РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/1198/18

20.12.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Сєчка В.Л.

з участю секретаря Паращенко Л.І.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Козятинської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилися двоє дітей, а саме син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2016 році відносини між подружжям погіршилися, так як 04.06.2016 року відповідач завдав позивачеві тілесні ушкодження та вигнав з квартири, тому вона, забравши доньку, перейшла жити до матері. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 12.07.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 13.07.2016 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. ОСОБА_5 угодою, затвердженою ухвалою Козятинського міськрайонного суду, до позивача перейшла у власність двокімнатна квартира АДРЕСА_1. При цьому, позивач погасила кредитну заборгованість ОСОБА_2 в розмірі 10 000 євро. До відповідача у власність перейшла однокімнатна квартира АДРЕСА_2 та весь їхній бізнес. Позивач погодилася на вказані умови, так як між ними існувала усна домовленість, що ОСОБА_2 не буде чинити перешкоди у виїзді за кордон їхньої доньки ОСОБА_3.

21.04.2017 року позивач зареєструвала шлюб із громадянином ОСОБА_6 ОСОБА_7. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 запропонував їй виїхати до ОСОБА_6, проте відповідач відмовився надати дозвіл на виїзд доньки ОСОБА_3 за межі України, тому позивач вимушена була виїхати до ОСОБА_6 без доньки. На даний час донька проживає з відповідачем.

З урахуванням викладеного позивач просила суд визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею. При цьому, позивач посилається на положення Конвенції про права дитини та Сімейного кодексу України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю і просить справу розглядати у її відсутності.

Відповідач надав суду відзив, в якому не визнає позовні вимоги позивача посилаючись на те, що з серпня 2017 року по даний час його донька проживає разом з ним, а позивач виїхала на постійне місце проживання в ОСОБА_8 Республіку ОСОБА_6. Він повністю здійснює опіку над дитиною, доглядає доньку, утримує її, піклується її здоров'ям та навчанням. Вважає, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів про умови проживання, в які вона бажає забрати дитину, а також розмір доходів і пояснень, яким чином вона має забезпечити належний рівень проживання дитини та не зазначено місце проживання дитини з матір'ю, не вказана конкретна адреса, за якою дитина може проживати з позивачем.

Крім того, відповідач не погоджується з обставинами викладеними позивачем у позовній заяві. Зокрема, він вважає, що є неправдивою інформація про те, що позивач з бійками отримувала від нього дозвіл на виїзд до Криму; що до нього перейшов її бізнес; що він перешкоджає дитині проживати з позивачем; що між ними були домовленості щодо виїзду дитину до ОСОБА_6 (що це було умовою складання мирової угоди). Він ніколи не заперечував щодо поїздок його дитини до позивача в ОСОБА_6.

Представник позивача ОСОБА_9 надав суду відповідь на відзив в якій він зазначив, що позивач є громадянином України, має вищу освіту, досвід роботи, стабільну заробітну плату і їй належить на праві власності житло двокімнатна квартира АДРЕСА_3. Позивач виїхала в ОСОБА_6 на період з 20.11.2017 по 20.11.2018 для тимчасового проживання та роботи. З моменту пред'явлення до суду у 2016 році позовів донька постійно проживала з нею у будинку її батьків. В серпні 2017 року позивач разом донькою їздили до ОСОБА_6, звідки повернулися 31.08.2017 року. І тільки наприкінці жовтня 2017 року, коли позивач виїхала до ОСОБА_6, донька стала проживати з батьком, оскільки має переважне право над іншими родичами відносно своєї дитини. На прохання позивача надати дозвіл на виїзд дитини до матері, відповідач постійно заперечував.

В судове засідання 17.12.2018 відповідач та його представник не з'явилися, проте відповідач подав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідач та його представник просять справу розглядати у їхню відсутність.

Представники третьої особи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 надали до суду заяви, у яких просили слухання справи проводити без участі представника органу опіки та піклування (а.с.52, 80).

Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач з 16 липня 1994 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано у відділі РАГСу Козятинського райвиконкому Вінницької області, за актовим записом №114. Від цього шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 12.07.2016 шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10). Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 13.07.2016 з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (а.с.11).

Позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, громадянином ОСОБА_8 Республіки ОСОБА_6, 21.04.2017 в Печерському районному у м. Києві відділі ДРАЦСу ГТУЮ у м. Києві (а.с.13). Із 13.10.2017 ОСОБА_1 проживає в квартирі, що за адресою: Ім Шварцбрунен, 2 м. Бад Фрідріхсгаль (а.с.22-23). Позивач працює продавцем погодинно з 01.03.2018 у роботодавця ОСОБА_12 в м. Бад Фрідріхсгаль (а.с.16-21). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачеві на праві власності належить квартира АДРЕСА_4, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29.11.2016 (а.с.12).

Донька сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ученицею 4 А класу КЗ «Навчально-виховного комплексу І-ІІІ ступенів «ліцей-школа», яка зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця (а.с.42). Зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації її батька ОСОБА_2, що за адресою АДРЕСА_5 (а.с.44-46).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ст. 141СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до ч. 2 ст.141СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21грудня 2007року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч. 4 ст.150 СК України батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 ст.155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст.157 СК України ).

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради як органу опіки та піклування № 57 від 05.11.2018, визнано за недоцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із матір'ю ОСОБА_1, мотивуючи це тим, що мати дитини відсутня і на території України фактично не проживає.

Разом із тим ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання в Україні, по вул Мічуріна. 18 кв.57 в м. Козятині.

Разом з тим, суд враховує те, що відповідач позов визнав в повному обсязі і надав суду заяву від 14.12.2018, в якій не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із матір'ю ОСОБА_1.

Таким чином, судом не встановлено виняткових обставин, за наявності яких малолітня дитина в її інтересах може бути розлучена із матір'ю, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір'ю ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання позову відповідачем.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Козятинської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 із матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: Ім Шварцбрунен 2 м. Бад Фрідріхсгаль Федеративна Республіка ОСОБА_6, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа : орган опіки і піклування Козятинської міської ради, вул. Героїв Майдану, 24 м. Козятин, Вінницької області, 22100.

Повне судове рішення складене 20.12.2018.

Суддя - підпис ОСОБА_13

З оригіналом вірно: Суддя Секретар

Дата документу 20.12.18