РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинській області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.

за участю секретаря Корніюк Т.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Оваднівської сільської територіальної громади Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 та Оваднівської сільської територіальної громади Володимир-Волинського району Волинської області. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 05 серпня 2016 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом на усе належне їй майно, в тому числі земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, однак не встигла оформити, оскільки померла. ОСОБА_4 за життя належала земельна ділянка розміром 4,21 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території ОСОБА_5 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. По смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, складений на батька позивача ОСОБА_2, за яким заповів все належне майно йому. Однак ОСОБА_2 спадщини не прийняв, фактично відмовившись на користь дружини померлого ОСОБА_3

Оскільки інших живих родичів померлої ОСОБА_3 не залишилось, позивач є єдиним спадкоємцем усього майна, яке залишилось після смерті спадкодавця.

В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, однак у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. За результатом її звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області із заявою про прийняття спадщини, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину з цих підстав було відмовлено. У звязку з цим просить суд визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом, право власності на земельну ділянку загальною площею 4,21 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території ОСОБА_5 сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, яка належала ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ № 011841, після смерті його дружини ОСОБА_3.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, до суду надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської обєднаної територіальної громади Володимир-Волинського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву (відзив), згідно якої позов визнав повністю та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не зявився подав до суду заяву про визнання позову, просив проводити розгляд справи без його участі.

Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Згідно наявної у справі копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ № 011841 від 28 січня 2003 року, ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 4,21 га, яка розташована на території Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства.

Довідкою ОСОБА_5 сільської ради № 2204 від 09 жовтня 2018 року стверджується, що ОСОБА_4 постійно проживав і був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

17 травня 2014 року ОСОБА_4 помер, що також підтверджено копією свідоцтва про його смерть серії І-ЕГ № 157638.

На день його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із жилого будинку, надвірних будівель та споруд, які розташовані за адресою: с. Верба, вул.. Набережна, 1, та земельної ділянки площею 4,21 га, яка розташована на території Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства.

Від імені ОСОБА_4 26 серпня 1997 року за № 27 посвідчено заповіт у виконавчому комітеті Оваднівської сільської ради на ОСОБА_2. Заповіт не змінений та не скасований.

З дня смерті ОСОБА_4 спадщина прийняла його дружина ОСОБА_3, яка на день його смерті проживала і зареєстрована разом з ним, і до дня своєї смерті 05 серпня 2016 року, спадщину не переоформляла.

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 2054/01-16 від 24 жовтня 2018 року, спадкова справа після померлого 17 травня 2014 року ОСОБА_4 не заводилась.

Відтак ОСОБА_2 не подав вчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, а відтак не прийняв її.

Подавши до суду заяву про визнання позову, ОСОБА_2 засвідчив відсутність власних претензій щодо спадкового майна, а тому спадкування майна після смерті ОСОБА_4 відбулось за законом, тобто в порядку визначеному у статтях 1261-1265 ЦК України.

Його дружина ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та проживала разом із ним до дня смерті відкриття спадщини, що також підтверджується довідкою Оваднівської сільської ради № 2204 від 09 жовтня 2018 року та записами в по господарській книзі № 1, 2016-2020 років по селу Верба Володимир-Волинського району, по господарський номер 0051-1.

ОСОБА_3 померла 05 серпня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 193457.

За три доби до своєї смерті, тобто 02 серпня 2016 року секретарем виконкому Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області було посвідчено заповіт ОСОБА_3, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі і все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1.

Згідно довідки Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 2204 від 09.10.2018 року, на день смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке вона не переоформила після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, яке складається з житлового будинку, надвірних будівель і споруд, які розташовані за адресою: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Верба, вул.. Набережна, 1, а також земельна ділянка площею 4,21 га, яка розташована на території Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства. Від імені ОСОБА_3 02 серпня 2016 року за № 74, посвідчений та зареєстрований заповіт у виконавчому комітеті Оваднівської сільської ради на імя спадкоємця ОСОБА_1. Заповіт не змінений та не скасований. З дня смерті ОСОБА_3 05 серпня 2016 року, спадщину прийняла ОСОБА_1.

Копіями матеріалів спадкової справи № 360/2016 до майна померлої 05 серпня 2016 року ОСОБА_3, отриманої із Володимир-Волинської державної нотаріальної контори за № 2055/01-16 від 24 жовтня 2018 року, підтверджено факт прийняття позивачем спадщини шляхом подачі у встановленому порядку та строки заяви про прийняття спадщини.

Повідомленням Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 1725/01-16 від 03 вересня 2018 року стверджується, що позивач зверталась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за заповітом після померлої ОСОБА_3, однак їй було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на неї та рекомендовано звернутися до суду.

Частиною 1 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця ОСОБА_3 не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини.

Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 1216-1218, 1223, 1225, 1233-1234, 1261-1265, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 247, 258, 259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання та реєстрації: Волинська область, Володимир-Волинський район, с. Овадне, вул. Перемоги, буд.21), право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 4, 21 га, яка розташована на території Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ВЛ № 011841, власником якої був ОСОБА_4, яку вона успадкувала за заповітом після смерті ОСОБА_3, що померла 05 серпня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер