Справа № 630/205/18
Провадження № 2/630/171/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Люботин

Суддя Люботинського міського суду Харківської області Дем`яненко І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 630/205/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач зазначає, що відповідач вже більше року не проживає в її будинку, утримуючи реєстрацію порушує її права.

В зв'язку з викладеним позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Від сторін, у наданий в ухвалі час, не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені такі факти, що підтверджуються наявними у справі доказами, та не оспорюються сторонами по справі, та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі - продажу від 27 червня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Гаражею Н.П. (а.с.13-16). Інша 1/2 частина будинку зареєстрована на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за третьою особою ОСОБА_3 (а.с. 26)

Відповідач ОСОБА_2 - колишній зять позивача позивача, зареєстрований на теперішній час в будинку, що підтверджується довідкою АДБ ГУДМС України в Харківській області та копією його паспорта (а.с. 8-10,19 )

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 11 червня 2013 року (а.с.19).

ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку, належному позивачу, з березня 2014 року, належних йому особистих або будь-яких інших речей в будинку не має. Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку понад один рік підтверджено актом обстеження, складеним квартальним комітетом від 09 квітня 2018 року, підписаним заступником голови та членами квартального комітету (а.с.11).

Місце перебування відповідача позивачу невідоме.

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння. користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку понад один рік безперервно без поважних причин, то суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані на законі і доказах, наданих суду.

Статтею 41 Конституції України, ст.ст.316 - 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися свої майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були пов'язані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.379 ЦК України об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира.

Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України - члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 проживав в будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 як член сім`ї власника, але добровільно залишив місце мешкання, а власник житлового будинку - ОСОБА_1 на збереження реєстрації відповідача в житловому будинку не погоджуються, тому через не проживання понад один рік відповідача в спірному будинку без поважних причин, ОСОБА_2 є такою особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до вимог ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи та з наданих суду позивачами доказів вбачається, що ОСОБА_2 утримуючи реєстрацію за адресою житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 порушує права останньої вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, які гарантовані йому, як власнику вимогами чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12,13,76,81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 274 279 ЦПК України, ст.ст.16, 316-321, 383, 391, 379 ЦК України (в редакції 2003 року), ст. 405 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: за адресою АДРЕСА_1 через відсутність без поважних причини понад один рік.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10 травня 2018 року.

Суддя (підпис) І. В. Дем'яненко