Справа № 310/5840/15-ц
4-с/310/48/18
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2018 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді…. ОСОБА_1,

при секретарі…………..ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 про арешт коштів боржника, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 про арешт коштів боржника, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.11.2018 року Бердянським міськрайонним судом було ухвалено рішення у справі № 310/5840/15-ц за позовом ПрАТ «Страхова компанія «АХА «Страхування» до нього про стягнення в порядку регресу суми збитків у розмірі 76732,02 грн., яким позов задоволено повністю та стягнуто на користь позивача суму збитків та сплачений ними судовий збір у розмірі 767,32 грн.. Ухвалою суду від 08.08.2017 року за заявою ПрАТ «Страхова компанія «АХА «Страхування» було постановлено видати заявнику дублікат виконавчого листа № 310/5840/15-ц та поновити строк для його подачі. 19.03.2018 року приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 за заявою ПрАТ «Страхова компанія «АХА «Страхування» відкрито виконавче провадження № 56012167 та проведені виконавчі дії з примусового виконання: 19.03.2018р. винесено постанову про арешт майна боржника; 20.03.2018р. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; 21.05.2018р. винесено постанову про арешт коштів боржника; 20.06.2018р. звернуто стягнення на кошти на рахунку боржника, відкритому в Філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» на підставі постанови про арешт коштів боржника. Вважає, що під час вчинення приватним виконавцем ОСОБА_4 виконавчих дій ним було порушені його права, як сторони виконавчого провадження боржника. Так, приватний виконавець ОСОБА_4 в своїй постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.03.2018р. постановив здійснювати відрахування із доходів боржника в розмірі 40% до виплати загальної суми боргу 84756,22 грн.. Окрім того, відповідно до ухваленого 25.01.2012р. рішення суду з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів) та видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Також зазначив, що він працює пожежним-рятувальником Головного управління державної служби надзвичайних ситуацій України у Запорізькій області, що є державною установою та всі виконавчі документи, зокрема, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.03.2018р., виконується обовязково та без затримок. Однак, незважаючи на

це, приватним виконавцем ОСОБА_4 21.05.2018р. було винесено постанову про арешт коштів боржника, тобто, на його поточний рахунок №4007, який відкрито у ТВБВ № 10007/0339 в ЗОУ АТ «Ощадбанк» для перерахування заробітної плати, у відповідності до винесеної постанови, на даний час накладено арешт. Через це він опинився в скрутному становищі, бо залишився без засобів існування. 28.09.2018р. він отримав довідку від АТ «Ощадбанк» про те, що на його рахунок для отримання заробітної плати накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника від 21.05.2018р. (ВП № 56012167). Накладення арешту на його рахунок, який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату та отримання ним заробітної плати, що призводить до порушення його конституційних прав як громадянина України. Про порушення своїх прав він дізнався саме 28.09.2018р., коли отримав довідку АТ «Ощадбанк», що він не може зняти свою заробітну плату. Просив суд поновити йому строк для подання скарги та скасувати постанову приватного виконавця ОСОБА_4 від 21.05.2018р. про арешт коштів боржника.

До початку судового засідання ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені у скарзі вимоги підтримав та просив задовольнити.

Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник стягувача ПрАТ «Страхова компанія «АХА «Страхування» також у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до переконання, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що 19 березня 2018 року приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з примусовго виконання виконавчого листа (дублікат) № 310/5840/15-ц, виданого Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» заборгованості у сумі 76732,02 грн. (постанова ВП № 56012167 від 19.03.2018р. а.с.6-7).

Також 19.03.2018 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні ВП № 56012167 була винесена постанова про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження 84756,22 грн. (а.с.8-9)./

20.03.2018 року у виконавчому провадженні ВП № 56012167 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_3, які він отримує у Головному управлінні державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, при цьому зазначено, що здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 40% до виплати загальної суми боргу (а.с.10-11).

Крім того, 21 травня 2018 року у вищезазначеному виконавчому провадженні приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у Філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_3 (а.с.12-13).

Згідно довідки начальника 12 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Запорізькій області, ОСОБА_3 проходить службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, та займає посаду пожежного-рятувальника 12 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Запорізькій області (а.с.16).

З наданої заяви ОСОБА_3 вбачається, що належні йому суми заробітної плати перераховуються на його поточний рахунок №4007 у ТВБВ № 10007/0339 ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО банку 313957 (а.с.17).

Суд вважає, що накладення арешту на грошові кошти на рахунку №4007 у ТВБВ № 10007/0339 ЗОУ АТ «Ощадбанк», на який перераховуються суми заробітної плати, не відповідає вимогам закону.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. За іншими виконавчими документами державний виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

В той же час ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За змістом ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Аналіз наведених статей Закону дає підстави вважати, що виносячи оскаржувану постанову, приватний виконавець діяв в межах Закону та наданих йому повноважень.

Разом з тим, порядок звернення стягнення, зокрема, на заробітну плату врегульований ст.68 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, про що виноситься окрема постанова.

Відповідно до ч.2 ст. 70Закону України «Про виконавче провадження», із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, у звязку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом 20 відсотків.

Відповідно до ч.3 ст. 70Закону України «Про виконавче провадження»,загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Частинами 1 та 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови приватного виконавця від 21 травня 2018 року в частині накладення арешту на суми заробітної плати, що знаходяться на поточному рахунку №4007 у ТВБВ № 10007/0339 ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО банку 313957, відкритого на імя боржника, тому в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає можливим поновити ОСОБА_3 строк для подання скарги на постанову приватного виконавця від 21.05.2018 року, оскільки як зазначив заявник, і це не спростовано виконавцем, про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 28.09.2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 18, 447-451, 453 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в :

Поновити ОСОБА_3 строк для подання скарги на постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 про арешт коштів боржника ВП №56012167 від 21.05.2018 року.

Скаргу задовольнити частково.

Постанову приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 про арешт коштів боржника ВП №56012167 від 21.05.2018 року скасувати в частині накладення арешту на суми заробітної плати, що знаходяться на поточному рахунку №4007 у ТВБВ № 10007/0339 ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО банку 313957, відкритого на ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 листопада 2018 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду ОСОБА_1