15.11.2018 Справа № 469/490/18
2/469/343/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Гапоненко Н.О.
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.
учасники справи та їх представники:
позивач ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и в :
Позивачка 16 травня 2018 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №14 в будинку №18а по вулиці Степовій в смт.Березанка Миколаївської області, належною позивачу та третій особі на праві приватної власності, посилаючись на те, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою 11 серпня 2010 року виїхав на постійне місце проживання до іншого населеного пункту в с.Василівка Березанського району, де має іншу сімю. Оскільки відповідач не проживає у вказаній квартирі понад строки, встановлені ст.405 ЦК України, без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, перешкод у користуванні квартирою ніхто із співвласників відповідачу не чинив, позивачка просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою №14 в будинку №18-а по вул. Степова в смт. Березанка Миколаївської області.
01 червня 2018 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та свідків.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він не має іншого житла.
Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків.
Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб підтверджено, що 11 червня 1997 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Березанського РУЮ Миколаївської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с.11), 17 серпня 2010 року шлюб розірвано (а.с.11 на звороті), що також вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.20).
Зі свідоцтва про право власності на квартиру №14 в будинку №18-а в смт.Березанка Миколаївської області вбачається, що квартира на праві приватної спільної власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с.9), яка померла 11 жовтня 2014 року (а.с.10); в технічному паспорті та будинковій книзі власником вказаної квартири зазначено ОСОБА_5 (а.с.12-13, 14-19); у вказаній квартирі також зареєстрований відповідач (а.с.16 на звороті).
Згідно з довідкою Березанської селищної ради, ОСОБА_1, її син ОСОБА_4 та особа без родинного звязку ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21), але ОСОБА_4 з 1997 року не проживає у квартирі, ОСОБА_3 не проживає з 2010 року.
Те, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2010 року, підтверджено також актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.22), та не заперечувалось самим відповідачем під час розгляду справи.
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали факт непроживання відповідача більше одного року в квартирі, належній позивачці.
Згідно із частиною третьою статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Положеннями статті 64 ЖК УРСР 1983 року передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Згідно із частиною четвертою статті 156 ЖК УРСР 1983 року припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Як роз'яснено у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Як встановлено у судовому засіданні і сторонами не оспорюється, відповідач, який був вселений у квартиру як член сім"ї власника, не проживає за адресою реєстрації більше одного року без поважних причин, перешкод у користуванні квартирою ніхто із співвласників відповідачу не чинив, а тому суд вважає доведеними посилання позивачки на те, що відповідач втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
Посилання відповідача на відсутність у нього у власності іншого житлового приміщення правового значення у даному спорі не мають,оскільки вимоги ст.405 ЦК України не передбачають вказаних умов як підстав для існування права користування житловим приміщенням.
Так як позивачці ухвалою суду відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на підставі ч.1, п.1 ч.2, ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 704,80 грн..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою № 14 в будинку № 18-а по вул.Степова в смт.Березанка Березанського району Миколаївської області.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн..
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського Апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата виготовлення повного тексту рішення 15 листопада 2018 року.
Суддя: