ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1789/18 Справа № 173/527/18 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2018 року ОСОБА_1. звернулася з позовом до суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у лютому 2018 року вона дізналася, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., вчинено виконавчий напис, яким з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 10.11.2011 року в сумі 25072 грн. 63 коп., яка складається з: 913 грн.. 18 коп., - заборгованість за тілом кредиту; 19289 грн. 32 коп., - заборгованість за відсотками; 3200 грн., заборгованість з пені та комісії; 500 грн., штраф (фіксована частина); 1170 грн., 13 коп., - штраф (процентна складова). Постановою державного виконавця Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області від 19.01.2018 року відкрите виконавче провадження № 55578728 щодо виконання вказаного виконавчого напису приватного нотаріуса № 15718 від 13.10.2017 року про стягнення коштів за кредитним договором в сумі 26872 грн., 63 коп.

Позивачка вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат», а саме, вчинений за відсутності всіх необхідних документів, визначених законом, не підтверджено факт безспірності заборгованості. Крім того, стягнення за виконавчим написом вчинене поза межами строку позовної давності, що суперечить вимогам чинного законодавства про вчинення виконавчих написів стосовно безспірних вимог, що є грубим порушенням чинного законодавства та стало підставою звернення до суду.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 13 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 15718 про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.11.2011 року в загальній сумі 25072 грн.. 63 коп., яка складається з: 913 грн. 18 коп., - заборгованість за тілом кредиту; 19289 грн. 32 коп., - заборгованість за відсотками; 3200 грн., заборгованість з пені та комісії; 500 грн., штраф (фіксована частина);1170 грн., 13 коп., - штраф (процентна складова).

Рішення суду мотивоване тим, що виконавчий напис було вчинено у порушення вимог чинного законодавства, оскільки за ним була стягнута кредитна заборгованість, яка розрахована поза межами трирічного строку позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, комісією, штрафами та пенею. Крім того, нотаріус допустив вчинення виконавчого напису за наявності у боржника спору з кредитором стосовно суми кредитної заборгованості, що вказує на те, що вимога до боржника не була безспірною, у зв'язку із чим у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення спірного виконавчого напису. Також суд вказав, що за спірним виконавчим написом не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано сума, яка пропонується до стягнення з позивачки на користь відповідача за кредитним договором.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 всупереч вимог ЦПК України не надані докази, які б спростували розмір існуючої кредитної заборгованості; виконавчий напис приватного нотаріуса відповідає вимогам законодавства, оскільки при зверненні до нотаріуса банком були надані усі документи, які підтверджують безспірність заборгованості, яка підлягає стягненню із позивачки. Крім того, апелянт вказує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Боржнику направлялась вимога про необхідність виконання зобов'язань та була надана можливість надати свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, однак остання не висловила своєї незгоди та проігнорувала вказане повідомлення. Також апелянт вказує, що посилання суду першої інстанції на те, що між сторонами існує спір, - є безпідставним припущенням, оскільки спір про право відсутній, так як в даному випадку позивачка не згодна з самим фактом вчинення виконавчого напису та розміром заборгованості; висновок суду першої інстанції щодо пропуску строку вчинення виконавчого напису нотаріуса є помилковим, оскільки позивачка частково сплачувала платежі за кредитним договором та переривала строк позовної давності - в січні 2015 році сплатила 1500 грн..

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що між позивачкою та відповідачем виникли кредитні зобов'язання на підставі укладеного кредитного договору № б/н від 10.11.2011 року.

Позивачка належним чином не виконувала умови укладеного кредитного договору в зв'язку з чим у неї виникла заборгованість.

13.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 15718 яким пропонується тягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 10.11.2011 року в сумі 25072 грн.. 63 коп., яка складається з: 913 грн. 18 коп., - заборгованість за тілом кредиту; 19289 грн. 32 коп., - заборгованість за відсотками; 3200 грн., заборгованість з пені та комісії; 500 грн., штраф (фіксована частина); 1170 грн., 13 коп., - штраф (процентна складова).

На підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса постановою державного виконавця Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області від 19.01.2018 року відкрите виконавче провадження № 55578728 щодо стягнення з позивачки кредитної заборгованості.

Встановлено, що строк за який провадиться стягнення становить: 2121 днів, з 10.11.2011 року по 31.08.2017 року.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що існують підстави, які свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, оскільки боржник притягнений до декількох видів відповідальності за одне і те ж правопорушення, про що свідчить стягнення комісії, пені та штрафу.

Відповідно до вимог ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», п. 1.1. ч. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ч. 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п. 2.1. ч. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.1., 3.3., 3.4. ч. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

При цьому, дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

Встановивши, що на момент вчинення спірного виконавчого напису існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, оскільки боржник притягнений до декількох видів відповідальності за одне і те ж правопорушення, про що свідчить стягнення комісії, пені та штрафу та вказаний напис нотаріуса вчинений поза межами строків позовної давності, керуючись ЗУ "Про нотаріат", Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено у порушення вимог ЗУ "Про нотаріат", оскільки за ним була стягнута заборгованість за кредитним договором, яка розрахована поза межами річного строку позовної давності для вимог щодо стягнення заборгованості за пенею, штрафами та комісією, вимога до боржника не була безспірною, у зв'язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення спірного виконавчого напису.

Доводи апелянта в скарзі про те, що ОСОБА_1 всупереч вимог ЦПК України не надані докази, які б спростували розмір існуючої кредитної заборгованості; виконавчий напис приватного нотаріуса відповідає вимогам законодавства, оскільки при зверненні до нотаріуса банком були надані усі документи, які підтверджують безспірність заборгованості, яка підлягає стягненню із позивачки. Крім того, апелянт вказує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Боржнику направлялась вимога про необхідність виконання зобов'язань та була надана можливість надати свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, однак остання не висловила своєї незгоди та проігнорувала вказане повідомлення. Також апелянт вказує, що посилання суду першої інстанції на те, що між сторонами існує спір, - є безпідставним припущенням, оскільки спір про право відсутній, так як в даному випадку позивачка не згодна з самим фактом вчинення виконавчого напису та розміром заборгованості; висновок суду першої інстанції щодо пропуску строку вчинення виконавчого напису нотаріуса є помилковим, оскільки позивачка частково сплачувала платежі за кредитним договором та переривала строк позовної давності - в січні 2015 році сплатила 1500 грн., - є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про виконавче провадження"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт (подання стягувачем відповідних документів) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності та взаємного зв'язку, встановивши, що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, оскільки боржник притягнений до декількох видів відповідальності за одне і те ж правопорушення, про що свідчить стягнення комісії, пені та штрафу та вказаний напис нотаріуса вчинений поза межами строків позовної давності, - колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису вказана Банком заборгованість не була безспірною, що свідчить про доведеність позовних вимог.

Інші доводи апелянта перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального законів підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко