"11" травня 2018 р. Справа № 363/935/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року Вишгородського районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Чіркова Г.Є.,

при секретарі: Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 15 лютого 2018 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, стягувач ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, в якій порушує питання про скасування постанови державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 15 лютого 2018 року.

Свої вимоги мотивує тим, що з травня 2009 року щомісячно сплачував аліменти на утримання дітей по 400 грн., а згодом 500, 730 та 930 грн., розмір яких визначав самостійно. Отже розмір нарахованої заборгованості вважає завищеним, коли державний виконавець його щомісячно не обчислював. При цьому державний виконавець не врахував що він не працює, постраждалий внаслідок Чорнобильської аварії та з 2012 року отримує пенсію по інвалідності. Крім того має необхідність завершити процедуру банкрутства зареєстрованого товариства у Республіці Хорватія, сплатити податки, а тому обмеження у виїзді за межі України порушує його права. Оскільки копію вказаної постанови ним отримано 10.03.2018 року, просив поновити строк на її оскарження.

Представник скаржника в суді скаргу підтримала з викладених у ній обставин та просила про її задоволення. Зазначила, що у боржника може існувати заборгованість по аліментах, але в значно меншому розмірі.

Державний виконавець Вишгородського районного відділу ДВС ОСОБА_2 зазначила, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просила відмовити в задоволенні скарги.

Стягувач ОСОБА_3 зазначила, що скаржник роками ігнорував вимогу Закону щодо сплати мінімального розміру аліментів, тим самим особисто створив ситуацію по накопиченню заборгованості по аліментах, яка на сьогоднішній день точно перевищує сукупний розмір відповідних платежів за шість місяців. Крім того, предметом скарги є скасування постанови державного виконання від 15 лютого 2018 року про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, а не спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, тому претензії боржника щодо невідповідності сум заборгованості з довідках про заборгованість по аліментах є такими, що виходить за межі предмету даної скарги. Боржником сплачувались аліменти в значно меншому розмірі від присудженого (по1/6 на кожну дитину), коли за період з березня 2008 року по квітень 2009 року аліменти ним взагалі не сплачувались. Тому просить в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного.

Встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області знаходиться два виконавчих листи №4/2-1561/2009 видані на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 15 квітня 2009 року рішення Вишгородського районного суду змінено, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 (09.01.2002 р.н.) у розмірі 1/6 частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2008 року та сина ОСОБА_5 (01.02.2006 р.н.) у розмірі 1/6 частини всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку починаючи з 31.03.2008 року і до їх повноліття.

Постановою відділу ДВС Вишгородського РУЮ від 12.08.2009 року відкрито виконавчі провадження ВП №14241511 та ВП № 14241317 на підставі зазначених виконавчих листів.

Згідно довідки-розрахунку № 9737 від 08.05.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_6 за період з 31.03.2008 року по 01.05.2018 року становить 26586,67 грн.

Згідно довідки-розрахунку № 9737 від 08.05.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 за період з 31.03.2008 року по 01.05.2018 року становить 79631,67 грн.

Сплачені боржником аліменти враховано в повному обсязі при визначенні цієї заборгованості.

Відповідно до постанови відділу ДВС Вишгородського РУЮ від 15.02.2018 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, до сплати аліментів в повному обсязі.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до п.п 1 п. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно п.п. 13 п. 10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання, орган державної виконавчої служби на вимогу стягувача протягом десяти днів видає довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили є обовязковими до виконання усіма органами державної влади та громадянами і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обовязковість рішень суду гарантується Конституцією і законами України, та є однією з головних засад судочинства, визначених положеннями ст. 129 Конституції України.

Судом встановлено, що боржник присуджені аліменти виплачував не в повному розмірі, в внаслідок чого утворилась заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Розмір заборгованості обраховано, виходячи з середньомісячної заробітної плати та з урахуванням розміру сплачених боржником аліментів. Правильність розміру заборгованості не є предметом оскарження в цій справі.

Разом з тим, стягнення коштів (аліментів) з боржника не припинилося, виконавче провадження не завершено, яке повинно здійснюватися до повноліття дітей.

При цьому аліменти з березня 2008 року по квітень 2009 року боржником взагалі не сплачувалися.

Сам факт заборгованості боржника зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, є законною підставою для винесення державним виконавцем вмотивованої постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Таким чином, державний виконавець діяв згідно вимог Закону та в межах своїх повноважень.

Доводи скаржника про те, що обмеження у праві виїзду за межі України негативно впливає на здійснення ним зобовязань по закриттю підприємства в Республіці Хорватія і тим самим невиправдано порушує його права, є бездоказовими, які суд до уваги не приймає.

Відтак суд вважає, що тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановлено згідно Закону, переслідує законну (легітимну) мету та не призводить до невиправданого втручання в права і свободи боржника.

З цих підстав, мотиви скарги не можна визнати обґрунтованими і законними, а тому вона задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 259, 260, 268, 451 ЦПК України,

ухвалив:

в задоволенні скарги відмовити.

Повний текст ухвали складено 16 травня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня складання її повного тексту шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя