30.07.2018431/3241/18/9633/2018
Справа № 431/3241/18
Провадження №2/431/1004/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

30 липня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Озерова В.О.,

при секретарі Дубініній О.О.,

представника позивача за первісним позовом, представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,

представника відповідача за первісним позовом, представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

від відповідачів не зявились,

розглянувши у судовому засіданні в місті Старобільську цивільну справу за позовом «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» до ОСОБА_4, «ОСОБА_5 ЛТД.», «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» про визнання договору укладеним та за зустрічним позовом «ОСОБА_5 ЛТД» до «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.», ОСОБА_4, «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» та ОСОБА_6 про визнання недійсними відступлення частки у статному капіталі та відновлення становища, що існувало до порушення прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.», що є іноземним підприємством, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, «ОСОБА_5 ЛТД.» про визнання договору укладеним. Пізніше, від представника Позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої Позивач збільшив обсяг позовних вимог та залучено відповідача - «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД». З урахуванням уточнень, Позивач просив:

-визнати Додаткову угоду № 1 від «10» січня 2018 року, що укладена між «ОСОБА_5 ЛТД» з однієї сторони, «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» з другої сторони та ОСОБА_4 з третьої сторони, в якості Поручителя, укладеною;

-визнати недійсним Договір відступлення права вимоги до компанії «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» від 27.02.2018 року, що укладений між представником «ОСОБА_5 ЛТД» та компанією «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД».

-визнати недійсним Договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором укладеним між компанією «ОСОБА_5 ЛТД» та ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» 03.01.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 349, укладений між «ОСОБА_5 ЛТД», як Первісним Іпотекодержателем, та «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД», як Новим Іпотекодержателем.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 02 червня 2015 року між «СОЛАС СИСТЕМС С.А.» та «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» укладено Договір позики № 1, відповідно до якого «СОЛАС СИСТЕМС С.А.» надав позивачу процентну позику. У грудні 2017 року між «СОЛАС СИСТЕМС С.А.» та «ОСОБА_5 ЛТД» укладено Договір цесії № 1-12, за яким «СОЛАС СИСТЕМС С.А.» відступило своє право вимоги на користь «ОСОБА_5 ЛТД» за Договором позики № 1 від 02.06.2015 року.

10 січня 2018 року між «ОСОБА_5 ЛТД» та ОСОБА_4 укладено Договір поруки, за яким ОСОБА_4 виступив Поручителем перед «ОСОБА_5 ЛТД» за виконання «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» зобовязань за Договором позики № 1 від 02.06.2015 року.

Позивач вказує, що 10 січня 2018 року між «ОСОБА_5 ЛТД», «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до Договору позики. Додатковою угодою змінено розмір процентної ставки за користування коштами позики, змінено строк повернення позики та затверджено графік погашення боргу за позикою.

Позивач зазначає, що в березні 2018 року отримав вимогу від «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД», як від нового кредитора за Договором позики, який вимагав від «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» погашення позики в повному обсязі на свою користь в пятиденний строк. «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» вважає такі дії «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» незаконними та такими, які порушують права та інтереси «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.». Позивач зазначив, що «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» не була стороною Договору позики та Додаткової угоди до Договору.

Позивач також вказує, що в Додатковій угоді встановлено кінцевий строк повернення коштів та затверджено графік платежів, відповідно до якого розстрочено погашення боргу за Договором позики № 1 від 02.06.2015 року. Вимоги «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» щодо погашення на її користь основного боргу в повному обсязі суттєво відрізняються від умов, які передбачені діючою Додатковою угодою № 1 від 10.01.2018 року, яка укладена між «ОСОБА_5 ЛТД», «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» та Поручителем - ОСОБА_4

03 січня 2018 року між «ОСОБА_5 ЛТД» та «ОСОБА_7 ЛТД.» укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 2-125 для забезпечення вимог «ОСОБА_5 ЛТД» за Договором позики № 1 від 02.06.2015 року. Відповідно до даного Договору Іпотекодавець передав Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно (предмет іпотеки), перелік якого зазначений у Додатку 1 до Іпотечного договору, який є його невід`ємною частиною.

10 січня 2018 року між «ОСОБА_5 ЛТД» та Позивачем укладено Договір застави корпоративних прав. Відповідно до якого Заставодержатель («ОСОБА_5 ЛТД») має право у разі невиконання Заставодавцем («СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.») Основного зобовязання щодо оплати грошових коштів за Договором позики № 1 від 02.06.2015 року, що забезпечується заставою, звернути стягнення на предмет застави за рахунок заставлених за Договором корпоративних прав (100% частки в статутному капіталі) в ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД.».

Згодом, як вказує Позивач, до нього надійшов лист від «ОСОБА_5 ЛТД», яким останній інформує про укладення її представником Договору відступлення права вимоги від «27» лютого 2018 року з компанією «КОЛТОН» з другої сторони. Відповідно до умов вказаного правочину «ОСОБА_5 ЛТД» передала всі свої права та зобов'язання за Договором позики на користь «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД». Окрім того, «ОСОБА_5 ЛТД» повідомило, що між нею з однієї сторони та «КОЛТОН» з другої сторони укладено Договір відступлення права вимоги від 30.03.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 358. Згідно цього Договору, «ОСОБА_5 ЛТД», як Первісний Іпотекодержатель, відступив право вимоги за Договором іпотеки на користь «КОЛТОН» як Нового Іпотекодержателя. При цьому, у своїх листах «ОСОБА_5 ЛТД» повідомляє, що при укладенні вказаних правочинів від її імені, її представник діяв з перевищенням наданих йому повноважень та проти волі компанії. Таким чином, «ОСОБА_5 ЛТД» зі свого боку не визнає укладення даних правочинів своїм представником. До листів також надано підтверджуючі документи, які свідчать про обмеження повноважень представника «ОСОБА_5 ЛТД.».

Позивач вважає дії «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» щодо вимоги по погашенню заборгованості за Договором позики № 1 від 02.06.2015 року в повному обсязі незаконними, а укладені договори між «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» та «ОСОБА_5 ЛТД.» такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач «ОСОБА_5 ЛТД.» не заперечує проти укладення Додаткової угоди № 1 до Договору позики № 1 від 02.06.2015 року. Окрім того, Відповідач «ОСОБА_5 ЛТД.» підтвердив обставини щодо перевищення повноважень та незаконності укладення її представником Договору відступлення права вимоги від «27» лютого 2018 року та Договору відступлення права вимоги від 30.03.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 358.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В Заяві ОСОБА_4 також вказав, що дійсно укладав Додаткову угоду № 1 до Договору позики № 1 від 02.06.2015 року з «ОСОБА_5 ЛТД.» та «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.». Проти визнання даної Додаткової угоди укладеною не заперечує.

Представник Відповідача «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» у судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від імені директора відповідача надійшла заява якою суд було повідомлено, що «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» дійсно було укладено договори відступлення право вимоги від 27.02.2018 року та 30.03.2018 року. Відповідач зазначив, що вважає дані договори укладеними з дотриманням вимог законодавства, питання щодо розгляду позовних вимог залишив на розгляд суду.

Відповідач «ОСОБА_5 ЛТД.» звернувся із зустрічним позовом до «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.», ОСОБА_4, «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» та ОСОБА_6 про визнання недійсними відступлення частки у статному капіталі та відновлення становища, що існувало до порушення прав. В своїй зустрічній позовній заяві «ОСОБА_5 ЛТД.» просить:

Визнати недійсним Договір відступлення частки у статному капіталі ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД», , шляхом купівлі-продажу, укладений між «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» та ОСОБА_6 30.03.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 345.

Застосувати наслідки недійсності Договору відступлення частки у статному капіталі ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД», , шляхом купівлі-продажу, укладений між «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» та ОСОБА_6 30.03.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 345, а саме припинити участь ОСОБА_6, податковий номер НОМЕР_1, у складі учасників ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД», .

Відновити становище, що існувало до порушення прав, шляхом зобовязання субєктів державної реєстрації, державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, що мають доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснити державну реєстрацію змін, повязаною з поновленням компанії «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» у складі учасників ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД.» , на частку 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 ЛТД».

Зустрічний позов «ОСОБА_5 ЛТД.» прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

В обґрунтування свого позову «ОСОБА_5 ЛТД.» посилається на те, що 10.01.2018 року з ОСОБА_4 укладено Договір поруки, за яким останній витупив Поручителем перед «ОСОБА_5 ЛТД.» за виконання «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» своїх зобовязань за Договором позики. Відповідно до п. 3.2. Договору поруки, Відповідальність Поручителя за виконання Основного зобовязання перед Кредитором виникає в частини не погашеної частки Основного зобовязання після здійснення Кредитором дій щодо погашення заборгованості Боржником, в тому числі звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 03.01.2018 року, укладеного між «ОСОБА_5 ЛТД.» (Іпотекодержатель) та ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» (Іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8. за реєстровим номером 2-125, та звернення стягнення на предмет застави корпоративні права відповідно до Договору застави корпоративних прав від 10.01.2018 року, укладеного між «ОСОБА_5 ЛТД.» (Заставодержатель) та «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.». Поручитель відповідає в частині частки Основного зобовязання, що залишилась непогашеною після стягнення заборгованості з Боржника та/або звернення стягнення на предмет іпотеки та на предмет застави. 10.01.2018 року між «ОСОБА_5 ЛТД», «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду № 1, якою внесено ряд змін до Договору позики № 1 від 02.06.2018.

«ОСОБА_5 ЛТД.» у своєму позові вказує, що відповідно до умов Договору застави, «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» не мало права відчужувати будь-яким чином корпоративні права 100% частки в статутному капіталі в ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД», так як вони є предметом застави. Позивач зазначив, що йому стало відомо з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, що засновником ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» є ОСОБА_6 На думку Позивача це свідчить про порушення умов договору застави з боку «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.», що полягає в здійсненні відчуження належних йому як боржнику 100% корпоративних прав ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» (Україна), що є предметом застави та забезпеченням зобовязань «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» перед «ОСОБА_5 ЛТД» за Договором позики.

Позивач також вказав, що як заставодержатель будь-якої згоди на відчуження предмету застави «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» не надавав. В результаті листування, «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» повідомив «ОСОБА_5 ЛТД» про те, що першою була видана довіреність ОСОБА_9 на представництво інтересів. «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» стало відомо, що представник ОСОБА_9 передоручив свої повноваження на користь ОСОБА_10, який уклав від імені компанії Договір купівлі-продажу корпоративних прав. Повноваження за виданою довіреністю було обмежено рішенням учасників «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» № 1/2018 від 10 січня 2018 року. Вказаним рішенням «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» уповноважує свого представника ОСОБА_9 на території України на укладення додаткової угоди щодо умов кредитування за основним Договором позики № 1 від 02.06.2015 з «ОСОБА_5 ЛТД». Проте повноважень на продаж корпоративних прав, що були предметом застави, представнику не надавались.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, представник відповідача по зустрічному позову первісний позов підтримав в повному обсязі та просив суд визнати Додаткову угоду № 1 до Договору позики № 1 від 02.06.2015 року укладеною, та визнати недійсними договори відступлення права вимоги до компанії «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» від 27.02.2018 року, що укладений між представником «ОСОБА_5 ЛТД» та компанією «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД», та визнати недійсним Договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором укладеним між компанією «ОСОБА_5 ЛТД» та ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» 03.01.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 349, укладений між «ОСОБА_5 ЛТД», як Первісним Іпотекодержателем, та «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД», як Новим Іпотекодержателем.

Зустрічні позовні вимоги «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» не визнав в повному обсязі, вважав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, але зазначив, що згоди на укладення Договору купівлі-продажу корпоративних прав з ОСОБА_6 від «ОСОБА_5 ЛТД», як заставодержателя, не отримував.

В судовому засіданні представник відповідача «ОСОБА_5 ЛТД» за первісним позовом, представник позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 проти задоволення вимог по первісному позову не заперечував.

Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не зявився. До суду надійшла заява від ОСОБА_6 про розгляд справи без його участі. По суті спору за зустрічним позовом вказав, що укладав оскаржуваний договір с «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.». Вважає, що даний договір укладено на законних підставах, питання розгляду позовних вимог по суті залишив на розгляд суду.

Розглянувши первісні та зустрічні позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.208 ЦК України правочин між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частина 1ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Судом встановлено, що Додаткова угода № 1 до Договору позики № 1 від 02.06.2018 року була укладена 10 січня 2018 року. Вказана обставина визнана сторонами і у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. А тому в цій частині позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача за первісним позовом про визнання договорів відступлення прав вимоги недійсними, суд зазначає наступне.

Суду були надані докази, які не оскаржувались відповідачем за первісним позовом - «ОСОБА_5 ЛТД», які свідчать про те, що при укладенні оскаржуваних правочинів, представником «ОСОБА_5 ЛТД» - ОСОБА_10 було перевищено обсяг повноважень. Таким чином, як вбачається з письмових доказів та пояснень сторін, повноваження представника «ОСОБА_5 ЛТД» дійсно були обмежені рішеннями засновників. Оскаржувані позивачем договори відступлення прав вимог було укладено поза волею компанії «ОСОБА_5 ЛТД», та остання не вчиняла жодних дій, що свідчили б про визнання нею цих договорів. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що «ОСОБА_5 ЛТД» не мала наміру на укладання з «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» Договору відступлення права вимоги до компанії «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» від 27.02.2018 року та Договору відступлення права вимоги за Іпотечним договором, укладеним між компанією «ОСОБА_5 ЛТД» та ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» 03.01.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 349.

Згідно з положеннями чч.2 та 3 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.13, 5 та 6 ст.203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину

Частиною 1 ст.237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з ч.3 цієї ж статті представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, передбачених актами цивільного законодавства.

Статтею 241 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише в разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин уважається схваленим у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

Згідно з положеннями статті 92 ЦК України, якщо орган чи особа діє від імені юридичної особи, вона повинна діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

ВСУ при розгляді справи № 6-72цс17 висловлено позицію щодо неоднакового застосування статей 92, 241 ЦК України в поєднанні зі статтями 203, 215 ЦК України: «Суд вказав, що юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України). Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобовязана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами».

ВСУ у складі Касаційного господарського суду дійшов наступного висновку у Постанові у справі № № 914/3095/16 від 16 травня 2018 року: «Виходячи із змісту ст. 241 ЦК України можна стверджувати, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов'язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.

Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.)».

З огляду на фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог за первісним позовом в частині визнання договорів відступлення прав вимог недійсними.

Дослідивши докази, пояснення сторін та обставини щодо вимог за зустрічним позовом про визнання договору відчуження корпоративних прав, суд приходить до наступного.

«СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» було власником 100% частки в статутному капіталі в ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД». Суд встановив, що між «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.», як застоводавцем, та «ОСОБА_5 ЛТД», як заставодержателем, було укладено Договір застави корпоративних прав від 10.01.2018 року. Відповідно до даного Договору застави, для забезпечення виконання основного зобовязання зі сплати заборгованості на користь «ОСОБА_5 ЛТД» за Договором позики № 1 від 02.06.2015 року, «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» передала в заставу належні їй корпоративні права 100% частки в статутному капіталі в ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД». З тексту укладеного Договору застави від 10.01.2018 вбачається, що «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» зобовязується з моменту підписання Договору не здійснювати відступлення заставлених за Договором корпоративних прав за жодних умов та обставин. Згодом позивачу за зустрічним позовом стало відомо, що корпоративні права, які були предметом застави, були відчужені «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» на користь відповідача ОСОБА_6, шляхом укладення Договору відступлення частки у статному капіталі ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» шляхом купівлі-продажу від 30.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 345. Судом встановлено, що «ОСОБА_5 ЛТД» як заставодержатель не надавав «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» жодної згоди на відчуження предмету застави - 100% частки в статутному капіталі в ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД». З даного суд вбачає грубе порушення умов Договору застави корпоративних прав від 10.01.2018 року з боку «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» та неправомірність відчуження корпоративних прав без згоди заставодержателя - «ОСОБА_5 ЛТД».

Відповідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Стаття 576 ЦК України встановлює, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Частина 2 статті 586 ЦК України встановлює, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

У Постанові Верховного суду України від 06.06.2012 року у справі №6-64ц12 зазначається, що закон прямо покладає на заставодавця обов'язок запитувати згоду заставодержателя на відчуження обтяженого майна; цей обов'язок презюмується і йому кореспондує право заставодержателя на захист шляхом визнання правочину недійсним у разі відчуження майна без його згоди.

Положеннями ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Окрім того, дослідивши письмові докази судом встановлено, що при укладенні оскаржуваного договору відступлення частки у статному капіталі ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД», представник «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» діяв з перевищенням наданих йому повноважень, а договір було укладено поза волею компанії. «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» було видано довіреність представнику ОСОБА_9 на представництво інтересів компанії. Після чого останній передоручив свої повноваження на користь ОСОБА_10, який і уклав Договір купівлі-продажу корпоративних прав. Отже, в ході розгляду справи встановлено, що «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» не мало наміру та волевиявлення на укладення Договору відступлення частки у статному капіталі ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» шляхом купівлі-продажу від 30.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 345.

З тих же підстав, суд вважає обґрунтованими вимоги за зустрічним позовом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» до ОСОБА_4, «ОСОБА_5 ЛТД.», «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» про визнання договору укладеним та визнання договорів недійсними задовольнити в повному обсязі.

Визнати Додаткову угоду № 1 від «10» січня 2018 року до договору займу № 1 від 02 червня 2015 року між «СОЛАС СИСТЕМС С.А.» та «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.», що укладена між «ОСОБА_5 ЛТД» з однієї сторони, «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» з другої сторони та ОСОБА_4 з третьої сторони, в якості Поручителя, укладеною.

Визнати недійсним Договір відступлення права за Договором займу № 1 від 02.06.2015 року до компанії «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.», що укладений між представником «ОСОБА_5 ЛТД» та компанією «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» 27.02.2018 року.

Визнати недійсним Договір відступлення права вимоги за Іпотечним договором укладеним між компанією «ОСОБА_5 ЛТД» та ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД» 03.01.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 1, укладений між «ОСОБА_5 ЛТД», як Первісним Іпотекодержателем, та «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД», як Новим Іпотекодержателем 30.03.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 349.

Зустрічний позов «ОСОБА_5 ЛТД.» до «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.», ОСОБА_4, «КОЛТОН ЮНІОН ЛТД» та ОСОБА_6 про визнання недійсними відступлення частки у статному капіталі та відновлення становища, що існувало до порушення прав задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним Договір відступлення частки у статному капіталі ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД.», , шляхом купівлі-продажу, укладений між «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» та ОСОБА_6 30.03.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 345.

Застосувати наслідки недійсності Договору відступлення частки у статному капіталі ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД.», , шляхом купівлі-продажу, укладений між «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» та ОСОБА_6 30.03.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 345, а саме припинити участь ОСОБА_6, податковий номер НОМЕР_1, у складі учасників ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД», .

Відновити становище, що існувало до порушення прав, шляхом зобовязання субєктів державної реєстрації, державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, що мають доступ до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснити державну реєстрацію змін, повязаною з поновленням компанії «СОЛФЕРІНО ОСОБА_3А.» у складі учасників ТОВ «ОСОБА_7 ЛТД.» , на частку 100% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 ЛТД».

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Озеров