Провадження № 2/734/550/18 Справа № 734/814/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 грудня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі - Дідовець М.І.,

за участю: позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_2, відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3, представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до позивача ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним,-

в с т а н о в и в :

у суд із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації звернулася ОСОБА_1. У позовній заяві позивач просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Рожець Аллою Петрівною на ім'я ОСОБА_3 на ? будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в ? частини спадкового майна, яка складає обов'язкову частку ОСОБА_6; визнати за ОСОБА_1 право власності на половину ? частки будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, як на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_7; скасувати державну реєстрацію направ власності ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що набуте ним на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Рожець Аллою Петрівною. Вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер її батько ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить ? частина будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач є спадкоємцем по закону після смерті батька ОСОБА_7 Окрім того, має право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України, оскільки на день смерті батька мала інвалідність 3 групи за загальних захворюванням та досягнула пенсійного віку. На момент смерті вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає у даному будинку по теперішній час. На момент смерті спадкодавця вони проживали разом за вищевказаною адресою, тому в силу ст. 1268 ЦК, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 Приватним нотаріусом Рожець А.П. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець за життя склав заповіт, яким своє майно заповів ОСОБА_3 Останньому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 Враховуючи викладене позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

15.05.2018 року відповідачем ОСОБА_3 подано зустрічний позов до позивача ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним, у якому просив встановити факт, що ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, актовий запис про смерть №20, постійно проживав в АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_8 у її будинку починаючи з жовтня 1986 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 року та визнати ОСОБА_1 негідним спадкоємцем, як особу, що постійно не проживала з спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців з часу відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року. Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер ОСОБА_7. За життя останній розпорядився своїм майном, про що склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Кравченко О.І., яким все належне на день смерті майно, заповів йому. На дань смерті ОСОБА_7 постійно проживав за адресою АДРЕСА_1, спільно з співмешканкою ОСОБА_8, з жовтня 1986 року, хоча і мав місце реєстрації мав АДРЕСА_1. Тому місцем відкриття спадщина рахується с. Лихолітки Козелецького району. До смерті ОСОБА_7, він за ним доглядав, надавав допомогу по господарству, турбувався про стан здоров'я, здійснював всі витрати на його поховання. ОСОБА_1 постійно не проживала із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини, своє право на прийняття спадщини після смерті батька шляхом подачі до нотаріуса відповідної заяви не використала, тому вважається негідним спадкоємцем.

Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_3 до позивача ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним було об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, та просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. При цьому пояснила, що із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7 до нотаріуса не зверталася.

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, вважаючи, що є всі підстави для його задоволення. При цьому просила відмовити у зустрічному позові ОСОБА_3 з мотивів безпідставності.

Під час судового засідання відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, та задовольнити зустрічний позовні вимоги.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому просила задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10 у судовому засідання пояснила, що знає позивача ОСОБА_1 та її покійного батька ОСОБА_7 багато років. ОСОБА_1 перенесла складну операцію, однак стан здоров'я у неї залишається незадовільним. Про смерть ОСОБА_7 дізналася нещодавно. Незадовго до смерті останній хворів та втратив зір.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_1 тривалий час. Останню було прооперовано, після чого її батько ОСОБА_7 запросив проживати до свого будинку в смт. Козелець. Останній проживав у с.Лихолітки, та інколи навідувався до ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що після операції ОСОБА_1 проживала у будинку свого батька ОСОБА_7 в смт. Козелець. При цьому, останній проживав у с.Лихолітки, куди ОСОБА_1 інколи до нього приїжджала.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засідання пояснив, що він працює головою сільської ради. У с.Лихолітки постійно проживав ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 у будинку останньої. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через свій похилий вік та слабкий стан здоров'я звернулися за допомогою до ОСОБА_3, який проживає поруч. Відгукнувшись на прохання останній, та члени його родини, постійно допомагали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по господарству, доглядали за ними, возили до лікарні, привозили продукти та ліки. Тобто, відносилися як до рідних. Під час проживання у с.Лихолітки, ОСОБА_7 міг відлучитися на день-два, але дуже рідко. Після смерті ОСОБА_7, який помер у будинку ОСОБА_8, ОСОБА_3 організовував його поховання.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що 1999 року по 2003 рік вона з родиною винаймали для проживання будинок у ОСОБА_7 в смт. Козелець. У цьому будинку на даний час проживає ОСОБА_1 За життя ОСОБА_7 постійно проживав у с.Лихолітки із дружиною ОСОБА_8, де і був похований.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що працює листоношею в с.Лихолітки. З 2002 року і по день смерті ОСОБА_7 постійно проживав у АДРЕСА_1. За даною адресою вона носила йому пенсію згідно відомості, яка надійшла з Управління пенсійного фонду.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7, після розлучення із своєю дружиною, 14 жовтня 1986 року переїхав проживати у її будинок в с.Лихотітки, де і проживав постійно до смерті. За життя у ОСОБА_7 поступово погіршувався стан здоров'я та він поволі почав втрачати зір, тому, майже нікуди не їздив. Вона звернулася до сусіда ОСОБА_3 із проханням допомогти доглядати за ОСОБА_7 ОСОБА_3 відгукнувся на її прохання, возив ОСОБА_7 до лікарні, привозив ліки, допомагав по господарству. Допомогу ОСОБА_3 надавав безкоштовно.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що проживає неподалік господарства ОСОБА_8 в с.Лихолітки. Стверджує, що ОСОБА_7 починаючи з 1987 року і до смерті постійно проживав у будинку ОСОБА_8

Допитаний як свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що проживає в с.Лихолітки по сусідству з господарством ОСОБА_8. Разом з останньою починаючи з 1986 року постійно проживав ОСОБА_7. На прохання ОСОБА_8 він допомагав наглядати за ОСОБА_7, у якого був слабкий стан здоров'я. У останнього у смт. Козелець був власний будинок, у який він інколи його возив. ОСОБА_7 сприймав його як сина та казав, що відпише на нього даний будинок, оскільки доньки не рахують його за батька. Помер ОСОБА_7 у с.Лихолітки. Він особисто займався організацією його поховання. Через 2,5 років дізнався про те, що ОСОБА_7 склав заповіт, у якому заповів своє майно йому. Після того, як зібрав документи, звернувся до нотаріуса, де оформив спадкові права.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

ОСОБА_17 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 року. Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_18;

після реєстрації шлюбу з ОСОБА_19, ОСОБА_17 змінила прізвище на ОСОБА_19;

відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради № 227 від 20.02.2017 року та відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 13.05.2004 року;

згідно довідки Сер.МСЕ-ЧНВ №235069 ОСОБА_1 з 01.04.2010 року безтерміново встановлено третю групу інвалідності;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, був зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 з 21 лютого 1969 року;

ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_7 помер у віці 81 рік. Місце смерті: Україна, Чернігівська область, Козелецький район, с.Лихолітки. Дані підтверджуються свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2;

згідно лікарського свідоцтва про смерть № 166 від 08 листопада 2013 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року у с.Лихолітки Козелецького району Чернігівської області;

матеріалами перевірки Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області щодо повідомлення про смерть ОСОБА_7 підтверджується, що останній помер за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1;

за життя ОСОБА_7 розпорядився своїм майном, про що 3 лютого 1999 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Козелецького нотаріального округу Кравченко І.О. та зареєстрований в реєстрі № 312, яким на випадок смерті все своє майно, у тому числі частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_3;

11 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець А.П., у якій повідомив про те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року. На підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 червня 2016 року про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 він приймає;

15 вересня 2016 року ОСОБА_22 звернувся до приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець А.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7, а саме на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

05 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Козелецького нотаріального округу Рожець А.П. із заявою, у якій повідомляла, що ІНФОРМАЦІЯ_10 року помер її батько ОСОБА_7, який до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня Піонерська), будинок №22. Їй відомо про наявність і зміст заповіту, який залишив спадкодавець. Вона являється спадкоємицею за законом першої черги, та має право на обов'язкову частку у спадщині згідно до ст. 1241 ЦПК України, як непрацездатна дочка спадкодавця. На дань смерті спадкодавцеві належало майно, яке складається із ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Спадщину, що залишилася після померлого, вона прийняла, оскільки постійно проживала та була зареєстрована на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1. Заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦПК України, не подавала. На підставі викладеного, просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на обов'язкову частку вищевказаного спадкового майна;

у листі № 79/02-14 від 09.02.2018 року приватний нотаріус Рожець А.П. повідомила ОСОБА_1 про відмову у видачі їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 року батька ОСОБА_7. Відмова мотивована тим, що 29 серпня 2016 року на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом та рішення Козелецького районного суду Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусом було заведено спадкову справу за №173/2016 за зареєстровано у Спадковому реєстрі. При видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, було перевірено факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини та склад спадкового майна, і було перевірено коло осіб, які мають право на обов'язкову частку спадщині, перелік яких визначено ст. 1241 ЦК України. Спадкоємцем у заяві про прийняття спадщини зазначено, що осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України у спадкодавця немає, на день смерті спадкодавець у шлюбі не перебував, інших спадкоємців немає, а також надано довідку №941, видану Виконавчим комітетом Козелецької селищної ради 10 серпня 2016 року, про те, що ОСОБА_7 був зареєстрований за адресою:смт. Козелець Чернігівської області, вул. Ф.Сидорука, будинок №22, інших зареєстрованих осіб не має;

згідно довідки КП Ніжинське МБТІ, станом на 31.12.2012 року ? частина житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого виконкомом Козелецької селищної ради 25.06.1976 року на підставі рішення виконкому Козелецької селищної ради №88 від 03.06.1976 року та зареєстрованого в КП «Ніжинське МБТІ» 25.06.1976 року за №835; ? частина будинку зареєстровано на праві особистої власності за ОСОБА_23 на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу 23.03.2012 року реєстровий №326 та зареєстрованого в КП «Ніжинське МБТІ» 18.04.2012 року на №835;

згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №11719065 від 15.03.2018 року власником ? частки житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3. Підстава виникнення права власності - Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія та номер 1312, виданий 15.09.2016 року, виданого приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Чернігівської області;

відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради №8-6 від 27.04.2018 року ОСОБА_7 дійсно проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з жовтня 1986 року по день смерті листопад 2013 року;

відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради №8-64 від 27.04.2018 року ОСОБА_7 дійсно проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 у цивільному шлюбі, та вели спільне господарство;

відповідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради №8-66 від 27.04.2018 року, похоронами ОСОБА_7 займався житель с.Лихолітки ОСОБА_3, який тривалий час надавав допомогу по господарству, а коли ОСОБА_7 хворів, возив у лікарню, або привозив лікаря додому.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації задоволенню не підлягають. При цьому зустрічний позов ОСОБА_3 до позивача ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним підлягає задоволенню частково. До даних висновків суд приходить із наступних підстав:

статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно до зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права; припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Із змісту ч. 1 ст. 1297 ЦК України виходить, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що ОСОБА_24, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, актовий запис про смерть № 20, на момент смерті постійно проживав в АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_8 у її будинку. Дані обставини не заперечила у судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 При цьому, у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_7 проживав за вищевказаною адресою саме з жовтня 1986 року, як того просить позивач, оскільки останній при складанні заповіту 3 лютого 1999 року він повідомив нотаріуса про те, що проживає в АДРЕСА_1. Тому, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_25 щодо вимог про визнання ОСОБА_1 негідним спадкоємцем, виходячи з наступного:

відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України, право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування.

Такий висновок ґрунтується на тому, що у разі усунення негідного спадкоємця спадщина має перейти до іншого за чергою спадкоємця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Враховуючи обставини справи, тяжку хворобу ОСОБА_1, її матеріальний стан, суд вважає недоведеним, що остання свідомо ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання її негідним спадкоємцем відсутні.

Задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_26 в частині встановлення факту, що ОСОБА_24, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, актовий запис про смерть № 20, на момент смерті постійно проживав в АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_8 у її будинку, повністю виключає задоволення позовних вимог ОСОБА_1. Встановленими вище обставинами, спростовуються твердження ОСОБА_1, що на момент смерті ОСОБА_7 вона постійно з ним проживала. Тому в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ОСОБА_1 мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. На час розгляду справи ОСОБА_1 таким правом не скористалася, тож права на спадщину після смерті батька ОСОБА_7 не набула. Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації задоволенню не підлягають у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Козелецького районного нотаріального округу Рожець Алли Петрівни про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частини обов'язкової частки, визнання права власності на ? частку спадкового майна, скасування державної реєстрації - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_24, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, актовий запис про смерть № 20, на момент смерті постійно проживав в АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_8 у її будинку.

У решті позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 встановлення факту, що має юридичне значення та визнання спадкоємця негідним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя