ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року

м.Суми

Справа №592/11456/17

Номер провадження 22-ц/788/683/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

сторони:

скаржник - ОСОБА_1;

заявник - ОСОБА_2;

заінтересовані особи - Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, виконавчий комітет Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2017 року в складі судді Князєва В.Б., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання її однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, з жовтня 2005 року до дня його смерті.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому квартиру АДРЕСА_1 та 52/100 частин житлового будинку із господарськими будівлями, із 52/100 частин земельної ділянки по АДРЕСА_2. Спакоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, у померлого ОСОБА_3 не має.

При зверненні до нотаріуса з метою прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, нотаріусом запропоновано їй надати документ, що підтверджує шлюбні відносини її та померлого ОСОБА_3

Вказувала, що вона з 20 жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживала із ОСОБА_3, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, мали взаємні права та обов'язки.

Встановлення факту проживання необхідне їй для вступу в спадщину після померлого ОСОБА_3

Усі оригінали правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 та 52/100 частин житлового будинку із господарськими будівлями, із 52/100 частинами земельної ділянки по АДРЕСА_2 знаходяться у неї.

Зазначала, що вона здійснювала поховання померлого ОСОБА_3, шляхом замовлення ритуальних послуг у спеціалізованих організацій, а також оплачувала поминальний обід.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала однією сім'єю, як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу, з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Суми, з жовтня 2005 року до дня смерті ОСОБА_3, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та обов'язки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, а заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до участі у розгляді справи судом першої інстанції вона залучена не була, проте ухвалене по справі рішення безпосередньо стосується її прав та обов'язків, оскільки остання є спадкоємцем другої черги щодо майна померлого брата. Зазначала, що встановлення юридичного факту пов'язується з наступним вирішенням спору про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1, а рішення суду залишити без змін. Вказувала, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без шлюбу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи на інший день у зв'язку із зайнятістю її представника в іншому процесі задоволенню не підлягає, оскільки всупереч вимогам ч.4 ст.62 ЦПК України в матеріалах справи відсутні довіреність або ордер адвоката, які підтверджують повноваження представника заявника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (а.с. 12).

ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 6).

Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2012 року, померлому ОСОБА_3 належало 52/100 частин житлового будинку із господарськими будівлями та 52/100 частин земельної ділянки по АДРЕСА_2 (а.с. 7, 8).

ОСОБА_2 здійснювала поховання померлого ОСОБА_3 шляхом замовлення ритуальних послуг у спеціалізованих організаціях, оплачувала поминальний обід, що підтверджується квитанцією на виконання ритуальних послуг № 0625 від ІНФОРМАЦІЯ_3, рахунком офіціанта № 41 від ІНФОРМАЦІЯ_3 та договором - замовленням про надання ритуальних послуг від ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13, 14).

З відповіді, наданої Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану № 3439-14.19-20 від 28 листопада 2017 року вбачається, що актовий запис про державну реєстрацію шлюбу відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутній. Перевірка наявності актового запису про шлюб проведена з 01 січня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27).

Рішення суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_2 мотивоване тим, що заявником доведено належними та допустимими доказами факт її проживання з померлим ОСОБА_3 однією сім'єю у період з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а також, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як убачається з матеріалів справи, встановлення факту проживання однією сім'єю із померлим ОСОБА_3 як чоловіком та дружиною без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 необхідно для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що є рідною сестрою померлого ОСОБА_3, а тому має право другої черги на спадкування за законом на належне спадкодавцю майно відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України.

На підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_3, ОСОБА_1 надала копії свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження (а.с. 57-58).

Отже, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір про право спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Проте, суд першої інстанції не з'ясував коло спадкоємців, не залучив ОСОБА_1 до участі у справі, у зв'язку з чим не визначився, що встановлення юридичного факту пов'язується з наступним вирішенням спору про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_2 - залишенню без розгляду відповідно до положень ч. 6 ст. 294 ЦПК України. Одночасно суд роз'яснює заявникові, що вона має право звернутись до суду із позовною заявою на загальних підставах.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ст. ст. 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 грудня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи: Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, виконавчий комітет Сумської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: О.Ю.Кононенко

О.М. Біляєва

В.І. Криворотенко