ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участі секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Фастівтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, 3% річних та інфляційних нарахувань, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, 3% річних та інфляційних нарахувань, мотивуючи вимоги тим, відповідно до Статуту КП «Фастівтепломережа» затвердженого рішенням Фастівською міською радою №28-XIV-VI від 19.04.2012, позивач постачає теплову енергію шляхом надання послуг з постачання централізованого опалення населенню міста Фастів. ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються КП «Фастівтепломережа» на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води для гарячого водопостачання №4559 від 13.12.2005. На виконання умов Договору відповідачу відкрито особовий рахунок №1842-0 для здійснення розрахунків за спожиті послуги з централізованого опалення. Оскільки від відповідача не надходило заяви про розірвання Договору та відключення від мережі централізованого опалення, він є таким, що пролонгований до 27.10.2014 року, а отже КП «Фастівтепломережа» забезпечує послуги з централізованого опалення квартири відповідача, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення, однак відповідач не виконує свого обовязку по оплаті цих послуг, внаслідок чого станом на серпень 2018 року за нею утворилась заборгованість за спожиті послуги в розмірі 11 366,97 грн. згідно розрахункового листа абонента. Також позивач зазначає, що окрім суми основної заборгованості відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача за період з жовтня 2010 року по серпень 2018 року 3% річних за порушення грошового зобовязання в розмірі 2 234,57 грн. та 11 201,03 грн., на які збільшився борг за рахунок інфляційних процесів відповідно до розрахункової відомості.

На підставі зазначеного просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість в загальному розмірі 24 802,57 грн., а також судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає з підстав, що позивач просить стягнути з неї на його користь 24 802,57 грн., в тому числі: 11 366,97 грн. боргу, 2 234,57 грн. 3% річних та 11 201,03 грн. збільшення суми боргу внаслідок інфляційних процесів за період з 2010 року по серпень 2018 року, тобто період з якого і по який час має бути стягнутий борг, зазначений період становить 7 років 7 місяців. Як вбачається з позову позивач знав про порушення його права (жовтень 2010 року), але в установлений законом строк не звертався до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, таким чином позивач пропустив установлений законом трирічний строк, сума заборгованості до серпня 2016 року утворилася поза межами строку позовної давності. Тому позивач просить застосувати строк позовної давності. Також відповідач зазначає, що позивач надав до позову наведені планові тарифи по теплопостачанню та підігріву води по плановій собівартості для споживачів 1 групи по КП КОР «Фастівтепломережа», звідки взялася ця сума не відомо. З розрахункової відомості суми основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань за спожиті послуги теплопостачання не зрозуміло яким чином проведено розрахунок основної суми боргу, зазначена сума 11 366, 97 грн., але що ввійшло в цю суму не вказано, тому виникає питання чи вірно проведено нарахування боргу, а з розрахункової відомості цього не вбачається. Також позивач просить суд стягнути 3% річних за порушення грошового зобовязання, але в договорі не передбачена така норма. З огляду на викладене просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою від 06.09.2018 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 22.10.2018 прийнято до свого провадження справу та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає з підстав зазначених у відзиві, просить розглянути справу без її участі та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно Статуту КП «Фастівтепломережа», затвердженого рішенням Фастівської міської ради Київської області №28-XIV-VI від 19.04.2012, позивач постачає теплову енергію шляхом надання послуг з постачання централізованого опалення населенню міста Фастів, що підтверджується копією статуту КП «Фастівтепломережа», витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с.17-21/.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", послуги, які спрямовані на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням є комунальними послугами.

13 грудня 2006 року між КП «Фастівтепломережа» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4559 про надання послуг зцентралізованого опалення та підігріву води для гарячого водопостачання /а.с.7-8/.

На виконання умов Договору відповідачу відкрито особовий рахунок № 1842-0 для здійснення розрахунків за спожиті послуги з централізованого опалення.

Згідно п.4.1. Договору розрахунковий період є календарний місяць.

Відповідно до умов п.4.2. Договору, відповідач як споживач зобовязаний оплачувати вартість наданих послуг щомісячно протягом року, згідно діючих тарифів, не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Так, КП «Фастівтепломережа» забезпечує послуги з централізованого опалення квартири ОСОБА_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Виходячи з положень ст. ст. 64, 66-68 ЖК України, наймач та члени його сім'ї, що проживають разом з ним, несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, в тому числі обов'язки по платі за користування житлом та платі за комунальні послуги у визначені строки.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно розрахункового листа абонента ОСОБА_1 утворилась заборгованості за надані спожиті послуги централізованого теплопостачання з урахуванням суми основного боргу станом на серпень 2018 року в розмірі 11 366,97 грн., а також відповідачу нараховано за період з жовтня 2010 року по серпень року 2 234,57 грн. - 3% річних, 11 201,03 грн.-інфляційних /а.с.13-16/.

Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи КП «Фастівтепломережа» пред'явило позов до суду 16 серпня 2018 року, а борг відповідача за надані послуги з централізованого опалення нарахований за період з жовтня 2010 року по серпень 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Крім того, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові №6-16цс15 від 11 березня 2015 року.

Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивач не зазначив причини пропущення строку позовної давності, клопотань про його поновлення не подавав, проте зазначив, що з 2014 року відповідач не є споживачем послуг позивача.

Відповідно до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 267 ЦК Українипозовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, 3% річних та інфляційних нарахувань з ОСОБА_1 за договором № 4559 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води для гарячого водопостачання сплинув строк позовної давності, в межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а саме три роки з моменту здійсненого відповідачем останнього платежу, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Дана позиція суду ґрунтується також на висновках ЄСПЛ, зроблених за результатами розгляду скарг, а саме, в своїх рішеннях ЄСРЛ вказує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Строк позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць конвенції, виконує кілька завдань, зокрема, забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть виникнути в разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п.570 рішення від 20.09.2011, прийнятого за заявою №14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22.10.96, прийнятого за заявами№22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем КП «Фастівтепломережа» пропущено строки позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, а тому наявні підстави для відмови в його задоволенні.

На підставі ст. ст. 253, 256, 257, 261, 264, 266-267, 514, 526, 1054 ЦК України, статями 10,12,13.76,81, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Фастівтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, 3% річних та інфляційних нарахувань відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М. Ковалевська