслідок ДТП ОСОБА_1 складає 123 210, 76 грн.

Тобто, підрахунки Позивача ОСОБА_1 щодо спричиненої йому матеріальної шкоди різняться між собою.

Однак, суд вважає висновок зроблений по звіту «Про оцінку вартості матеріального збитку» від 13.05.2016, проведений ФОП ОСОБА_7 недопустими доказом, оскільки, у даному звіті відсутнє підтвердження того, що ОСОБА_4 була належним чином повідомленою про день та місце проведення огляду автомобіля, ні відповідач ні представник Страховика під час огляду транспортного засобу присутніми не були.

Суд враховує розяснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», зокрема, що при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна.

При вирішенні питання про розмір збитків, завданих транспортному засобу, суд першої інстанції зясовує дійсну вартість автомобіля, вартість його ремонту та обставини щодо економічної обґрунтованості ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Так, відповідач в своїх запереченнях вказує на те, що позивачем в десятки разів завищені ціни на запчастини, матеріали, роботи, в підтвердження чого надала приклади середньої ринкової вартості аналогічних запчастин та рахунок фактуру, в яких, дійсно, ціни значно відрізняються від заявлених позивачем в десятки разів менші.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими.

У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що вартість відновлювального ремонту обраховують без урахуванням коефіцієнта зносу транспортного засобу.

Щодо вирішення цього питання слід звернути увагу й на практику Верховного Суду України.

Згідно з розясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілог овартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України.

Як вбачається з відповіді ПАТ НАСК «Оранта» адвокату ОСОБА_3, при розрахунку розміру матеріального збитку брались результати проведеного огляду 27.05.2016 пошкодженого транспортного засобу Hyndai Аccent, д.н.з. НОМЕР_4, а також положення ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України (а.с.59).

Розмір страхової виплати та висновок товарознавчого дослідження №АА8202ВЕ-3 від 01.07.2016 ОСОБА_1 не оспорювався, крім того, останній був повідомлений про те, що у разі надання оригіналів актів виконаних робіт зі станції технічного обслуговування та документів, що підтверджують дійсні витрати на відновлювальний ремонт (чеки, квитанції), страховою компанією буде проведений аналіз та можливий перерахунок розміру вартості ремонтно-відновлювальних робіт на підставі однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства, згідно наданих актів виконаних робіт.

Надані позивачем квитанції на придбані запчастини суд не може прийняти як прийнятні та допустимі докази, оскільки з них не вбачається, на який саме автомобіль (марка авто) були придбані запчастини, позивачем не доведено, що саме ці запчастини були установлені на його ТЗ, в квитанціях зазначені різні покупці товарів, надано різні квитанції на одні і ті ж запчастини ( 116 123).

Крім того, ОСОБА_1 надав суду Наказ №24 від 11.07.2016 про компенсування витрат на ремонт ТЗ, з якого вбачається, що ТОВ «ПРОСТОР-ВС» оплачує рахунок на ремонт легкового автомобілю НОМЕР_2, що належить працівнику ОСОБА_1 в розмірі 199905, 76 грн; витрати компенсувати за рахунок заробітної плати працівника ОСОБА_1 у розмірі 100% шляхом утримання з заробітної плати до повного погашення боргу у сумі 119905, 76 грн (а.с.102).

З Акту №ОУ-0000202, підписаного сторонами 07.07.2016 здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається весь перелік робіт, запчастин, матеріалів, послуг, які виконані представником Замовника ОСОБА_1 та представника ТОВ «АКА-64» щодо автомобіля Hyndai Аccent на суму 119905, 76 грн (а.с.36-38).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 04.07.2016 ТОВ «АКА-64» за ремонт авто акт 202 від 01.07.2016 від ОСОБА_1 прийнято сто дев»ятнадцять тисяч дев»ятсот п»ять грн 76 копійок (а.с.39).

Тобто, аналізуючи надані позивачем вищезазначені документи, якими він підтверджує завдану йому матеріальну шкоду в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вони всі суперечать один одному, вони не послідовні, позивач посилається на них частково по кожному, використовуючи у своїх доводах лише ті факти, які він вважає за необхідні для підтвердження своїх вимог.

Суд звертає увагу на той факт, що ринкова вартість автомобіля Hyndai Аccent, 2006 року до моменту ДТП згідно висновку щодо вартості матеріального збитку №215/5-16 , складеного 25.05.2016 становить 153 130, 50 грн, а згідно висновку експерта №2-06/11 , складеного 06.11.2017 ринкова вартість автомобіля Hyndai Аccent, 2006 року на момент пошкодження становила 157 723, 90 гр ( а.с.15, 196).

За клопотанням представника позивача, по справі була призначена та проведена автотоварознавча експертиза, за висновками якої, вартість матеріального збитку, завдана власнику транспортного засобу ОСОБА_1 транспортного засобу на дату спричинення такої шкоди складає 50 880, 68 грн. (а.с.192-199).

Стосовно суми 99 558, 06 грн (а.с. 207), суд вважає, що це вартість відновлювального ремонту, яка розрахована виключно за наданою позивачем ОСОБА_1 копією акту №ОУ-0000202 здачі-прийняття робіт між представником виконавця ТОВ «АКА-64» ОСОБА_5 та ОСОБА_1, що не відповідає ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів №142/5/2092, тому, дану суму не можна вважати розміром дійсного матеріального збитку, крім того, дана сума не входить до висновку даної експеризи, отже носить інформаційний характер.

Крім того, сума 99 558, 06 грн узгоджується лише із актом №ОУ-0000202 здачі-прийняття робіт між представником виконавця ТОВ «АКА-64» ОСОБА_5 та ОСОБА_1, але не відповідає наданими самим же позивачем ОСОБА_1 квитанціям та розрахункам.

Матеріальний збиток визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ (Сврз) та величини втрати товарної вартості (ВТВ) за умови доцільності відновлювального ремонту (а.с.198).

Розмір матеріального збитку, за умови доцільності відновлення пошкодженого КТЗ, визначається як сума вартості відновлювальних ремонту (Сзр), з урахуванням зносу запасних частин і втрати товарної вартості (УТС).

Суд звертає увагу, що розмір матеріального збитку, розрахованого у висновку №215/5-16 (а.с.15), зокрема, 58 504, 10 грн та розмір матеріального збитку, розрахованого у висновку №2-06/11 (а..с.199), зокрема, 50 880, 68 грн є співрозмірними сумами, а, враховуючи, що висновок експерта №215/5-16 суд вважає недопустим доказом лише через відсутність відповідача під час огляду ТЗ, суд приходить до висновку, що саме 50 880, 68 грн є дійсною сумою звданого ОСОБА_1 матеріального збитку.

Враховуючи, що НАСК «Оранта» здійснила виплату ОСОБА_1 на загальну суму 46 749, 43 грн, а згідно висновку експерта №2-06/11 від 06.11.2017 вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 становить 50 880, 68 грн, враховуючи положення ст..1194 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що в частині стягнення матеріальних збитків з відповідача на користь ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Зокрема, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 різницю між сумою реально завданих збитків визначеною у висновці експерта №2-06/11 від 06.11.2017 та відшкодованою сумою НАСК «Оранта», тобто стягнути 4131, 25 грн. (50 880, 68 грн 46 749, 43 грн.).

Відповідач заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_8, оскільки, останньою не було подано до Страховика заяви про відшкодування їй ні моральної, ні матеріальної шкоди, а, враховуючи, що її відповідальність була застрахована, то збитки ОСОБА_2 повинна відшкодовувати Страхова компанія.

Однак, такі доводи відповідача про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність була застрахована, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2, суд виходить також з наступного.

Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щод онеї. Закон не виключає визнання моральної шкоди заподіяною у випадку заподіяння шкоди майну особи.

Разом з тим, щодо стягнення розміру компенсації моральної шкоди, суд приймає до уваги наступне.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Правова позиція висловлена в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що ОСОБА_2 дійсно була завдана шкода діями відповідача, проте, їй було завдано легкі тілесні ушкодження (синці на обличчі та синець на лівому плечі), які не потягли за собою тривалий розлад здоров»я та не призвело до тяжких вимушених змін у житті позивача ОСОБА_2, виходячи із засад розумності, суд приходить до висновку, що в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_2 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя,медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбаннямлікарських засобів. Витрати, повязані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Так, надані ОСОБА_2 квитанції з аптек, жодним чином не підтверджують факт того, що придбані ліки були призначені лікарем як лікування травми, отриманої під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03.05.2016, тобто позивачем не надано рецепт на дані ліки. Крім того, сума чеків, доданих до позовної заяви не співпадає із сумую, яку ОСОБА_2 просить стягнути як матеріальну шкоду. Із висновку про проходження магнітно-резонансної томографії також не вбачається, що її проходження було призначене лікарем через отриманні під час ДТП травми, а її висновок підтверджує відсутність паталогій головного мозку у ОСОБА_2 , тому і квитанцію про оплату МРТ суд не приймає до уваги.

Отже, ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердженнятого, що отримане нею лікування, обстеження та придбані медикаменти знаходяться у причинно-наслідковому зв»язку із отриманою травмою під час дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 03.05.2016. Тому, в частині позовних вимог щодо стягнення матеріальних збитків з відповідача на користь ОСОБА_8 необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 наданий договір про надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 3500 грн, суд приходить до висновку, що в частині стягнення коштів на правову допомогу позовна вимога підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, пояснення сторін, норми чинного законодавства, враховуючи недоведеність позивачами частини позовних вимог належними та допустими доказами, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача, відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 наданий суду дублікат квитанції № 0.0.86715123.0.1 від 10.10.2017 про оплату за надання експертних послуг зг.рах.№2-29/09/17 від 29.09.2017 на суму 5200 (а.с.211).

Враховуючи, що позовні вимоги позивачів задоволені частково, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи в розмірі 278, 20 грн (5200х5,35/100=278,20).

Крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 41, 31 грн судового збору (4131, 25 х100/77210, 76 = 5, 35; 772, 11х5, 35/100= 41,31).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 110, 24 грн судового збору (1000х100/5000= 20; 551, 20х20/100= 110, 24).

Керуючись ст.ст.1187, 1167, 1194, 1193 ЦК України , ст. ст. 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 4131 (чотири тисячі сто тридцять одну) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи в розмірі 278 (двісті сімдесят вісім) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3 500 (три тисячі п»ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 41 (сорок одну) грн 31 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 110 (сто десять) грн. 31 коп судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.П.Буймова