Справа № 462/1256/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в особі головуючого-судді Кирилюк А.І., розглянувши у приміщенні суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області по відшкодування (компенсації) шкоди завданої бездіяльністю службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001448,

встановив:

07 березня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить відшкодувати (компенсувати) шкоду завдану бездіяльністю службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001448. Свої вимоги мотивує тим, що вважає, що керівництво ГУ НП у Львівській області свідомо чинить перешкоди у наданні інформації про службових осіб, з вини яких впродовж тривалого часу досудове розслідування по кримінальному провадженню не здійснювалось, затягує процес досудового розслідування, внаслідок чого позивачу, як потерпілому завдано шкоду, кримінальне провадження не розкрите, зловмисники, які у шахрайський спосіб заволоділи коштами позивача не знайдені та до відповідальності не притягнуті. Внаслідок згаданих незаконних дій посадових осіб обласної поліції ОСОБА_1 позбавлений можливості пред'явити цивільний позов до конкретних службових осіб поліції, винних у порушенні чинного законодавства, через ненадання ГУ НП у Львівській області відомостей про цих осіб, які вчинили згадані порушення і були притягнуті до дисциплінарної відповідальності. Також наголошує, що враховуючи положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживань владою, де передбачається, що жертви злочину мають право на доступ до механізмів правосуддя і якнайшвидшу компенсацію за нанесений їм збиток, а судові і правоохоронні органи мають надавати належну допомогу жертвам протягом усього судового розгляду, вживати заходів для зведення до мінімуму незручностей для жертв, запобігати невиправданим затримкам у розгляді справ і виконання рішень про надання компенсації жертвам; кримінально-процесуальне законодавство визнає правомочним розгляд цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в рамках кримінальної справи. У звязку із наведеним, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити.

Позивач вказав, що 12.04.2017 року за наслідком розгляду повідомлення ОСОБА_1 про вчинене кримінальне правопорушення Залізничним відділом поліції відкрито кримінальне провадження № 0001448 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України та розпочате досудове розслідування, у якому позивач визнаний потерпілим.

14.11.2017 року суддя Залізничного районного суду м. Львова, розглянувши клопотання слідчого Залізничного ВП Щербакової З.О. постановив ухвали, якими надав тимчасовий доступ до документів, що містять охоронювану законом таємницю. На виконання ухвал суду слідчий Залізничного ВП Щербакова З.О. за вих.№ 1169 та 1172 від 24.04.2017р. скерувала на адресу начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України. Станом на 06.12.2017 року згадані доручення слідчого начальником Залізничного ВП ОСОБА_2 не виконані.

13.04.2017 року слідчий Залізничного ВП Щербакова З.О. на адресу т. в. о. начальника Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_2 скерувала доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст.40 КПК України, на виконання якого був встановлений термін у 10 днів. Згадане доручення для виконання отримав старший оперуповноважений Залізничного ВП ОСОБА_3, яке станом на 06.12.2017 року не виконане.

Враховуючи бездіяльність службових осіб Залізничного ВП щодо досудового розслідувана згаданого кримінального провадження та невиконання ними судових рішень ОСОБА_1 07.11.2017 року в порядку ст.214 КПК України на адресу слідчого Залізничного ВП скероване повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень. Згадане повідомлення в порушення вимог ст.214 КПК України слідчим не розглянуто, відомості викладені у ньому до ЄРДР не внесені і досудове розслідування не розпочате. Натомість, начальник Залізничного ВР ГУ НП у Львівській області скерував повідомлення для розгляду у Львівську місцеву прокуратуру № 2.

14.11.2017 року Залізничним районним судом м. Львова за наслідком розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Залізничного ВП від 10.11.2017 року постановлено ухвалу, якою зобов'язано службових осіб Залізничного ВП внести до ЄРДР відомості, викладені у повідомленні позивача від 07.11.2017 року.

Згадана ухвала суду надійшла до Залізничного ВП 28.11.2017 року і слідчий Залізничного ВП Котеляк Л. відкрила кримінальне провадження № 0005019, у якому позивач визнаний потерпілим.

Позивач також зазначає, що тільки після його втручання і нагадуванні слідчому Щербаковій З.О. у кримінальному провадженні № 0001448 від 12.04.2017 року була змінена юридична кваліфікація злочину у згаданому провадженні - перекваліфікація з ч.1.ст.190 КК України на ч. 3 ст.190 КК України.

06.12.2017 року до ГУ НП у Львівській області позивачем була скерована скарга на незаконні дії службових осіб Залізничного ВП ( 08.12.2017 року- доповнення до скарги, 18.12.2017 року - повторна скарга), у якій зокрема було викладене прохання провести службову перевірку дотримання чинного законодавства службовими особами Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, які причетні до досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001448, 0005019 та: встановити службових осіб Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, винних у неналежному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження та притягнути їх до відповідальності; письмово повідомити про наслідки розгляду скарги та вжиті заходи для безумовного досудового розслідування кримінального провадження, встановлення винних у вчинені злочину та скеруванні матеріалів до суду.

