У х в а л а

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 712/3003/18

провадження № 61-46972ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про відшкодування шкоди,

В с т а н о в и в:

1. У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з указаним позовом до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якому просив стягнути з держави Україна в особі ГУ Державної казначейської служби України у Черкаській області 4 095 грн майнової шкоди та 64 000 грн моральної шкоди.

2. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 4 095 грн та у відшкодування моральної шкоди 64 000 грн, а всього 68 095 грн.

3. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

4. 10 листопада 2018 року ОСОБА_2 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року.

5. В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

7. Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на наступне.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

9. Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

10. Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

11. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

12. Ціна позову в даній справі становить68 095 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200 грн).

13. Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

14. При цьому, у касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що вказана справа стосується правовідносин щодо відшкодування шкоди державою та визначення кола осіб, які можуть бути відповідачами або органу, який може представляти державу Україна, а це має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки різне застосування даного питання призведе до можливості звернення до Європейського суду з прав людини, оскільки буде відсутня правова визначеність з даного питання. Також вказує, що дана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього, оскільки позовні вимоги стосуються фундаментального права на реальне виконання рішення національного суду та відшкодування шкоди, завданої його невиконанням, що є складовою права на справедливий судовий розгляд гарантованого статтею 6 Європейської конвенції з прав людини.

15. Зазначені ОСОБА_2 аргументи суд вважає необґрунтованими. Крім того, належних доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі ним не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

16. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

17. Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

18. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. Frаnce» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruаІla Gomez de la Torre v. Spain» (Брулья Гомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

19. З урахуванням вказаного, оскільки ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову апеляційного суду Черкаської області від 22 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк