РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Балан Т.А.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (61033, м. Харків, вул. Шевченко, б.247), заінтересована особа: ОСОБА_2 (61033, м. Харків, вул.Луганська, 16/18) про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

До суду 23.08.2018 року надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, в якій заявник просить оголосити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 померлою 30.06.1943 року.

В обґрунтування своїх доводів заявник ОСОБА_1 вказує, що 01 червня 1984 року померла її мати ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. У неї була рідна сестра ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3 мала спеціальність телеграфістки і у роки Другої світової війни перебувала на фронті. У червні 1943 року вона зникла без звістки, про що була сповіщена її матір. З цього часу ніяких відомостей про неї її рідні не отримували, хоча намагалися розшукати хоча б свідків подій, за яких ОСОБА_3 зникла. Бабуся заявника (мати її матері та тітки ОСОБА_3) ОСОБА_6 отримувала пенсію у в звязку з загибеллю своєї дочки. На цей час ОСОБА_3 могло би виповнитися 98 років. Сподівань на те, що вона залишилася живою більше ні у кого немає. Оскільки є данні, що ОСОБА_3 пропала без вісті в червні 1943р., тобто на війні. Тому датою її смерті можна вважати 30 червня 1943р. Необхідність вирішення питання про оголошення фізичної особи померлою необхідно заявнику для оформлення спадкових прав, бо в заповіті, складеному її батьком ОСОБА_7 20 лютого 1940р. згадується його дочка ОСОБА_3.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2018 року було відкрито провадження у справі, зобовязано Восьму Харківську державну нотаріальну контору м.Харкова надати відомості про наявність заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також ОСОБА_8 та відомостей про тих, хто звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті кожного з них, зобовязано Першу Харківську державну нотаріальну контору м.Харкова та Харківський обласний нотаріальний архів надати відомості щодо реєстрації заповіту 20.02.1940 року ОСОБА_8 та про наявність інших посвідчених заповітів від його імені у спадковому реєстрі, призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.10.2018 підготовче провадження у вказаній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання заявник не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі.

Заінтересована особи в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення вимог заявника не заперечувала.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно наданих до суду доказів, заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4, а саме: копія свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії ІІІ-ЯР №938323 від 08.07.1959 року, з якого вбачається, що її матірю є ОСОБА_4 (а.с. 7) та копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 від 10.08.2018 (а.с. 8), копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-ВЛ №248841 від 28.05.1987 року, виданого Московським в/РАЦС, з якого вбачається, що ОСОБА_9 після укладення шлюбу з ОСОБА_10 змінила прізвище на «Шапошнікова» та після розірвання шлюбу не змінювала прізвище. (а.с.9).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІІ-ВЛ №251297 від 02.06.1984 ОСОБА_4 померла 01.06.1984 у м.Харків, у віці 72 роки.(а.с. 10)

Відповідно до свідоцтва про одруження, до реєстрації шлюбу з ОСОБА_11 16.03.1936 року, ОСОБА_4 мала прізвище «Лаптєва».(а.с. 12)

Згідно відновленого свідоцтва про народження серії ЯЯ№827036 від 20.03.1951, батьками ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_7 та ОСОБА_6.(а.с.11)

Згідно ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до свідоцтва про народження РБ №211959, виданого РАЦС 20.05.1920 року народилася ОСОБА_3, батьками якої є: ОСОБА_7 та ОСОБА_6.(а.с. 13), таким чином ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідними сестрами.

Згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-ВЛ №345909 від 15.09.1980, виданого Московським відділом РАЦС м.Харків, ОСОБА_6 померла 15.09.1980.(а.с. 17)

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 20.02.1940 ОСОБА_7 заповів своє майно дружині ОСОБА_6, дочці ОСОБА_3, сину, ОСОБА_12

Відповідно до листа Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Харківській області від 16.06.2018 № 9715/15.1-4-05, проведеною перевіркою по обліковим даним відділу та державного реєстру актів цивільного стану за 1942-1948 роки актового запису про смерть ОСОБА_3 не виявлено, тому видати відповідне свідоцтво про смерть неможливо, оскільки в заявника відсутні документи, що можуть бути підставою для внесення такого запису, згідно з Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.200 за №52/5.

У відповідь на ухвалу суду щодо витребування доказів, даних щодо наявності заповіту від імені ОСОБА_3, заведення спадкової справі після її смерті та щодо наявності заповіту від імені ОСОБА_7, Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою, Першою Харківською державною нотаріальною конторою не надано, з посиланням на строк зберігання даних справ та передачу їх до Харківського обласного державного нотаріального архіву.(а.с. 45, 64)

Згідно відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву вих. №3259/01/21 від 15.11.2018, відомості про спадкові справи у фондах архіву наявні за період з 1943-2018 роки, відомості про посвідчений ОСОБА_7 заповіт у 1940 року відсутні, відомості про заведену спадкову справу після смерті ОСОБА_3 надати неможливо, оскільки невідома дата її смерті та місце відкриття спадщини.(а.с.71)

Відповідно до наданої заявником копії свідоцтва про право на спадщину від 30.07.1940, виданого Першою Державною ХДНК, спадкоємицею буд. 16 по вул. Луганській у м.Харкові після смерті ОСОБА_7, крім інших є ОСОБА_3 Право власності на теперішній час на вказаний будинок оформлено на 5/8 часток на імя ОСОБА_13, що є заінтересованою особою у справі, на підставі договору дарування від 13.12.1991, посвідченого державним нотаріусом Восьмої ХДНК ОСОБА_14 за реєстровим №4-8676.(а.с.48-54)

Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Загальновідомим є період Другої світової війни 1 вересня 1939 р. - 1 вересня 1945 р.

Згідно довідки, виданої начальником Хабаровського Центрального телеграфу, ОСОБА_3 дійсно працювала в Хабаровському Центральному телеграфі з 04.10.1939 до 10.01.1940. Відповідно повідомлення Кагановичеського Райвійському м.Харків 23.08.1947 року, ОСОБА_3, знаходячись на фронті зникла без вісті в червні 1943 року, на підставі вказаного повідомлення ОСОБА_6 отримувала пенсію. (а.с.14-16) Таким чином ОСОБА_3 зникла без вісті в період Другої світової війни, за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями.

Згідно ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв'язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Згідно з п. 13 Постанови ПВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Ст. 124 ЦПК України передбачає, що строк обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки в повідомленні Кагановичеського Райвійському м.Харків від 23.08.1947 року, ОСОБА_3, знаходячись на фронті зникла без вісті в червні 1943 року, днем її ймовірної смерті є 30.06.1943 останній день місяця червень.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Неоформлення належним чином документів про настання смерті першкоджає заявнику, спадкоємцю ОСОБА_3, в оформленні спадкових прав.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що відомості про місце перебування ОСОБА_3, з 1943 року відсутні, у наявні відомості щодо зникнення її без вісті під час перебування на фронті в період Другої світової війни, суд вважає, що викладені обставини у заяві доведені заявником та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76- 81, 259, 264-265, 293-294, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити померлою 30 червня 1943 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя -