пр. № 2/759/6894/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування частки квартири недійсним,

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору дарування 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, що укладений між ОСОБА_2 та його батьком ОСОБА_3 31.07.2018 р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики у сумі 96 000 грн, які відповідач зобов'язався повернути до 15.02.2018 р. У зв'язку з невиконанням зобов'язання в добровільному порядку, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 в позовному порядку до Святошинського районного суду м. Києва. Рішенням суду від 25.06.2018 р. позов задоволено, а 01.08. 2018 р. видано виконавчий лист. Проте, знаючи про наявність судового рішення, з метою уникнення виконання рішення суду в примусовому порядку ОСОБА_2 неправомірно подарував своєму батьку ОСОБА_3 належну йому 1/3 частку квартири.

Разом із позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просив накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, належну на праві власності відповідачу-2 ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 31.07.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Караєвою С.Е. 31.07.2018 р., зареєстрований в реєстрі за № 1949.

Заяву обґрунтовано тим, що, на думку позивача, договір дарування частки квартири є фіктивним, оскільки не був направлений на створення реальних договірних наслідків у останнього, і в позивача наявна інформація про те, що відповідач ОСОБА_3 (батько ОСОБА_2) будучи поєднаним єдиним умислом зі своїм сином, спрямованим на ухилення від виконання рішення суду від 25.06.2018 р. також вживає заходи з продажу на користь третьої особи 1/3 частини квартири, придбаної за оскаржуваним договором дарування.

З урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Разом із ти, подана заява про забезпечення доказів не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. За таких обставин, суд вивчивши заяву про забезпечення позову, з'ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується дана заява, прийшов висновку про повернення заяви у зв'язку з невиконанням вимог щодо її форми і змісту про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Коваль О.А.