Справа № 383/344/17
Номер провадження 2/383/18/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Одінцової Н.Г.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/344/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому уточнивши позовні вимоги, просив виключити з актового запису №133 від 26.10.2011 року про народження дитини ОСОБА_4, вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області, відомості про батька ОСОБА_1 (Т.1 а.с.58-59).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.04.2011 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Під час шлюбу народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, а тому з серпня 2012 року припинили сумісне проживання та стали проживати окремо. З вказаного часу з дитиною не спілкується. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.02.2013 року шлюб з відповідачкою було розірвано. В подальшому від відповідачки він дізнався, що не являється біологічним батьком дитини. Посилаючись на вказані обставини просив позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, вказавши, що через рік після одруження дізнався від відповідачки, що не є біологічним батьком дитини. Зобовязання, які були покладені на нього ухвалою суду про призначення експертизи виконав, у визначений час зявився до експертної установи для забору необхідного матеріалу та був готовий здійснити оплату за проведення експертизи. В свою чергу відповідач ухилялася від проведення експертизи, оскільки не зявлялася до експертної установи у визначений час, а тому просив визнати факт того, що кровне споріднення між ним та ОСОБА_4 відсутнє та він не є біологічним дитини. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (Т.2 а.с. 70, 85), від неї до суду не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (Т.2 а.с. 86, 71), від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від представника відповідача не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечив.

На підставі ст.280 ЦПК України враховуючи думку позивача та його представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 10.04.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.02.2013 року було розірвано (а.с.7-8).

В період шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД №525221, виданого повторно 10.07.2017 року (Т.1 а.с.60).

Згідно копії свідоцтва про народження від 10.07.2017 року серії 1-ЖД №525291, батьком дитини ОСОБА_4, яка народилася 14.10.2011 року, записаний ОСОБА_1, а матірю ОСОБА_3.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.

Відповідно ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Тлумачення статті 136 СК України свідчить, що підставою для оспорювання презумпції батьківства є невідповідність встановленого батьківства факту біологічного походження. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Рішення ЄСПЛ у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року № 3451/05, § 34, «Кalacheva V. Russian Federation»).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.01.2018 року у складі головуючої судді Адаменко І.М. у справі була призначена судово-біологічна (генетична) експертиза із застосуванням аналізу ДНК, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», та встановлено позивачу 15-денний строк для оплати експертизи з дня отримання рахунку на оплату її вартості (Т.1 а.с.163-165).

Відповідно до листа Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №301-02 від 29.01.2018 року відбір біологічних зразків осіб у справі для проведення експертизи було призначено на 19.02.2018 року, однак не відбувся у звязку із направленням справи до апеляційного суду Кіровоградської області (Т.1 а.с.228).

Згідно листа Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №1143-02 від 05.04.2018 року відбір біологічних зразків перенесено на 04.05.2018 року (Т.1 а.с.238).

Відповідно до листа Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №1456-02 від 15.05.2018 року у звязку із неявкою відповідачки з дитиною до експертної установи відбір біологічних зразків було перенесено на 11.06.2018 року (Т.1 а.с.248).

Відбір біологічних зразків у осіб, призначений на 11.06.2018 року не відбувся у звязку із неявкою відповідачки з дитиною до експертної установи, а тому ухвалу суду від 18.01.2018 року про призначення судово-біологічної (генетичної) експертизи повернуто до суду без виконання (Т.2 а.с.1).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, проаналізувавши доводи позивача, надані сторонами докази, приходить до висновку, що належними та допустимим доказами не було доведено факту відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилання позивача на те, що дізнався від відповідачки, що не є біологічним батьком дитини, з дитиною не спілкується, допомоги по її вихованню не надає, саме по собі не може бути підставою для виключення запису про нього, як батька з актового запису дитини.

Посилання позивача на лист Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №3617-02 від 26.11.2018 року (Т.2 а.с.82), як на доказ ухилення відповідачки від проведення експертизи, суд оцінює критично та відхиляє, оскільки з вказаного листа не можливо зробити однозначний висновок про те, що експертиза не була проведена саме з вини відповідача.

Так, зі змісту вказаного листа вбачається, що відбір біологічних зразків не поводився у звязку із неприбуттям 04.05.2018 року та 11.06.2018 року до експертної установи ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_4.

Однак, суд не вважає такі дії відповідачки ухиленням від проведення експертизи, оскільки остання повідомляла суд про стан здоровя дитини, яка має хвороби: плоскостопість, скаліотична осанка, дисплазія тазостегнових суглобів, наслідки тип ЦНС синдром тонусних порушень, перебуває на «Д» обліку у невролога, у звязку із якими постійно обстежується в медичних закладах та потребує курсів лікування, що підтверджується консультативним висновком Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» №542 від 15.06.2017 року (Т.1 а.с.189), заключенням консультанта орпотеда-травматолога №339 від 24.01.2012 року (Т.1 а.с.190), випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) (Т.1 а.с.192), заключеннями невролога Кіровоградської дитячої обласної лікарні №170/05 від 24.05.2012 року, №169/07 від 31.07.2012 року (Т.1 а.с.194), №301/07 від 06.09.2012 року, №246/10 від 13.11.2012 року (Т.1 а.с.193), №96/01 від 24.01.2012 року, №153/02 від 29.02.2012 року (Т.1 а.с.191). Вказані обставини стали перепоною для виїзду відповідача разом із дитиною до експертної установи. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем вживались заходи щодо надання допомоги відповідачеві для участі в проведенні експертизи.

Судом також береться до уваги та обставина, що позивач, на якого ухвалою суду від 18.01.2018 року був покладений обовязок щодо оплати експертизи, у свою чергу також не виконав вимоги ухвали суду та не здійснив оплату її вартості.

Посилання позивача на лист Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи №3230-02 від 24.10.2018 року (Т.2 а.с.59), згідно якого зазначено, що сплата за проведення експертизи здійснюється виключно після відбору біологічних зразків за умови одночасного прибуття всіх осіб, які проходять у справі, є необґрунтованими, оскільки жодним нормативно правовим актом не передбачено такого порядку оплати.

Отже, судово-біологічну (генетичну) експертизу не було проведено у звязку із невиконанням як позивачем так і відповідачем вимог ухвали суду, при цьому, відповідачка не виконала ці вимоги з поважних причин, в той час як сам факт того, що відповідачка не зявилася з дитиною до експертної установи для відбору біологічних зразків, ніяким чином не перешкоджав позивачу виконати зобовязання, покладені на нього ухвалою суду, з оплати вартості експертизи.

Згідно статті ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В сукупності встановлені судом обставини свідчать про неможливість застосування судом статті 109 ЦПК України в частині визнання факту для зясування якого була призначена експертиза, а тому відмовляє у його визнанні.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини, які є пріоритетом при розгляді даного спору, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами той факт, що він не являється біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 109, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 122, 136 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (окрім відповідача).

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Заочне рішення може бути переглянуте Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга або, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серія НН №702672, виданий Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області 22.10.2001 року, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, п.і. 67542.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, паспорт серія ЕВ №286062, виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області 25.05.2011 року, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, п.і.27200.

Третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, місцезнаходження: вул. Базарна (Комсомольська), 169, м. Бобринець Кіровоградської області, п.і. 27200.

Повне судове рішення складено 20.12.2018 року.

Суддя І. М. Адаменко