КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року місто Київ.

Справа № 761/5093/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2289/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року, (ухвалене в складі судді Юзькової О.Л., повний текст заочного рішення складено 18.06.2018 року)

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Таким чином дана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 33 801,09 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 18 червня 2014 року до 01.12.2017 року, 8 739,74 грн. - 3% річних та інфляційну складову боргу, а також 1762,00 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення, яке постачає ПАТ «Київенерго». Разом з тим, за результатами аналізу оплат з'ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов'язання по сплаті за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. У зв'язку з зазначеним, а також посилаючись на те, що у відповідача утворилась заборгованість, яка, враховуючи інфляційні витрати та 3% річних, складає 42 540,83 грн., позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року в задоволенні позову Публічному акціонерному товариству «Київенерго» відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду Публічне акціонерне товариство «Київенерго», подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» задовольнити.

Апеляційну скаргу заявник обґрунтував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказав на те, що позивачем до суду першої інстанції були надані належні та допустимі докази заборгованості за надані послуги з центрального опалення за адресою: АДРЕСА_1. Вказав, що на підтвердження заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за підписом уповноваженої особи, а наявність відносин між сторонами, а отже і виникнення цивільних прав та обов'язків, підтверджується діями сторін : постачальник надає послуги з центрального опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Посилався на те, що ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків і відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків між виконавцем та споживачем - фізичною особою, яка не є суб'єктом господарювання, є договором приєднання. Скаржник зазначив, що договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню 31 липня 2014 року розміщено на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 р. № 111(4511).

Крім того, позивач посилався на те, що в позовній заяві вказано за якими тарифами здійснюється розрахунок послуг, тому твердження суду з приводу того, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цієї обставини є безпідставним.

Підтвердженням того, що відповідачка проживає за вказаною адресою та є споживачем послуг, скаржник зазначив ту обставину, що за даною адресою відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 та надсилаються квитанції для сплати за послуги централізованого опалення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Ухвалу про відкриття провадження в апеляційному суді відповідач не отримувала, так як не проживає та не зареєстрована за адресою, вказаній в позовній заяві позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі по тексту - Правила).

Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Київенерго» просить стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.12.2017 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 42 540,83 грн., яка включає: 33 801,09 грн. за надані послуги з централізованого опалення, 8 739,74 грн. - 3% річних та інфляційну складову боргу, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з центрального опалення.

На підтвердження своїх позовних вимог, доказів, які б свідчили про проживання ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 або документів на підтвердження права власності відповідачки на вказану квартиру, позивачем не надано.

Не було їх отримано і під час розгляду справи по суті спору, клопотання про долучення доказів або їх витребування від представника ПАТ &q?пр;Київенерго&q?ор; до суду не надходили.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з недоведеності укладення договору з відповідачем, або фактичного надання послуг відповідачу, недоведеності, що відповідач є споживачем послуг, що надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

Перевіривши матеріали справи, та надані позивачем докази, колегія суддів встановила, що висновки суду про недоведеність того, що відповідач є споживачем послуг відповідає встановленим обставинам.

Доказів, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга ПАТ &q? а;Київенерго&q?та; не містить.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг ПАТ &quol;Київенерго&qu ;, спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.20), відповідно до якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 за даними Реєстру територіальної громади м. Києва не зареєстрована.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1, в період за який просить позивач стягнути борг, проживала в квартирі АДРЕСА_1 та отримувала послуги, що надавав позивач, або була її власником в спірний період, суду не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рахунок був відкритий на ОСОБА_1 і на її ім'я позивач направляв квитанції, є не доведеними та не спростовують висновок суду, щодо недоведеності позивачем факту отримання особою, на яку відкривався рахунок, цих послуг в спірний період, оскільки суд на свій запит отримав інформацію, що вказана особа не проживає в квартирі, за опалення якої позивач просить стягнути борг. До апеляційної скарги позивач не долучив доказів, з яких би можна було встановити коли був відкритий рахунок і ким.

Доводи скарги з приводу надання суду належного розрахунку заборгованості , за діючими тарифами, також не спростовують висновків суду з приводу того, що позивач не довів суду, що саме відповідач є споживачем їх послуг.

Колегія суддів також враховує, що ні в суді першої інстанції відповідач не отримувала ухвали про відкриття провадження та позовної заяви, ні під час апеляційного розгляду відповідач не отримувала апеляційної скарги, через те, що не проживає за адресою, яку повідомив суду позивач. Тобто, відповідач не обізнана про висунуті до неї вимоги, а тому, суд не може виходити з того, що особа, до якої позивався позивач, не заперечувала ту обставину, що саме вона споживає надані послуги.

Суд апеляційної інстанції, за даною категорією справ, позбавлений права за власною ініціативою витребувати докази, про витребування яких представник позивача в апеляційній скарзі не просив, а тому не може встановити нові обставини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам позивача у сукупності з наданими ним доказами, висновки суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 375 ЦПК України залишає його без змін.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 14 листопада 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Іванченко М.М.

РубанС.М.