П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 264/4709/18

Номер провадження 22-ц/804/448/18

Донецький апеляційний суд в складі суддів Кочегарової Л.М., Мироненко І.П., Ткаченко Т.Б.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2018 року, у складі судді Іванченко А.М.,

в с т а н о в и в:

23 серпня 2018 року ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, подав до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2018 року позовна заява про стягнення аліментів на утримання дитини повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність ухвали, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції передчасно зробив висновок про необхідність повернення позову, оскільки позовна заява підсудна Іллічівському районному суду м. Маріуполя Донецької області. Щодо висновку суду про те, що із зазначеними вимогами потрібно звертатися в наказному порядку, то це право позивача вирішувати на свій вибір, в якому провадженні йому звертатися, в наказному чи в спрощеному позовному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2, в особі свого представника, звернулася до суду з позовом про захист порушеного права і просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Недоліків позовної заяви, передбачених статтею 185 ЦПК України, судом не встановлено.

Повертаючи позову заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано встановленого цивільним процесуальним законодавством порядку звернення до суду, оскільки відповідач має зареєстроване місце проживання та позивач звертається із вимогами, які відповідно до ст. 161 ЦПК України, вирішуються в наказному провадженні.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, крім іншого, примусове виконання обов'язку в натурі.

Частина перша статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частина ч. 1 ст. 160 ЦПК України визначає, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Відповідно до п. 4 ч. 1 зазначеної статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В той же час частиною 2 ст. 161 ЦПК України передбачено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачено право позивача на свій розсуд обирати, в якому провадженні йому звертатися із зазначеними вимогами, в порядку наказного чи в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в позовній заяві про стягнення аліментів на утримання дитини заявив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто в даному випадку, позивач скористався своїм правом на звернення до суду саме з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, а не з заявою про видачу судового наказу, що не суперечить нормам процесуального закону.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, ст.379 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2018 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 20 грудня 2018 року.

Судді Л.М.Кочегарова

І.П.Мироненко

Т.Б.Ткаченко