Ухвала

Іменем України

30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 359/4692/18

провадження № 61-45627 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року у складі судді Журавського В. В. та постанову Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Голуб С. А., Сліпченка О. І., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та про його поділ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та про його поділ, у якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що належить відповідачу, посилаючись на те, що останній може вчинити дії, які у подальшому можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року,заяву ОСОБА_6 задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем пред'явлено позов про визнання за нею права власності на частину об'єкту незавершеного будівництва, тому накладення арешту на земельну ділянку, на якій розташований спірний об'єкт нерухомого майна, є співмірним з заявленими позовними вимогами.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішеннята ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що між сторонами існує спір, предметом якого є об'єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, оскільки невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до її відчуження, внаслідок чого істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у випадку задоволення позову.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, якими вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2018 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 19 вересня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та про його поділ.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта