Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 728/1877/15-ц

провадження № 61-13977св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Миргородський м'ясокомбінат № 1», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_8,

представник товариства з обмеженою відповідальністю «Миргородський м'ясокомбінат № 1» - ОСОБА_6,

представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2016 року

у складі судді Новікова О. М. та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Губар В. С., Вінгаль В. М.,

Лакізи Г. П.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Єврогазбанк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Миргородський м'ясокомбінат № 1» (далі -

ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1»), про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 14 лютого 2014 року між ПАТ «Єврогазбанк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у формі відкличної відновлювальної лінії з лімітом 2 500 000 грн з процентною ставкою 27 % річних, на строк з 14 лютого 2014 року по 27 січня 2015 року.

За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та пеню у порядку, розмірах та у строки, визначені цим договором та графіком погашення кредиту.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1» 14 лютого 2014 року банк уклав з ОСОБА_5 договір поруки, за яким поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за своєчасне погашення кредиту.

Внаслідок невиконання ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1» зобов'язання щодо погашення кредиту, утворилась заборгованість за кредитним договором

у розмірі 4 198 139 грн 29 коп.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ПАТ «Єврогазбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_5, як з поручителя, 4 198 139 грн 29 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із: заборгованості за кредитом - 1 989 929 грн 20 грн.; несплачених процентів за користування кредитом - 896 282 грн 70 коп.; комісії - 20 тис. грн, пені за несплачений кредит - 970 976 грн 41 коп., пені за несплаченими процентами - 313 950 грн 99 коп., пені за несплачену комісію - 6 999 грн 98 коп.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 жовтня

2015 року у складі судді Новікова О. М. залучено до участі у справі в якості третіх осіб: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_8

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 травня

2016 року позов ПАТ «Єврогазбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Єврогазбанк» заборгованість за кредитним договором

від 14 лютого 2014 року у розмірі 125 тис. грн. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Єврогазбанк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_5 підписав договір поруки та добровільно взяв на себе фінансові зобов'язання щодо сплати кредиту солідарно з ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1». Згідно графіку погашення кредиту у листопаді 2014 року боржник мав сплатити 125 тис. грн, а тому саме вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_5, оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 до ПАТ «Єврогазбанк» про визнання відсутнім у банку права на стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2014 року відмовлено. Відтак, у банка залишилося право на захист свого особистого майнового права та інтересу на час дії договору поруки, у зв'язку із чим з ОСОБА_5 на користь банку стягнута сума у розмірі 125 тис. грн, яка належала до сплати згідно графіку погашення кредиту на момент визнання договору поруки припиненим.

Додатковим рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області

від 08 червня 2016 року у складі судді Новікова О. М. стягнуто з

ПАТ «Єврогазбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 17 518 грн 04 коп.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Єврогазбанк» заборгованості за кредитним договором

від 14 лютого 2014 року у розмірі 125 тис. грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Єврогазбанк» відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ «Єврогазбанк», третя особа - ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1», про визнання договору поруки від 14 лютого 2014 року припиненим, визнання відсутнім у банку права на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2014 року.Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року скасовано, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Суд визнав припиненим договір поруки від 14 лютого

2014 року, укладений між ПАТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_5 В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відповідно до статті 61 ЦПК України 2004 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року набрало законної сили і є преюдиційним при вирішенні вказаного спору. Отже, ОСОБА_5 не давав згоди на зміну будь-яких умов основного зобов'язання. Разом з тим, договір про внесення змін до кредитного договору від 13 травня 2014 року, згоду на укладення якого ОСОБА_5 не давав, передбачає: дострокове повернення кредиту, а саме - строк повернення переноситься з 27 січня 2015 року на

20 листопада 2014 року; заміну предмету застави кредитного договору на заставу у вигляді депозитних внесків ОСОБА_8, розміщених у

ПАТ «Єврогазбанк».

Питання зміни строку погашення кредиту та зміни предмету застави виникли за ініціативою банку. Згоди ОСОБА_5, як поручителя, на скорочення строку погашення кредиту та на зміну предмету застави не було отримано, та

ОСОБА_5про ці зміни повідомлено не було. Судом встановлено, що до кредитного договору (основного зобов'язання) без згоди поручителя було внесено істотні зміни, які обмежують права поручителя та збільшують обсяг відповідальності ОСОБА_5, що є підставою для визнання поруки припиненою на підставі закону.

Зазначені обставини не були належним чином досліджені судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення спору, а тому рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Єврогазбанк» в частині стягнення з ОСОБА_5 125 тис. грн.

У касаційнійскарзі, яка надійшла у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Єврогазбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк»,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову банку у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судовірішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Посилалось на те, що відповідно до умов договору поруки від 14 лютого 2014 року ОСОБА_5 зобов'язався відповідати перед кредитором солідарно з ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1» за своєчасне погашення суми кредиту згідно з умовами кредитного договору (пункт 1.1). Суд апеляційної інстанції не перевірив, що зобов'язання за кредитним договором на момент ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_5 належним чином не виконані, заборгованість за кредитним договором не повернуто. Відповідно до умов договору поруки від 14 лютого 2014 року поручитель зобов'язався відповідати за належне виконання позичальником умов кредитного договору в частині повернення тіла кредиту, а також сплати нарахованих процентів та комісій в строкдо 27 січня 2015 року (щомісячних платежів). Крім того, ПАТ «Єврогазбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» зазначало про те, що договором про внесення змін до кредитного договору від 13 травня 2014 року сторони вирішили внести зміни до пункту 4.3.1 кредитного договору та визначили строк повернення кредитних коштів до 20 листопада 2014 року, інші зміни до кредитного договору сторонами не вносились. При цьому внаслідок внесення змін сторонами до пункту 4.3.1 кредитного договору зобов'язання позичальника були зменшенні щодо необхідності сплати щомісячних платежів за користування кредитними коштами з 21 листопада 2014 року по 27 січня 2015 року.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції установлено, що 14 лютого 2014 року між

ПАТ «Єврогазбанк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000 грн. зі сплатою 27 % річних за користування кредитом на строк з 14 лютого 2014 року по 27 січня 2015 року.

Згідно з пунктом 3.1 кредитного договору забезпеченням зобов'язань за договором є нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: забійний цех А1, загальною площею 917 кв. м; будівля охорони Б-1, загальною площею 16,6 кв. м, та транспортні засоби, що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр «Афіто», відповідно до договору іпотеки від 14 лютого 2014 року

та договору застави транспортних засобів від 14 лютого 2014 року, укладених між ПАТ «Єврогазобанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний центр «Афіто».

Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року між ПАТ «Єврогазбанк» та

ОСОБА_5 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1» за своєчасне погашення кредиту в сумі 2 500 000 грн.

Пунктами 3.1, 3.2 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає за зобов'язаннями перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручителю відомі всі умови кредитного договору від 14 лютого 2014 року, укладеного між ПАТ «Єврогазбанк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1».

Згідно з пунктом 2.1.1 договору поруки кредитор має право у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором протягом одного робочого дня з дня невиконання пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Ці вимоги є обов'язковими для виконання протягом одного робочого дня з моменту отримання поручителем від кредитора повідомлення про невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 2.4.1 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується виконати за боржника зобов'язання за кредитним договором шляхом перерахування суми заборгованості боржника, вказаної кредитором, в рахунок погашення такої заборгованості, за реквізитами, вказаними в кредитному договорі, або іншими реквізитами, зазначеними кредитором, у строки, зазначені в пункту 2.1.1 цього договору з моменту отримання від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

У пункті 6.5 договору поруки міститься застереження про те, що доповнення та зміни умов договору вносяться за згодою сторін та оформляються договором про внесення змін.

Апеляційним судом встановлено, що 13 травня 2014 року між ПАТ «Єврогазбанк» та ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1» укладено договір про внесення змін до кредитного договору від 14 лютого 2014 року, відповідно до якого кредит надається на строк з 14 лютого 2014 року по 20 листопада 2014 року, замість періоду з 14 лютого 2014 року по 27 січня 2015 року, та передбачено заміну предмету застави за кредитним договором з нерухомого та рухомого майна на депозитні внески ОСОБА_8 у сумі 110 464,80 доларів США та

100 330,97 євро, які розміщені в ПАТ «Єврогазбанк».

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Внаслідок внесення без відома та згоди поручителя ОСОБА_5 змін до кредитного договору, що спричинило збільшення обсягу відповідальності поручителя за кредитним договором, договір поруки є припиненим в силу закону з 13 травня 2014 року. Відтак, після припинення договору поруки, вимоги

ПАТ «Єврогазбанк» до ОСОБА_5 про стягнення як з поручителя заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 198 139 грн 29 коп. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають у зв'язку з припиненням обов'язків ОСОБА_5, як поручителя, у травні 2014 року.

Згідно зі статтями 10, 11, 60 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду

м. Києва від 29 вересня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ «Єврогазбанк», третя особа - ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1» про визнання договору поруки від 14 лютого 2014 року припиненим, визнання відсутнім у банку права на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2014 року. Рішенням Апеляційного суду м. Києва

від 28 січня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 29 вересня 2015 року скасовано, позов ОСОБА_5 задоволено частково. Суд визнав припиненим договір поруки від 14 лютого 2014 року, укладений між

ПАТ «Єврогазбанк» та ОСОБА_5 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до статті 61 ЦПК України 2004 року рішення Апеляційного суду

м. Києва від 28 січня 2016 року набрало законної сили і є преюдиційним при вирішенні вказаного спору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Єврогазбанк» заборгованості за кредитним договором

від 14 лютого 2014 року у розмірі 125 тис. грн та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Єврогазбанк» та залишаючи в іншій частині рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва

від 28 січня 2016 року встановлено, що договір про внесення змін до кредитного договору від 13 травня 2014 року, згоду на укладення якого ОСОБА_5 не давав, передбачає: дострокове повернення кредиту та заміну предмету застави кредитного договору на заставу у вигляді депозитних внесків ОСОБА_8, розміщених у ПАТ «Єврогазбанк», тобто до кредитного договору (основного зобов'язання) без згоди поручителя було внесено істотні зміни, які обмежують права поручителя та збільшують обсяг відповідальності ОСОБА_5, що є підставою для визнання поруки припиненою на підставі закону. Зазначені обставини не були належним чином досліджені судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення спору.

Щодо посилання касаційної скарги на преюдиційність рішення суду у справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Єврогазбанк», третя особа - ТОВ «Миргородський м'ясокомбінат № 1», про визнання договору поруки припиненим та визнання відсутнім у банку права на стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій ПАТ «Єврогазбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Єврогазбанк» подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року, то відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі

від 15 березня 2017 року касаційну скаргу банку відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 січня 2016 року залишено без змін.

Доводи касаційної скарги висновки судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 травня

2016 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк