Ухвала

09 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 0417/3512/2012

провадження № 61-46605ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. На обгрунтування поважності причин пропуску строку,

ОСОБА_4 зазначила, що не була присутня під час проголошення оскаржуваної постанови та не отримувала її засобами поштового зв'язку, а представник заявника ОСОБА_5 отримав копію оскаржуваної постанови 12 жовтня 2018 року в приміщенні суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та додані до нього докази, Верховний Суд дійшов висновку, що причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником, є поважними, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що у лютому 2012 року Публічне акціонерне товариство «Комерційни Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»), ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

14 березня 2012 року позов задоволено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня

2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

14 березня 2012 року скасовано та призначено справу до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

13 жовтня 2017 року залишено без розгляду позовну заяву ПАТ

«КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня

2018 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

13 жовтня 2017 року, скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року та залишити в силі ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та не надав їм належної правової оцінки. Скасовуючи ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2017 року апеляційний суд не урахував, що матеріали справи не містять заяви позивача про розгляд справи за його відсутності. Посилалась не те, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права застосувавши норми ЦПК України у новій редакції. Крім того, ОСОБА_4 не була повідомлена про дату та час розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною третьою статті 169 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) у разі повторної неявки у судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічне правило закріплене у пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України (у чинній редакції) за змістом якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Скасовуючи ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від

13 жовтня 2017 року апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не урахував заяву позивача про розгляд справи за його відсутності.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд порушив норми процесуального права застосувавши норми ЦПК України у новій редакції не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не пливає на правильність вирішення справи, з урахуванням того, що підстави для залишення позовної заяви без розгляду, які передбачені пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України

(в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України (у чинній редакції), якими зокрема і керувався апеляційний суд, є аналогічними за своїм змістом.

Не є переконливими і доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не перевірив доводів апеляційної скарги та не надав їм належної правової оцінки, зокрема, що матеріали справи не містять заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, оскільки апеляційний суд скасовуючи ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2017 року надав відповідну правову оцінку зазначеним доводам.

Посилання в касаційній скарзі на те, що ОСОБА_4 не була повідомлена про дату та час судового засідання не свідчать про наявність підстав для скасування судового рішення, оскільки справа розглянута відповідно до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а зводиться лише до переоцінки доказів, що не входить до повноважень касаційного суду.

Ураховуючи наведене постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року ухвалена з дотриманням норм процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від

14 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник