Справа № 333/4866/18
Провадження№2/333/2503/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовною заявою: ОСОБА_2, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3

до відповідача: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі в період часу з 08.10.2005 року по 20.05.2014 року. Від шлюбу сторони у справі мають двох дітей, які мешкають з позивачем. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дітей відповідного віку, на кожного, починаючи з 18.04.2012 року до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення повноліття старшим сином з відповідача на користь позивача державним виконавцем стягувались аліменти на утримання молодшого сина у розмірі 1/6 частини заробітної плати. ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи, отримує мінімальну пенсію у розмірі 1 435 грн., матеріально не забезпечена та потребує допомоги. Разом з позивачем проживають четверо її дітей та на час звернення з позовом до суду вона є вагітною. З цих підстав, позивач просить суд змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2012 року, стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за останні три роки, починаючи стягнення з вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що 08.10.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, актовий запис №692 (а.с. 8).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2014 року у справі №363/2640/14-ц позовні вимоги позивача задоволено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 14).

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Від шлюбу сторони у справі мають двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.04.2006 року серії НОМЕР_4, актовий запис №01 (а.с. 10), та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.07.2006 року серії НОМЕР_5, актовий запис №616 (а.с. 9).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 31.08.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №3226, є власником 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15). Вказана вище обставина підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 31.08.2004 року №71670 (а.с. 16), а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.09.2004 року №4900818 (а.с. 17).

ОСОБА_2, 1977 року народження, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, разом зі своїми дітьми: ОСОБА_4, 1996 року народження, ОСОБА_3, 2006 року народження, ОСОБА_5, 2014 року народження, ОСОБА_6, 2016 року народження, що підтверджується довідкою квартального комітету № 17 від 31.08.2018 року (а.с. 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частино 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2012 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку кожного місяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, на кожного, починаючи з дати подачі позову до суду, а саме з 18.04.2012 року, до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення набуло законної сили 13.08.2012 року (а.с. 11-13). 24.06.2014 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ ГУЮ у Запорізькій області за місцем роботи відповідача - ТОВ «Промтеплотехсервіс» направлено постанову №1461/10 та копію виконавчого листа №812/3306/12 про стягнення аліментів (а.с. 19). У зв'язку з досягненням ОСОБА_4, 1996 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_12 повноліття, державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, на підставі ст. 183 СК України, на теперішній час з боржника утримується 1/6 частина від усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, що підтверджується листом від 13.04.2018 року №18019/10 (а.с. 21), постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.05.2018 року (а.с. 18) та постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.07.2018 року (а.с. 21-22). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом враховано, відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_6 від 04.04.2018 року серії НОМЕР_7, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, є інвалідом ІІІ групи по загальному захворюванню довічно (а.с. 6). При цьому, суд, керуючись положеннями ст. 180 СК України, не приймає посилання позивача про появу у неї ще двох дітей та вагітність, як доказ погіршення матеріального становища. Відповідно до п.п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею18 Конвенції визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ході розгляду справи по суті судом встановлено факт необхідності збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача, оскільки отримання аліментів від ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає вимогам частини другої статті 182 СК України. При визначені розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним становищем або за станом здоров'я останній не здатен сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі, встановленому законодавством. Крім того, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня складає 1 944 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Таким чином, враховуючи, що змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і дитина потребує більше коштів для її утримання, на підставі вимог ст. 141 СК України, якими встановлено принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, майновий стан сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів, призначених заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя. Відповідно до змісту позовної заяви, ОСОБА_2 просить суд розпочати стягнення аліментів у зміненому розмірі за останні три роки - з вересня 2016 року. При цьому, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, визначені в порядку ст.192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З цих підстав, судом відмовляється у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів у зміненому розмірі з вересня 2016 року. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704,80 грн. покладається судом на відповідача. Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Повне рішення складено 19.11.2018 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова