Справа № 467/218/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Догарєвої І.О.,

при секретарі судового засідання - Фесенко К.В.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державна нотаріальна контора Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_5 про визнання права на спадкування в якості спадкоємця за законом четвертої черги, визнання права власності в порядку спадкування за законом

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна нотаріальна контора Арбузинського району Миколаївської області та просив визнати його спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_6, який помер 02 липня 2004 року та визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія І-МК №019269 від 29 грудня 2001 року, що виданий на імя ОСОБА_6.

Позовні вимоги мотивовані тим, що мати позивача, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 1973 року, ОСОБА_6 був його вітчимом та виховував його як рідного сина. Подружжя постійно проживало в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 1990-х років позивачу ОСОБА_1 довелося переїхати жити до батьків, оскільки вони хворіли та потребували догляду. З тих пір ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 проживали однією сімєю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Мати позивача, ОСОБА_8 померла 21 січня 2003 року у віці 77 років. 02 липня 2004 року помер ОСОБА_6 Після смерті матері позивач продовжував проживати з вітчимом та після його смерті поховав його.

В 2015 році ОСОБА_1 стало відомо, що після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, земельна ділянка на території ОСОБА_3 сільської ради Арбузинського району, в звязку з чим позивач звернувся до Арбузинської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, але йому було письмово розяснено про неможливість оформлення його спадкових прав в звязку з відсутністю документів, що підтверджують наявність родинних звязків зі спадкодавцем.

Оскільки позивач проживав разом зі спадкодавцем однією сімєю понад пять років, що на підставі ст.1264 ЦК України дає йому право на спадкування за законом у четверту чергу, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 немає, позивач в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявляв про відмову від неї, просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 04 вересня 2018 року до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, яка також є дочкою ОСОБА_8 та сестрою позивачаі яка разом з позивачем виховувалась у родині ОСОБА_6 та ОСОБА_8

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, підтвердив зазначені вище обставини, просив позов задовольнити.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні пред'явлені вимоги підтримав, позов просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, від Арбузинської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі її представника.

Заслухавши позивача, його представника, свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 20 липня 1952 року і є сином ОСОБА_7, запис про батька у свідоцтві про його народження відсутній (а.с.8).

20 січня 1973 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_6, після укладення шлюбу її прізвище змінене на «Пивовар» (а.с.9).

22 січня 2003 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

02 липня 2004 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу спадщини ввійшла належна йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.12) земельна ділянка площею 7,12 га на території ОСОБА_3 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно записів по господарської книги ОСОБА_3 сільської ради за 1997-2000 рокиПивовар ОСОБА_9 та АнастасіяІванівняпроживали в с.ВоляАрбузинського району Миколаївської області по вул. Садовій, буд.2.

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради №14 від 10 січня 2017 року ОСОБА_1 спільно проживав з ОСОБА_6 однією сімєю з 1997 року по день смерті ОСОБА_6 за адресою: вул. Садова, буд.2, с. Воля Арбузинського району Миколаївської області.

Той факт, що родина ОСОБА_6 та ОСОБА_10 оселилась в с.ВоляАрбузинського району Миколаївської області по вул. Садовій, буд.2 на початку 1990-х років та разом з ними проживав їх син ОСОБА_1 вони вели спільне господарство, поводили себе як члени сім'ї, допомагали один одному підтвердили в судовому засіданні також свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Також свідки підтвердили, що останні декілька років життя ОСОБА_8 осліпла та потребувала сторонньої допомоги, яку ОСОБА_6 надавати не міг в звязку з похилим віком, весь час з ними проживав та доглядав батьків ОСОБА_1, який продовжував проживати з батьком ОСОБА_6 після смерті матері та ще деякий час після смерті ОСОБА_6. Стороннім особам ОСОБА_6 не розповідали, що ОСОБА_1 не рідний син ОСОБА_6 і ОСОБА_6 поводився з ним як з рідним сином. Поховання батьків здійснив ОСОБА_1

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась, інші спадкоємці за оформленням спадщини не звертались, що підтверджується даними Арбузинської Державної нотаріальної контори та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.39,49).

ОСОБА_1 нотаріусом розяснено про неможливість оформлення його спадкових прав в звязку з відсутністю документів, що підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем ОСОБА_6, померлим 02 липня 2004 року (а.с.14).

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Факт спільного проживання спадкодавця та позивача протягом останніх п'яти років підтверджується письмовими доказами, показаннями свідків.

Позивач разом із спадкодавцем проживали однією сім'єю більше п'яти років, він допомагав та доглядав за будинком, здійснював похорони ОСОБА_6, тому позивач просить визнати його спадкоємцем четвертої черги після смерті останнього. Іншим шляхом, окрім судового, довести наявність своїх спадкових прав для позивача не можливо.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно дост. 1264 ЦК Україниу четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч. 2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спального проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_6, оскільки проживав разом із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини та має право на спадкове майно у вигляді права власності на земельну ділянку площею 7,12 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України).

Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст.1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем четвертої черги за законом (ст.1264 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриттяспадщини. Спадщина до держави не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, яка залишилась після смерті ОСОБА_6

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, треті особи, які не заявляють позовних вимог Державна нотаріальна контора Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_5 про визнання права на спадкування в якості спадкоємця за законом четвертої черги, визнання права власності в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1, який народився 20 липня 1952 року в селі НезавертайлівкаСлободзейського району, Молдова, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_6, який помер 02 липня 2004 року в смт.АрбузинкаАрбузинського району Миколаївської області.

Визнати право власності ОСОБА_1, який народився 20 липня 1952 року в селі НезавертайлівкаСлободзейського району, Молдова, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 7,12 гектарів, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради, що належала ОСОБА_6 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю І-МК №019269, виданого 29 грудня 2001 року ОСОБА_3 сільською радою народних депутатів Арбузинського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №530, в порядку спадкування.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 09 листопада 2018 року.

Суддя І.О.Догарєва