Справа № 316/251/18
Провадження № 2/316/378/18
"14" травня 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:
головуючого судді: Бульби О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Черкашиної О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє за себе та в інтересах неповнолітньої дитини: ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3, до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, про визначення фактичного місця проживання дитини з батьком, звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
ОСОБА_1, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3, звернувся до Енергодарського міського суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей - про визначення фактичного місця проживання дитини з батьком, звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив на те, що з 06 серпня 2010 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у подружжя не склалося та 24 березня 2015 року їх шлюб було розірвано. Згодом сторони вирішили знову проживати однією сімєю і 08.06.2016 року між сторонами було укладено повторний шлюб. Але повторний шлюб також тривав не довго - сторони стали проживати окремо і 27 вересня 2016 року рішенням Київського районного суду м. Полтави шлюб між сторонами було розірвано. В лютому 2017 року відповідачка звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом про стягнення аліментів з позивача на свою користь на утримання сина ОСОБА_2, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. На підставі вищевказаного рішення суду відповідачкою було отримано виконавчий лист і направлено на примусове виконання до ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області за місцем реєстрації боржника за виконавчим провадженням. Після розлучення їх син залишився проживати разом з мамою ОСОБА_4. Він, як батько, не заперечував проти цього щомісячно сплачував їй аліменти на утримання сина, надавав кошти на додаткові витрати окрім аліментів, купував одяг, необхідні речі тощо. Також позивач брав сина до себе на тривалі періоди проживання, а саме: грудень 2016 року, січень лютий 2017 року, червень серпень 2017 року протягом цих місяців син ОСОБА_5 жив з позивачем та перебував на повному матеріальному утриманні. В вересні 2017 року відповідачка зателефонувала позивачеві, та повідомила, щоб він забрав сина ОСОБА_5 до себе на подальше проживання, свою вимогу мотивувала тим, що їй важко самостійно займатись вихованням ОСОБА_2 та його матеріальним утриманням. Позивач негайно виїхав до м. Полтави і забрав сина разом з його всіма речами на постійне місце проживання до квартири за місцем свого фактичного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.
У звязку з даними обставинами, позивач просить визначити фактичне місце проживання сина ОСОБА_5 разом з батьком, звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави з дня подачі заяви, відкликати з Відділу виконавчої служби Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий лист щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини із усіх видів її доходу щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повнолітня.
Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час слухання справи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та висловив позицію щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі (46).
Представник позивача ОСОБА_3, також надала письмову заяву про розгляд справи у відсутності, вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити (47).
Відповідач ОСОБА_4, належним чином повідомлена про час слухання справи у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (32).
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей не з'явився у судове засідання, представник надала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, просить прийняти рішення на розсуд суду(а.с.41).
Враховуючи, що відповідач, відповідно до ст.131 ЦПК України, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та враховуючи вимоги ст.223, 280 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних чи доказів, в порядку заочного провадження, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти якого не заперечує представник позивача.
У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який остаточно розірвано 27 серпня 2016 року, що підтверджується відповідним рішенням суду (а.с.9). Від шлюбу мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що також доводиться відповідним свідоцтвом про народження (а.с.8). Київським районним судом м. Полтави було винесено рішення про стягнення з позивача за цим позовом на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 13.02.2017 року і до повноліття дитини.
Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини від 04.05.2018 року №01-01-40/1819, складеного Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, малолітній ОСОБА_2 разом з батьком та його родиною мешкають в трикімнатній квартирі в м. Енергодар. Квартира упорядкована з усіма зручностями, в якій створені умови для проживання дитини, для малолітнього ОСОБА_2 в квартирі виділена окрема кімната, в якій є місце для відпочинку навчання та ігор. ОСОБА_1 має більше можливостей матеріально забезпечити потреби малолітнього ОСОБА_2 для його всебічного розвитку, на відміну від матері, ОСОБА_4, яка запропонувала батькові забрати хлопчика до себе, та з іі слів працює неофіційно. Виходячи з вищезазначеного та приймаючи до уваги той факт, що малолітній ОСОБА_2 на сьогоднішній день мешкає з батьком ОСОБА_1, який створив належні умови для його всебічного розвитку, матір дитини ОСОБА_4 не заперечує проти проживання сина з батьком, враховуючи принцип рівності батьків у питаннях виховання дітей, а також те, що дитина почуває себе комфортно і спокійно поруч з батьком, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього рубцева К.А. разом з батьком ОСОБА_1
Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дата ратифікації 27.02.1991, схвалено резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
За змістом ст.ст.179-181 СК України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються тому з батьків, з яким мешкає дитина, та який виконує обов'язки із утримування дитини і повинні використовуватися за цільовим призначенням.
Частина 2 статті 188 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Оскільки неповнолітній син перебуває на утриманні позивача, мешкає з ним, то вимоги щодо звільнення його від сплати аліментів та участі матері у матеріальному забезпеченні сина, є обґрунтованими та законними.
Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Цей обов'язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).
Частиною 1 ст.141 СК України, передбачено рівність прав та обов'язків батьків щодо дітей.
Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.
Стаття 24 Конвенції про права дитини передбачає право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров'я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров'я.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позовної заяви обґрунтовані, підтверджені наданими доказами, не спростовані відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.
Керуючисьст.ст.4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 82, 133, 141, 142, 223, 247, 258, 259, 280, 281, 282, 283, 284, 289, 430 ЦПК України, суд
Визначити місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком ОСОБА_1, за місцем їх фактичного проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 552/807/17 (виконавчий лист видано 02.03.2017 року).
Відкликати з Відділу виконавчої служби Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий лист по цивільній справі № 552/807/17 виданий 02.03.2017 року на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття.
Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття.
Повний текст рішення буде виготовлено 16.05.2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. М. Бульба