Провадження №2/522/2311/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності.

ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору довічного утримання.

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом просив обєднати свій позов зі первісним позовом.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні заперечував проти обєднання позовів.

Суд, дослідивши матеріали справи та клопотання відповідача, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути обєднано декілька вимог, повязаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи обєднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Згідно із ч. 7, 8 ст. 188 ЦПК України про обєднання справ в одне провадження, розєднання позовних вимог, про відмову в обєднанні справ в одне провадження суд постановляє ухвалу. Справи, що перебувають у провадженні суду, в разі обєднання їх в одне провадження, передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі.

Так, предметом розгляду за первісним позовом є визнання права власності на спадкове майно, серед іншого позивач за зустрічним позовом також просить визнати права власності на спадкове майно.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб'єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (п.56 рішення від 20.10.2011 у справі «Nejdet Sahin I Perihan Sahin проти Туреччини»)».

На підставі наведеного, суд частково задовольняє клопотання ОСОБА_1 про обєднання зустрічного позову зі первісним, а саме в частині вимог про визнання права власності.

Щодо інших позовних вимог ОСОБА_1, то суд вважає, що вони не підлягають спільному розгляду зі первісними вимогами.

В абзаці 3 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, суд вважає, що спільний розгляд позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1, в частині визнання права власності є доцільним для повного та всебічного розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 188, 260 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Обєднати в одне провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, зі зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, лише в частині позовних вимог про визнання права власності.

В прийнятті інших позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів, скасування рішення про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору довічного утримання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї може бути викладено в апеляційній скарзі на судове рішення.

Суддя