Справа № 296/4212/18
УХВАЛА

про повернення матеріалів заяви про забезпечення позову

"06" червня 2018 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 296/4212/18 2/296/1822/18,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у загальному розмірі 28 000 грн.

Одночасно із позовом позивач подала суду заяву, в якій просить вжити заходи забезпечення її позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу в межах ціни позову, а також обмежити останнього у праві виїзду за межі державного кордону України до повного виконання боргових зобовязань.

Крім того, ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, суддя встановив, що вимоги позивача щодо звільнення її від сплати судового збору не підлягають задоволенню, а заява про забезпечення позову підлягає поверненню виходячи з наступного.

Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Стаття 8 ЗУ «Про судовий збір» визначає, що

1. Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі "у справі 28249/95 від 19 червня 2001 року зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на викладене та аналізуючи наявні докази щодо майнового стану позивача в їх сукупності з іншими наданими документами, суддя не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки з наданих позивачем доказів не вбачається, що вона не працевлаштована, не має у власності рухомого майна, інших джерел доходів, а також відсутні докази про склад сім'ї, відомості про доходи інших членів сім'ї, докази про наявність нерухомого чи рухомого майна у членів сім`ї позивача (витяги з відповідних реєстрів) тощо.

Отже, з огляду на викладене та враховуючи імперативні приписи ст.8 ЗУ "Про судовий збір" і практику Європейського суду з прав людини, суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору.

У звязку з чим, суддя встановив, що заява з вимогою про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України так, як не містить документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.136, 151, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 296/4212/18 2/296/1822/18 повернути заявнику.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський