Справа № 174/335/16-ц
У Х В А Л А

16 травня 2018 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Данилюк Т.М., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди, повязаних зі знищенням майна внаслідок пожежі,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди, повязаних зі знищенням майна внаслідок пожежі.

15.05.2018 року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Golf», 1985 р. випуску, державний реєстраційний № АЕ 9441 АВ, який належить відповідачу ОСОБА_3, та накласти арешт на автомобіль марки «Volkswagen Touran», 2008 р. випуску, державний реєстраційний № АЕ 7611СО, який належить ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою позивача про забезпечення позову, суддею встановлено, що така заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України,

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, у свою чергу частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, відповідно до статті 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Крім цього, беручи до уваги Постанову № 16 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26 грудня 2011 року, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно з імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК.

В свою чергу, в поданій заяві позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та призведе до порушення його прав. Позивачем не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення, що, унеможливлює виконання дій по забезпечення позову.

Крім того, не вказано ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; відсутні відомості щодо вартості майна, на яке просить накласти арешт, що унеможливлює зробити висновок щодо співмірності забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У відповідності до ч.9 ст.153 ЦПК України, з урахуванням обставин викладених вище, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки «Volkswagen Golf», 1985 р. випуску, державний реєстраційний № АЕ 9441 АВ, що належить відповідачу ОСОБА_3, та арешту на автомобіль марки «Volkswagen Touran», 2008 р. випуску, державний реєстраційний № АЕ 7611СО, який належить ОСОБА_2 - повернути заявнику.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення, однак у відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.М.Данилюк