Дата документу 08.11.2018
Справа № 320/7672/17
Провадження № 2/320/648/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Бахаєва І.М.,

за участі секретаря - Фурсової Л.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Должкова В.М., Федорової А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», за участі третьої особи - начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд поновити його, ОСОБА_1 на посаді машиніста тепловоза цеху експлуатації структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи розрахунок із дня незаконного звільнення до дня винесення судом рішення про поновлення на роботі, моральну шкоду у розмірі 50000,00грн. та всі судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що його, ОСОБА_1, 26.09.2001 прийняли на роботу у Локомотивне депо Мелітополь Придніпровська залізниця на посаду слюсарем, 12.03.2002 він був переведений помічником машиніста електровозу, тепловозу в цех експлуатації, 04.10.2004 він був направлений на курси підготовки машиністів тепловозу у Дніпропетровську технічну школу, 16.03.2005 він був прийнятий на попереднє місце роботи після закінчення курсів помічником машиніста тепловозу, електровозу цеху експлуатації, 30.03.2006 переведений машиністом тепловозу цеху експлуатації, 16.04.2007 присвоєна кваліфікація машиніста тепловозу третього класу, 05.05.2010 присвоєна кваліфікація машиніста тепловоза другого класу. 19.09.2017 він був звільнений за вчинення дій, що дають підстави для втрати довір'я до нього з боку уповноваженого власником органу на підставі п.2 ст.41 КЗпП. Вважає таке звільнення незаконним, неправомірним, порушує його права та законні інтереси з огляду на те, що він не є працівником, на якого при звільненні розповсюджується дія ст.41 КЗпП України; профспілковий комітет відмовив у розірванні трудового договору між ним та Структурним підрозділом «Мелітопольське локомотивне депо» філія «Придніпровська Залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв'язку із необґрунтованістю підстав для звільнення; він не є матеріально відповідальною особою, договір про повну матеріальну відповідальність із ним не укладався; відсутні підстави та обґрунтовані підозри для застосування повної чи обмеженої матеріальної відповідальності. 19.09.2017 йому видали наказ про звільнення та трудову книжку, і внесли в його трудову книжку відповідний запис, провели розрахунок при звільненні. В наказі про звільнення зазначено, що «машиністом тепловозу ОСОБА_1 не зроблено докладний запис у журналі форми ТУ-152 стосовно витрати палива та передачі інших матеріальних цінностей, не проставлена та, час і підпис». Але це не відповідає дійсності, т.я. відповідно до копії маршруту, який він отримав одразу після необгрунтованих звинувачень, видно, що запис зроблений у відповідності до Інструкції з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації, Інструкції локомотивної бригаді, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 року №876/ЦЗ. Крім того, в наказі про звільнення вказано, що «дії машиніста тепловозу ОСОБА_1 дають підстави для умов і причин, що сприяють скоєнню злочину, а саме: крадіжки матеріальних цінностей з локомотиву.» Однак, умови і причини скоєння злочину не були встановлені у спосіб та в порядку, встановленому чинним законодавством України. Такі твердження особисто начальника Локомотивного депо є припущенням, не можуть бути причиною та підставою для висновків щодо скоєння ним крадіжки. Крім того, в наказі про звільнення вказано, що «Данні випадки стали можливими через невиконання машиністом тепловоза ОСОБА_1, помічником машиніста ОСОБА_7 своїх робітничих обов'язків, порушення вимог п.3.12 "Інструкції локомотивній бригаді" №ЦТ-0106 від 22.11.2004 року в частині економного використання паливо-енергетичних ресурсів, вимог п. 2.2. 2.3. 2.4 "Інструкції з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації" ЦТ-0056 від 27.12.2002 року в частині приймання та здавання тепловозу, вимог Інструкції "Про порядок дії локомотивної бригади при прийманні-здачі, екіпіруванні та технічному обслуговуванні - тепловозів серії 2ТЄ116" затвердженої начальником депо 24.11.2015, "вимог наказу начальника депо "Про затвердження порядку контролю за збереженням та економним використанням паливо-енергетичних ресурсів на тягу поїздів" від 12.12.2016 №596-аг в частині контролю за використанням та схоронністю дизельного палива, вимог п. 3 "Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту", погодженого 29 липня 1992 року з Радою профспілки та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1993 року № 55. в частині - збереження матеріально-технічних засобів, забезпечення схоронності вантажів і багажу, вживання заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, пошкоджень та псування.» Однак, такі звинувачення є безпідставними, не вказано в чому полягало невиконання робітничих обов'язків та як це проявилося в негативному сенсі. Далі в наказі про звільнення ідеться: «Такі дії вище зазначеної локомотивної бригади дають підстави для втрати довір'я до машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_8, які безпосередньо обслуговують товарно-матеріальні цінності, з боку уповноваженого власником органу.» Однак, винними діями, що дають підстави для втрати довір'я до працівника, вважаються, зокрема, отримання оплати за послуги без оформлення відповідних документів; продаж товарів безпосередньо зі складу підсобних приміщень; обмірювання, обваження, обрахування; приховування товарів віл покупця; порушення правил торгівлі спиртними напоями або видачі наркотичних засобів. Отже, він не є працівником, який безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності, і тому, до нього не можна набути чи втрати довір'я. Так, в наказі про звільнення №296/ос від 19.09.2017 роботодавцем не вказано чим підтверджується факт розкрадання майна, чи було розкрадання взагалі (вибуття майна потерпілого із його володіння без його волі), яким чином роботодавець визначив саме його винним у розкрадання майна, чим це підтверджується, також не вказано в чому полягають його неправомірні дії та не встановлено причинно - наслідковий зв'язок між діями та наслідками, і врешті-решт, які негативні наслідки наступили для відповідача. Діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 50000,00грн., оскільки з записом про звільнення по п.2 ст.41 КЗпП України йому дуже важко знайти роботу, формулювання причин звільнення перешкоджає працевлаштуванню, звернення до служби зайнятості. Він вимушений був додавати додаткових зусиль для організації свого життя, постійно займав гроші у знайомих, займався лікуванням, відновлює психічне здоров'я.

На адресу суду 26.02.2018 від уповноважених представників відповідача ПАТ «Укрзалізниця» - ОСОБА_5, ОСОБА_9 надійшов відзив на позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого вважають позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам законодавчих і нормативних актів з огляду на наступне. Позивач працює у Мелітопольському локомотивному депо з 26.09.2001. Відповідно до наказу від 30.03.2006 №66/ос переведений на посаду машиніста тепловозу. Перед призначенням на посаду машиніста тепловозу, позивач був ознайомлений з необхідними нормативними актами та отримав необхідну підготовку. Вимоги законодавчих та нормативних актів з експлуатації локомотивів неодноразово доводилися до Позивача у процесі його роботи на посаді машиніста, також періодично Позивач проходив перевірки знань Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, Правил технічної експлуатації, інструкцій з охорони праці та інших нормативних документів з безпеки руку. Остання чергова перевірка знань у Позивача проводилась 23.03.2017. Так, 21.08.2017 локомотивна бригада у складі машиніста ОСОБА_1 та помічника машиніста ОСОБА_8, маршрут №1133543, явка в Мелітопольському локомотивному депо о 22:00, прийняла тепловоз 2ТЕ116-1370 під пасажирський поїзд № 472. За результатами даної поїздки 23.08.2017 було проведено нараду при начальнику Мелітопольського локомотивного депо за результатами якої були встановлені наступні факти. При прийманні тепловоза 2ТЕ116-1370 в паливних баках наявне дизельне паливо складало в секції «А» - 3450л (2817 кг), в секції «Б» - 4975л (4062 кг), що підтверджується даними зазначеними в маршруті машиніста № 1 133543. На дільниці Мелітополь - Федорівка прямували поїздом №4310, на дільниці Федорівка - Бердянськ прямували поїздом №472, вага-1080т, 18 вагонів. Відповідно до маршруту машиніста локомотивна бригада здала тепловоз 2ТЕ116-1370 22.08.2017 року о 06:15 в оборотному депо Бердянськ. Згідно маршруту машиніста №1133543, наявне дизельне паливо при здачі тепловозу складало наступне: в секції «А» - 3000л (2448 кг), в секції «Б» - 4375 л (3572 кг), таким чином витрати за поїздку склали 859 кг (2817кг + 4062кг - 2448кг - 3572кг). Проведеним в.о.машиніста-інструктора ОСОБА_6 контрольним розрахунком з урахуванням розшифрування швидкостемірної стрічки можливих недоліків в роботі локомотива, погодних умов та профілю колії, право витрат склало 560,7 кг дизельного палива, безпідставно списано 298,3 кг (53.2% від права витрати). Така значна перевитрата дизельного палива (53,2% від права витрати), допущена локомотивною бригадою, є порушенням вимог п. 3.12 Інструкції локомотивній бригаді ЦТ- 0106 щодо економного витрачання паливно-енергетичних ресурсів та вимог п.3 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту щодо збереження матеріально- технічних засобів, вживання заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, а також є порушенням вимог п. 2.2.7 Інструкції № ЦТ-0056 та вимог п. 1.5 Інструкції про порядок дії локомотивної бригади при прийманні-здачі, екіпіруванні та технічному обслуговуванні ТО-1 тепловозів серії 2ТЕ116 щодо незбереження локомотива. Також, локомотивною бригадою порушено вимоги Порядку контролю за збереженням та економним використанням паливо- енергетичних ресурсів на тягу поїздів, затвердженого наказом начальника депо від 12.12.2016 № 596-аг, а саме: локомотивною бригадою у складі машиніста ОСОБА_1 та помічника машиніста ОСОБА_8 не зроблено розрахунок права витрат дизельного палива у маршруті машиніста № 1133543, невірно вказано час гарячого та холодного простою тепловоза, що в свою чергу фіктивно завищило право витрати, чим були суттєво викривлені дані по використанню дизельного палива за дану поїздку. Також, у журналі ф.ТУ-152 відсутній запис про здачу тепловоза черговому по оборотному депо станції Бердянськ, що є порушенням вимог п.5 "Інструкції для заповнення маршруту машиніста" №106Ц від 17.04.2003 року. Так, 22.08.2017 під час раптової перевірки по станції Бердянськ комісією структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» регіональної філії «Придніпровська залізниця» у складі в.о. заступника структурного підрозділу ОСОБА_10 та начальника відділу організації ремонту структурного підрозділу ОСОБА_11 була здійснена перевірка локомотиву 2ТЕ116-1370, приписки Мелітопольського локомотивного депо, під керуванням машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_8, внаслідок якої встановлено що в секції «А» у правій високовольтній камері двері не опломбовані, про що запис локомотивної бригади у журналі ф.ТУ-152 відсутній, в самій ВВК виявлена сумка з пластиковою спресованою тарою ємкістю приблизно по 10 літрів, під половицями перед центральною ВВК на виході з кабіни машиніста знаходилась одна пластикова ємність об'ємом приблизно 10 літрів з дизельним паливом, в секції «Б» під половицями перед центральною ВВК на виході з кабіни машиніста знаходилось 10 пластикових ємностей, кожна об'ємом приблизно по 10 літрів з дизельним паливом. Локомотив 2ТЕ116-1370 знаходився у відстої на 22 колії території оборотного депо Бердянськ. На місце події були викликані працівники поліції, за фактом викрадення дизельного палива з локомотиву 2ТЕ116-1370 інформація внесена до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 185 КК України, кримінальному провадженню присвоєний № 0003519. Даний випадок став можливим через невиконання машиністом тепловоза ОСОБА_1, помічником машиніста ОСОБА_8 своїх робітничих обов'язків. Після приймання локомотива локомотивна бригада несе повну відповідальність за збереження локомотива до здачі його іншій локомотивній бригаді або постановки на чергові ТО-2, ТО-3 або поточні ремонти у Депо. Позивач як член локомотивної бригади, яка приймає, зберігає, транспортує, передає одна іншій локомотивній бригаді локомотив та дизельне паливо, безсуперечно відноситься до кола працівників, які безпосередньо обслуговують товарні- матеріальні цінності та на яких поширюється дія п. 2 ст. 41 КЗпП України. Всупереч вимог ст. 43 КЗпП України в витягу з протоколу профспілкового комітету профспілкової організації Мелітопольського локомотивного депо № 22 від 15.09.2017 року відсутні обгрунтовані доводи, які б давали законні підстави у відмові на дачу згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1. відсутні звернення до законодавчих та нормативних актів, що підтверджують законність відмови. У зв'язку з чим, керуючись ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України " Про професійні спілки, їх права та гарантії" Відповідачем було звільнено Позивача без згоди профспілкового комітету. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди зазначають, що у зв'язку з необґрунтованістю заявленої вимоги, вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

На адресу суду 25.01.2018 від уповноваженого представника відповідача ПАТ «Укрзалізниця» - ОСОБА_5, надійшли письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відповідно до яких з часу надання відзиву на позов позиція відповідача ПАТ «Укрзалізниця» не змінилася. Вважають позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам законодавчих і нормативних актів, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню.

На адресу суду 01.03.2018 від уповноважених представників відповідача ПАТ «Укрзалізниця» - ОСОБА_5, ОСОБА_9 надійшов відзив на позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого з часу надання відзиву на позов та письмових пояснень позиція відповідача ПАТ «Укрзалізниця» не змінилася. Вважають позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам законодавчих і нормативних актів, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат підтримав, на їх задоволенні наполягав. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди відмовився,надавши письмове клопотання.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила поновити ОСОБА_1 на посаді машиніста, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 19 вересня 2017 року по 08 листопада 2018 року у розмірі 223408 /двісті двадцять три тисячі чотириста вісім / грн. 65 коп. з урахуванням податків та обов'язкових зборів. Зазначила, що є всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підтримала відмову позивача від заявленої ним вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Укрзалізниця» - Должков В.М. позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзивах на позов та письмових поясненнях, просив у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що він працював помічником машиніста ОСОБА_1 локомотиву 2 ТЕ116-1370, який мав маршрут Мелітополь-Бердянськ. 22.08.2017, коли тепловоз приїхав до м. Бердянськ, в них його прийняли по всім документам, після чого вони пішли відпочивати до 15-00год. Їм зателефонували і сказали, щоб вони прийшли в ДЕПО. Вони пройшли медичну комісію, після чого пішли в ДЕПО. Коли вони туди прийшли на місці вже був чоловік з м. Дніпропетровська, згодом він дізнався, що це був ОСОБА_10 в.о. заступника структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». ОСОБА_10 виставив ОСОБА_11, який є членом комісії структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» регіональної філії «Придніпровська залізниця», перед локомотивом. В цей час їм повідомили про те, що під час огляду локомотиву 2 ТЕ116-1370 були виявленні пляшки з дизельним пальним. Потім приїхала поліція, їх допросили. Він задавав питання ОСОБА_10 з приводу знайдених пляшок з дизельним пальним, але він йому нічого не відповідав. Замість них поїхала інша бригада. Вони добралися до Мелітополя на автомобілі ОСОБА_12 Після цього він разом з ОСОБА_1 ходили на роботу до Мелітопольського локомотивного депо, і тільки через місяць їх звільнили. З приводу обставин, що мали місце 22.08.2017, його ніхто не викликав, відбитків пальців не знімали, із заробітної плати нічого не вираховували. В його присутності ємкості з дизельним пальним з локомотиву не виймали, він їх побачив лише тоді, коли їх переносили в приміщення, а переносили їх тоді, коли приїхала поліція. При прийомці локомотиву місце ВВК, де знайшли ємкості він не оглядав, оглянув лише холодильник та під кабіною машиніста, як того вимагає інструкція.

