Справа № 466/2227/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Комісія з питань захисту прав дитини Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

23 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа Комісія з питань захисту прав дитини Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, в якій просить ухвалити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження дитини батьком дитини вказано ОСОБА_3, матірю - ОСОБА_1.

Фактичне проживання було припинено ще у 2012 році, відтоді вони з відповідачем проживають окремо та донька проживає разом з нею за адресою: м. Львів, вул. Нагірних, 3/4. З того часу відповідач не приймав жодної участі у вихованні дитини, не допомагав фінансово. Окрім цього, відповідач 16.12.2013 року був засуджений Залізничним районним судом м. Львова у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому було призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

За весь цей період батько не цікавиться життям дитини, її інтересами та потребами, не приймає участі у її вихованні. Усі питання щодо виховання та утримання доньки, піклування про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток вирішуються нею самостійно без участі та підтримки відповідача, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Також зазначає, що Комісією з питань захисту прав дитини Франківської районної адміністрації Львівської міської ради було прийнято висновок від 28.03.2017 року № 35-2569 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Положеннями ст. 165 цього ж Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем перебували у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження дитини серії 1-СГ № 295421 батьком дитини вказано ОСОБА_3, матірю - ОСОБА_1 (а. с. 4).

Фактичне проживання було припинено ще у 2012 році, відтоді вони з відповідачем проживають окремо та донька проживає разом з матірю за адресою: м. Львів, вул. Нагірних, 3/4. За весь цей період батько не цікавиться життям дитини, її інтересами та потребами, не приймає участі у її вихованні. Усі питання щодо виховання та утримання доньки, піклування про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток вирішуються матірю самостійно без участі та підтримки відповідача, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Окрім цього, відповідач 16.12.2013 року був засуджений Залізничним районним судом м. Львова у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому було призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі за нанесення позивачу тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Згідно рішення Комісії з питань захисту прав дитини Франківської районної адміністрації Львівської міської ради було прийнято висновок від 28.03.2017 року № 35-2569 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10).

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ч. 2 ст. 141, ст. 150, ст. 155, п.2 ч.1 ст. 164, ст. 165 Сімейного кодексу України, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3,31.08.1973 р. н., (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_5