РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13342/16-ц

пр. № 2/759/429/18

22 серпня 2018 року суддя Святошинського районного суд м.Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Святошинського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (03115, АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідесспес» (03115, АДРЕСА_1) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_3 (03115, АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору на стороні відповідача: ТОВ «Фідесспес» (03115, АДРЕСА_1) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування позову зазначає, що 15.04.2016 року помилково перерахував ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 25 020,00 грн. 17.08.2016 року на адресу відповідачки позивач направив претензію щодо повернення вищевказаних грошових коштів на особистий картковий рахунок в КБ «Приват Банк». ОСОБА_3 відповіді не надала та кошти не перерахувала, у зв'язку з цим просить суд повернути позивачу помилково перераховані кошти у розмірі 25 020,00 грн.

Ухвалою суду від 10.10.2016 року вищезазначена позовна заява була залишена без руху і позивачу запропоновано усунути недоліки, які були ним усунуто (а.с.8, 12-13).

Ухвалою суду від 04.11.2016 року було відкрито провадження у справі (а.с.14).

28.02.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідесспес» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Борденюка В.В.(а.с.33-34).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.03.2017 року вищевказану справу прийнято до провадження судді Миколаєць І.Ю. (а.с.35).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Так, відповідно до п.п.9 п.1 Розділу XIII (Перехідні положення) ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року визначено розгляд справи проводити згідно до ч.5ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.45-46).

Відповідач відзив не надав до суду.

Відповідно до ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам, приходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що 15.04.2016 року позивач помилково перерахував ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 25 020,00 грн., що підтверджується копіями касових чеків від 15.04.2016 року (а.с.4).

17.08.2016 року на адресу відповідачки позивач направив претензію щодо повернення вищевказаних грошових коштів на особистий картковий рахунок в КБ «Приват Банк» (а.с.6).

ОСОБА_3 відповіді не надала та кошти не перерахувала.

Звертаючись з позовними вимогами до відповідача, позивачем викладені правові обґрунтування виходячи з положень статті 1212 ЦК України, яка регулює випадки набуття майна або його збереження без правових підстав, отже вирішуючи позовні вимоги, судом враховується наступне.

Згідно до ч.ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно з ч.1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту.

Вiдповiдно до ч.1, п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, ч. 1, ч. 2ст. 509 ЦК України, цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наданих позивачем суду письмових доказів, встановлено, що позивач намагаючись зв'язатися з відповідачем, здійснював направлення претензії з проханням повернути помилково сплачені кошти (а.с. 6).

Станом на час розгляду справи відповідач помилково перераховані кошти позивачу не повернув, з наявних в матеріалах доказів судом не встановлено існування між платником та отримувачем вiдповiдних правовідносин на день здійснення переказу або у майбутньому виникнення певних цивільних прав та обов'язків, виходячи з чого, суд приходить до висновку, що грошові кошти відповідачем ОСОБА_3 набуті без правових підстав.

Згідно п. 1.23 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001р. №2346-ІІІ в редакції від 04.06.2017р., неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі (п. 1.24 ст. 1 вищевказаного Закону).

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Згідно ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідні умови списання коштів з рахунку клієнта визначають положення п. 5.1. Постанови НБУ №22 від 01.01.2004р.

Згідно ст.33 Закону України «Про платіжні системи та переказу коштів в Україні» відповідальність при проведенні переказу несе саме платник, платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Пунктом 2.35. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ №22 від 21.01.2004р. визначено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п. 1.19. Інструкції, банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, усі спори, які можуть виникнути з цих питань між учасниками розрахунків, вирішуються ними відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 2.35 Інструкції, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 551,21 грн., саме з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню цей судовий збір (а.с. № 3а).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1212, 1071 ЦК України, Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" від 21.01.2004р. N22, ст.ст. 1, 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (03115, АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фідесспес» (03115, АДРЕСА_1) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_3, виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві 18.02.2010 року (03115, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, (АДРЕСА_2) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 25 020,00 грн.

Стягнути ОСОБА_3, паспорт НОМЕР_3, виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві 18.02.2010 року (03115, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, (АДРЕСА_2) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Вказаний порядок подання апеляційної скарги діє до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Ю. Миколаєць