Свідок ОСОБА_13, у судовому засіданні пояснив, що він працює в Мелітопольському локомотивному ДЕПО у другій бригаді. На відміну від бригади локомотиву 2 ТЕ116-1370, 22.08.2017 до м. Бердянськ друга бригада приїхала пізніше. В цей день, в 15-30год, коли бригада відпочивала, їх підняли й наказали їм з'явитися в ДЕПО. Коли вони туди прийшли їм показали 5-ти, 6-ти літрові баклажки з під води, на що вони відповіли, що бачать їх вперше. Потім приїхала поліція і їх допитала. Після цього дві бригади Мелітопольського локомотивного ДЕПО були відсторонені, а згодом керівником ДЕПО звільнені.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він є членом профкому Мелітопольського локомотивного депо. Позивач працює в Мелітопольському локомотивному депо машиністом тепловоза. Так, 22.08.2017 був рейс на м. Бердянськ Запорізької області. Свідку надійшло повідомлення про те, що в Бердянську на тепловозі 2ТЕ116-1370 було знайдено дизельне пальне. Десь о 17-30год.- 18-00год. свідок прибув до м.Бердянськ. Біля тепловозу було 8 пляшок дизельного палива та п'ять пляшок були порожні. На момент його прибуття тепловоза 2ТЕ116-1370 вже не було, так як інша бригада вже на ньому виїхала. Пляшки були приблизно по десять літрів. В депо м. Бердянськ після здачі тепловозу 2ТЕ116-1370 черговому по депо втручання в систему контролю параметрів роботи тепловоза «Дельта-СУ» не було зафіксовано. Об'єм палива не змінився. Пальне з тепловоза можливо злити крапельним шляхом в момент руху на певній швидкості. За перевитрату пального відповідає локомотивна бригада, яка при прийомі локомотива повинна ретельно його перевіряти, розписуватися в маршрутному листі машиніста. Локомотивом керує машиніст. Свідок вважає, що черговий по депо м. Бердянська не приймав тепловоз 2ТЕ116-1370, при цьому будь-якою інформацією з приводу цього він не володіє. Наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» Філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця передбачено, що в тепловозі не має бути тари та дизельного палива. На тепловозі 2ТЕ116-1370 знаходилося дизельне пальне. Він відкривав тару, але не кожну. Якби з тепловоза 2ТЕ116-1370 було злито дизельне пальне, то система контролю параметрів роботи тепловоза «Дельта-СУ» це б показала. Тару з дизельним пальним було передано до поліції м. Бердянськ. Локомотивна бригада приймає тепловоз, про що машиніст тепловоза розписується в маршрутному листі. Приблизно о 06-00год. ранку був зданий тепловоз 2ТЕ116-1370. В цей же день, а саме в день, коли на тепловозі 2ТЕ116-1370 було виявлено тару з дизельним пальним, ним було складено акт про відсутність пломби на заглушці спуску повітря з паливної системи від електричної паливної помпи к зворотному клапану та порушення фарбування заглушки спуску повітря з паливної системи від електричної паливної помпи к зворотному клапану у секції А та секції Б. Ознайомитися з актом позивачу він не пропонував. Була виявлена перевитрата пального в розмірі 350 літрів, а знайшли 120 літрів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 22.08.2017 під час планової перевірки по станції Бердянськ комісією структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» регіональної філії «Придніпровська залізниця», до якої він входить, була здійснена перевірка локомотиву 2 ТЕ116-1370, приписки Мелітопольського локомотивного депо, під керуванням машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_8, під час якої було виявлено факти втручання в паливну систему локомотиву: була відсутня пломба на заглушці спуску повітря з паливної системи від електричної паливної помпи к зворотному клапану, порушено фарбування заглушки спуску повітря з паливної системи від електричної паливної помпи к зворотному клапану у секції А та секції Б, про що було складено акт. З пластикових ємкостей, які були виявлені при огляді тепловоза 2 ТЕ116-1370 йшов запах дизельного пального. За фактом даної перевірки була викликана поліція. Оскільки тепловозу потрібно було рухатися далі за маршрутом, ємкості були віднесені в приміщення та опечатані. З актом бригаду локомотива 2 ТЕ116-1370 він не ознайомлював. Робітники поліції приїхали в ДЕПО м. Бердянськ приблизно о 18-00годині, що було далі йому не відомо. Відомо про те, що машиніст та помічник машиніста бригади локомотива 2 ТЕ116-1370 були звільненні.

Суд, заслухав думку позивача, представника позивача, представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, 26.09.2001 був прийнятий на роботу у Локомотивне депо м. Мелітополь Придніпровська залізниця на посаду слюсаря, 12.03.2002 він був переведений помічником машиніста електровозу, тепловозу в цех експлуатації, 04.10.2004 був направлений на курси підготовки машиністів тепловозу у Дніпропетровську технічну школу, 16.03.2005 був прийнятий на попереднє місце роботи після закінчення курсів помічником машиніста тепловозу, електровозу цеху експлуатації, 30.03.2006 переведений машиністом тепловозу цеху експлуатації, 16.04.2007 присвоєна кваліфікація машиніста тепловозу третього класу, 05.05.2010 присвоєна кваліфікація машиніста тепловоза другого класу, що підтверджується копією трудової книжки./Т.1а.с.17-18/

Наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» Філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця за №110/С від 31.08.2017 машиністу тепловоза ОСОБА_1 за грубе порушення вимог нормативних документів, а саме вимог п.3.12 «Інструкції локомотивній бригаді» №ЦТ-0106 від 22.11.2004, вимог п.2.2, 2.3,2.4 «Інструкції з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації» ЦТ-0056 від 27.12.2002, вимог наказу начальника депо «Про затвердження порядку контролю за збереженням та економним використанням паливо-енергетичних ресурсів на тягу поїздів» від 12.12.2016 №596-аг, вимог п.3 «Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту», погодженого 29 липня 1992 року з Радою профспілки та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1993 року №55, 22.08.2017 на тепловозі 2 ТЕ116-1370 у відповідності до п.2 ст.41 КЗпП України наказано виразити недовіру /Т.1 а.с.102-103/.

Протоколом засідання профспілкового комітету Мелітопольського локомотивного депо 15.09.2017 профспілковим комітетом не було надано згоду на розірвання трудового договору із машиністом тепловоза ОСОБА_1 на підставі п.2ст.41 КЗпП України /Т.1 а.с.16/.

Наказом начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» Філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця за №296/ОС від 19.09.2017 ОСОБА_1 було звільнено за ст.41 п.2 КЗпП України, у зв'язку з втратою довір'я /Т.1 а.с.10-12/.

Підставою для звільнення визначено виявлення 22.08.2017 під час раптової перевірки локомотиву 2ТЕ116-1370, приписки Мелітопольського локомотивного депо, під керуванням машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_8, було виявлено наступне: локомотив 2 ТЕ116-1370 знаходився у відстої на 22 колії території оборотного депо Бердянськ; при замірах дизельного палива на тепловозі 2 ТЕ116-1370, який знаходився на 22 колії території оборотного депо Бердянськ, в паливних баках секції «А» з правої сторони - 2900 л, з лівої сторони - 2975л, в секції «Б» з правої сторони - 4350л, з лівої сторони - 4500л; при огляд тепловоза 2 ТЕ116-1370 секції «А» у правій ВВК двері не опломбовані, про що запис у журналі ф ТУ-152 відсутній, в самій ВВК знаходилась сумка з пластиковою спресованою тарою ємкістю по 10 літрів, під половицями перед центральною ВВК на виході з кабіни машиніста знаходилась одна пластикова тара ємкістю 10 літрів, заповнена дизельним пальним; при огляді тепловоза 2 ТЕ116-1370 секції «Б» під половицями перед центральною ВВК на виході з кабіни машиніста знаходилось 10 пластикових пляшок, ємкістю по 10 літрів, заповнених дизельним пальним. Роботодавець зазначив, що вказані порушення стали можливими через невиконання машиністом тепловоза ОСОБА_1, помічником машиніста ОСОБА_8 своїх робітничих обов'язків, порушення вимог п.3.12 «Інструкції локомотивній бригаді» №ЦТ-0106 від 22.11.2004 в частині економного використання паливно-енергетичних ресурсів, вимог п.2.2, 2.3,2.4 «Інструкції з технічного обслуговування електровозів і тепловозів в експлуатації» ЦТ-0056 від 27.12.2002 в частині приймання та здавання тепловозу, вимог Інструкції «Про порядок дії локомотивної бригади при прийманні-здачі, екіпіруванні та технічному обслуговуванні тепловозів серії 2ТЄ116» затвердженої начальником депо 24.11.2015, вимог наказу начальника депо «Про затвердження порядку контролю за збереженням та економним використанням паливо-енергетичних ресурсів на тягу поїздів» від 12.12.2016 №596-аг в частині контролю за використанням та схоронністю дизельного палива, вимог п.3 «Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту», погодженого 29 липня 1992 року з Радою профспілки та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1993 року №55, в частині збереження матеріально-технічних засобів забезпечення схоронності вантажів і багажу, вживання заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, пошкоджень та псування. 15.09.2017 до адміністрації депо надійшли витяги з протоколу №22 засідання профспілкового комітету Мелітопольського локомотивного депо, згідно яких профспілковий комітет не дав згоду на розірвання трудового договору з машиністом тепловозу ОСОБА_1 та помічником машиніста тепловоза ОСОБА_8 у відповідності з п.2 ст.41 КЗпП України. Роботодавець має право звільнити робітника без згоди профспілкової організації за відсутності обґрунтованості профспілковим органом такої відмови, а не по мотивам його відмови.

Згідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету Мелітопольського локомотивного депо № 22 від 15 вересня 2017 року у надані згоди на звільнення ОСОБА_1 на підставі п.2 ст.41 КЗпП України було відмовлено.

Мотивацією відмови було те, що він не підпадає під дію п.2 ст.41 КЗпП України, договір про матеріальну відповідальність з ним не може бути укладений. Адміністрація підприємства не надала конкретних доказів його вини в скоєнні злочину, кваліфікацію дій робітника встановлює виключно вирок суду.

Стаття 43 Конституції України встановлює, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Вирішуючи спір, суд насамперед оцінює норми матеріального права на підставі яких проведено звільнення позивача.

Відповідно до ч.2 ст.41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз'яснено, що звільнення з підстав втрати довір'я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Підставою для втрати довіри та звільнення позивача слугує виявлення 22.08.2017 під час раптової перевірки локомотиву 2 ТЕ116-1370, приписки Мелітопольського локомотивного депо, під керуванням машиніста тепловоза ОСОБА_1 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_8, наступного: локомотив 2 ТЕ116-1370 знаходився у відстої на 22 колії території оборотного депо Бердянськ; при замірах дизельного палива на тепловозі 2 ТЕ116-1370, який знаходився на 22 колії території оборотного депо Бердянськ, в паливних баках секції «А» з правої сторони - 2900 л, з лівої сторони - 2975л, в секції «Б» з правої сторони - 4350л, з лівої сторони - 4500л; при огляд тепловоза 2 ТЕ116-1370 секції «А» у правій ВВК двері не опломбовані, про що запис у журналі ф ТУ-152 відсутній, в самій ВВК знаходилась сумка з пластиковою спресованою тарою ємкістю по 10 літрів, під половицями перед центральною ВВК на виході з кабіни машиніста знаходилась одна пластикова тара ємкістю 10 літрів, заповнена дизельним пальним; при огляді тепловоза 2 ТЕ116-1370 секції «Б» під половицями перед центральною ВВК на виході з кабіни машиніста знаходилось 10 пластикових пляшок, ємкістю по 10 літрів, заповнених дизельним пальним.

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду відповідачем не надано жодного належного доказу причетності позивача до спроби розкрадання дизельного пального на підставі виявлених 22.08.2017 у локомотиві в депо м. Бердянська, пластикових пляшок, заповнених дизельним пальним.

Саме винні дії працівника дають підстави для його звільнення на підставі ч.2 ст.41 КЗпП України, а тому звільнення ОСОБА_1 за цією статтею не може вважатись законним.

Окрім того, суд враховує положення ст.43 КЗпП України, про те, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Суд не приймає до уваги доводи представників відповідача про те, що рішення профкому щодо не надання згоди на звільнення ОСОБА_1 - не обґрунтоване, а тому його звільнення відбулось без згоди профкому, оскільки в протоколі № 22 від 15.09.2017 року засідання профспілкового комітету Мелітопольського локомотивного депо зазначено: не дати згоду на розірвання трудового договору з машиністом тепловозу, цеху експлуатації структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України тому що даний робітник не підпадає під дії п.2 ст. 41 КЗпП України, договір про його матеріальну відповідальність з ним не може бути укладений. Адміністрація не надала конкретних доказів вини робітника в скоєнні злочину, кваліфікацію дій робітника встановлює виключно вирок суду.

Оцінюючи зміст прийнятого рішення профспілкового комітету, суд знаходить його цілком обґрунтованим, і хоча обґрунтування викладено стисло, однак зміст його цілком зрозумілий та узгоджений з обставинами подій 22.08.2017.

Враховуючи наведене, суд вважає наказ начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» №296/ос від 19.09.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади машиніста тепловоза цеху експлуатації відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України незаконним, а тому ОСОБА_1 слід поновити на зазначеній посаді.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до довідки Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» № 38 від 19.09.2017 середня заробітна плата позивача на дату звільнення складає: за годину - 77 грн.87 коп.; за день - 549 грн.09 коп.; за місяць 13432 грн.58 коп.

Відповідно до довідки Структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» №34 від 25.04.2018 середня заробітна плата позивача на дату звільнення з урахуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати з грудня 2017 року (1,25), складає: за годину - 97 грн.34 коп.; за день - 681 грн.38 коп.; за місяць - 16791 грн.15 коп.

Вказані розрахунки в вищенаведених довідках сторонами не заперечувалися в ході судового розгляду.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19 вересня 2017 року по 08 листопада 2018 року у розмірі 223408 /двісті двадцять три тисячі чотириста вісім / грн. 65 коп. з урахуванням податків та обов'язкових зборів:

Відповідно, вказану суму слід стягнути з відповідача на його користь.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України та ст. 235 КЗпП України рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. 43 Конституції України, ст.ст.41, 43, 94, 233, 235, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», за участі третьої особи - начальника структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді машиніста тепловоза цеху експлуатації структурного підрозділу «Мелітопольське локомотивне депо» філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 вересня 2017 року по 08 листопада 2018 року у розмірі 223408 /двісті двадцять три тисячі чотириста вісім / грн. 65 коп. з урахуванням податків та обов'язкових зборів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», , на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 16791 грн.15 коп. допустити негайне виконання.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.М.БАХАЄВ