Справа № 355/1490/18
Провадження № 2/355/789/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року селище Баришівка

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лисюка О.Д.

за участю секретаря судового засідання Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Поділля в особі Подільської сільської ради Баришівського району Київської області, треті особи: відділ у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державний нотаріус четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку двох земельних ділянок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 ( надалі позивач) звернулася до суду з позовом до Подільської сільської ради Баришівського району Київської області в подальшому відповідач), треті особи: відділ у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державний нотаріус четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку двох земельних ділянок в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовує тим, що 30 серпня 2010 року померла її мати ОСОБА_4 після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить право на нерухоме майно, а саме право на 1/2 частку двох земельних ділянок, що було успадковано покійною відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 листопада 2007 року , але не зареєстровано у відповідності до вимог Закону, в звязку з чим, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та з метою реалізації спадкових прав позивача, рекомендовано звернутися до суду.

Просить суд постановити рішення яким визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 частину земельної ділянки № 0424, площею 3,4978 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :18:001:0051 та право власності на земельну ділянку № 0425, площею 3,5008 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :18:001:0052, що розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області після смерті її матері ОСОБА_4.

Відповідач 1 та представника трнтіх осіб, звернулися до суду з клопотаннями про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивача ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги викладені в позовній заяві до суду підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити ( а.с.81)

Представник відповідача - Подільська сільська рада Баришівського району Київської області в підготовче засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги визнають в повному обсязі ( а.с.77 ).

Від Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність їхнього представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечують ( а.с.85)

Представник відділу у Баришівському районі Головного управління держгеокадастру у Київській області в підготовче судове засідання також не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином

Представник третьої особи ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_6 просить суд справу розглянути без його участі. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує ( а.с.82-83).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

19 жовтня 2018 року ухвалою судді Баришівського районного суду Київської області про відкриття провадження у справі та призначення справи за правилами загального позовного провадження було зобовязано Баришівську районну державну нотаріальну контору надати Баришівському районному суду Київської області копію спадкової справи, заведеної до майна померлої 05 червня 2005 року ОСОБА_7

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

21 грудня 2006 року помер ОСОБА_8 . За життя, а саме 25.09.2006 року ОСОБА_8 був складений заповіт, посвідчений Подільською сільською радою Баришівського району Київської області і зареєстрований в реєстрі за № 70 відповідно до якого, спадкоємцем 1/2 частки зазначеного в заповіті майна є його дочка ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 листопада 2007 року посвідченого державним нотаріусом Баришівської державної нотаріальної контори ( зареєстровано в реєстрі за № 2-6588) спадкове майно, на яке, в зазначеній частці видане це свідоцтво складається із земельних ділянок, загальною площею 6,9986 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області, ділянки № 0424, 0425, що належали померлому ОСОБА_8 на підставі державних актів на право приватної власності на землю, виданих Баришівською РДА 03 січня 2006 року і зареєстрованих в книзі державних актів за № 85 та № 86 ( а.с.15)

Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-КИ №371918, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 12 жовтня 2010 року, ОСОБА_4 померла 30 серпня 2010 року ( а.с.18)

За життя, а саме 15 березня 2005 року покійна склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, відповідно до якого, належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла своїй дочці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.91).

05 серпня 2017 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, які належали спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 січня 1997 року виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 15 березня 2005 року ( а.с.119).

Відповідно до довідки № 3139/02-14 від 05.08.2017 року, Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора повідомляє про те, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею щодо усього майна, яке належало покійній ОСОБА_4 ( а.с121).

19.08.2017 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за № 33117/02-14 був здійснений запит щодо належності земельних ділянок № 0424, № 0425, розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області , загальною площею 6,9986 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.121 зворот) та про видачу витягу з державного земельного кадастру на вказані земельні ділянки ( а.с.122)

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 02 листопада 2007 року державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори, земельні ділянки № 0424, № 0425, які розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області , загальною площею 6,9986 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ввійшли до спадкового майна померлого 21.12.2006 року ОСОБА_8. Відповідно до вказаного свідоцтва, спадкоємцем 1/2 частки вказаних земельних ділянок є дочка померлого ОСОБА_4. На іншу 1/2 частки видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_5 ( а.с.137)

14 грудня 2017 року державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, розглянувши документи подані ОСОБА_1 відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельних ділянок № 0424 та № 0425 загальною площею 6,9989 га, , розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області, оскільки право власності за померлою ОСОБА_4 в установленому законом порядку не було зареєстроване ( а.с.146) , що і змусило позивачку ОСОБА_1 звернутися до суду з названим позовом.

V. Оцінка Суду.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. До того ж рішенням Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25 грудня 1997 року розяснено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства, вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємця за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Відсутність державної реєстрації майнових прав за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину.

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець набув право власності на частину вказаних земельних ділянок, право власності на які у встановленому законом порядку не зареєстрував. Позивач є спадкоємцем майна померлої за законом першої черги як дочка спадкодавця, позбавлена можливості прийняти спадщину у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 182, 328, 331, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, ст. ст.2, 4, 5,10-13, 76-81, 89, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади с. Поділля в особі Подільської сільської ради Баришівського району Київської області, треті особи: відділ у Баришівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державний нотаріус четвертої Дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частку двох земельних ділянок в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки № 0424, площею 3,4978 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :18:001:0051 та право власності на земельну ділянку № 0425, площею 3,5008 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :18:001:0052, що розташовані на території Подільської сільської ради Баришівського району Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Баришівський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_9

Повний текст судового рішення складено

12.11.2018року

?