05.01.2017 р. на адресу позивача надійшов лист ГУ П у Львівській області за вих.№ Ж-14/16/02.17 та № Ж-16/16/02.17 від 26.12.2017р., за підписом заступника начальника слідчого управління ОСОБА_4, яким ОСОБА_1 повідомлено про призначення службового розслідування за фактами викладеними у зверненні.

07.01.2018 року позивачем на адресу Начальника ГУ НП у Львівській області скеровано інформаційний запит, у якому позивач просив надати інформацію про дату, номер та посаду службової особи ГУ НП у Львівській області,що підписала наказ про проведення службового розслідування фактів, викладених у скарзі від 06.12.2017р.

30.01.2017 року за вих.№№ Ж-14/01/16-18; Ж-16/01/16-18; Ж-17/01/16-18 Головне Управління НП у Львівській області скерувало на адресу ОСОБА_1 листа, яким повідомило, що «Внаслідок службового розслідування встановлені факти неналежного проведення досудового розслідування та порушення оперативними працівниками вимог кримінального процесуального кодексу України знайшли своє підтвердження». «До працівників, винних у допущенні порушень вимог законодавства вжито заходів дисциплінарного впливу».

07.02.2018 року у зв'язку з тим, що у вказаному листі поліції Львівщини відсутні прізвища службових осіб, які вчинили правопорушення та, які притягнуті до дисциплінарної відповідальності на адресу начальника ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 наручно скеровано заяву про надання для ознайомлення з матеріалами службової перевірки, а згодом, 25.02.2018 року позивач звертався з повторною такою заявою

Крім того, 07.02.2018 року на адресу слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 скеровано клопотання про доручення до матеріалів кримінального провадження № 0001448 висновку за результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУ НП у Львівській області № 5031 від 22.12.2017р. та документів, що підтверджують вжиття заходів дисциплінарного впливу на працівників, винних у допущені порушень вимог чинного законодавства при досудовому розслідуванні кримінального провадження.

09.02.2018 року слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області своєю постановою задовольнила вищевказане клопотання, але станом на дату подання позову згадані документи (висновок службової перевірки та наказ при притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності) до справи не долучені.

Подана позовна заява 12 березня 2018 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова залишена без руху, у звязку із її невідповідністю вимогам, передбаченими ст. 175 ЦПК України, та зобовязано позивача протягом семи днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки такої позовної заяви.

20 березня 2018 року позивач надіслав клопотання про усунення недоліків позовної заяви, перелічених в ухвалі Залізничного районного суду м. Львова від 12.03.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч. 1,2 ст. 1207 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Умови та порядок відшкодування державою шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, встановлюються законом.

Судом встановлено, що 11.04.17 з рахунку ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк» №0130-1175 було здійснено переказ коштів в сумі 19.902 грн. через UKR KIEV Portmone E63./а.с.24/

Залізничним відділом поліції відкрито кримінальне провадження № 0001448 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України, де в подальшому./а.с. 23/

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0005019:

28.11.2017 року до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області надійшла ухвала слідчого судді Боровкова Д.О. від 14.11.2017 року про внесення до ЄРДР відомостей про службову недбаліть працівників Залізничного ВП, які містяться у заяві ОСОБА_1 від 07.11.2017 року з приводу невнесення відомостей до ЄРДР. Правова кваліфікація ст. 367 ч.1 КК України.

14.11.2017 року Залізничним районним судом м. Львова задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов'язано службових осіб Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області внести до ЄРДР відомості, які містяться у заяві ОСОБА_1 від 07.11.2017 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч.1 КК України /а.с. 31/.

В кримінальному провадження № 0005019, позивач визнаний потерпілим./а.с. 32, 33/

06.12.2017 року до ГУ НП у Львівській області позивачем була скерована скарга на незаконні дії службових осіб Залізничного ВП (08.12.2017 року- доповнення до скарги, 18.12.2017 року- повторна скарга), у якій зокрема було викладене прохання провести службову перевірку дотримання чинного законодавства службовими особами Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, які причетні до досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001448, 0005019 та: встановити службових осіб Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, винних у неналежному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження та притягнути їх до відповідальності; письмово повідомити про наслідки розгляду скарги та вжиті заходи для безумовного досудового розслідування кримінального провадження, встановлення винних у вчинені злочину та скеруванні матеріалів до суду /а.с.25, 26/.

Відповідно до положення ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є:1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 4) підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; 5) забезпечення обвинуваченому права на захист; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; 9) обовязковість судового рішення. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства. Судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних. За неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, в силу вимог ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не зазначено та не доведені підстави, передбачені цивільним законодавством на стягнення з відповідача в межах цивільної справи матеріальної шкоди.

Крім того, позивач повинен був обгрунтувати, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не надано суду доказів, що діями або бездіяльністю слідчих Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області чи керівництва ГУ НП у Львівській області було заподіяно моральну шкоду позивачу. Відсутні також докази, що дії або бездіяльність останніх є незаконними. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Під час звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону ст. 5 Закону України "Про судовий збір"

Керуючись ст. 12, 13, 77-81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області по відшкодування (компенсації) шкоди завданої бездіяльністю службових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001448 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови .

Суддя (підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя