КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 373/2965/15-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/2188/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_4, на рішення Переяслав -Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Керекези Я.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,

в с т а н о в и в :

у/н справи № 373/2965/15-ц № а/п 22-ц/824/2188/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Керекеза Я.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24.06.2014 № 803, укладений між його батьком ОСОБА_7 та відповідачем, що був посвідчений державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_1 помер його батько - ОСОБА_7. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить і спірна квартира. Однак, після смерті батька йому стало відомо, що 24.06.2014 був оформлений договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Сам факт продажу батьком його квартири став для нього несподіванкою, оскільки йому достовірно відомо, що за життя його батько не мав наміру продати свою квартиру. Посилаючись на те, що батько зловживав спиртними напоями, мав «запойні» періоди, під час яких не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, міг взагалі не знати про даний договір. Просив визнати договір купівлі - продажу квартири недійсним.

Рішенням Переяслав -Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27.07.2018 позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 803 від 24 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 з приводу квартири АДРЕСА_1, що був посвідчений державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд маючи достовірні дані про неможливість присутності в судовому засіданні відповідача та його представника, не надав оцінки поважності неявки сторони відповідача у судове засідання та розглянув справу без їх участі, позбавивши відповідача права на захист та порушивши принцип диспозитивності судового розгляду. Суд без належної об'єктивної аргументації та застережень прийняв покази свідків сторони позивача та не прийняв до уваги покази свідків сторони відповідача. Крім того, суд погодився із показами свідків сторони позивача про те, що покійний ОСОБА_7 зловживав за життя спиртними напоями і саме від цього неодноразово лікувався. В той же час, долучені до справи медичні документи вказують на те, що ОСОБА_7 лікувався від серцевих захворювань та ці докази не спростовані. Останній не перебував на обліку у нарколога та психіатра. Без належного об'єктивного аргументування суд не прийняв покази свідка ОСОБА_8, який є державним нотаріусом і який три рази спілкуючись особисто із покійним ОСОБА_7, не відмітив жодного разу у нього стану алкогольного сп'яніння чи похмільного синдрому. Натомість, нотаріус відмітив, що ОСОБА_7 мав особисту волю до вчинення оспорюваного правочину, не мав ознак будь - яких психічних розладів чи розладів, викликаних станом сп'яніння чи похмілля. Своє бажання продати квартиру він реалізував без будь - якого тиску. Вважає, що суд безпідставно відхилив його клопотання про проведення повторної судово - психіатричної експертизи в іншому експертному закладі, оскільки висновки експертизи № 46 від 19.10.2017 є неповними та сумнівними. Стягуючи витрати на правову допомогу суд не перевірив розрахунку таких витрат та не надав можливості стороні відповідача спростувати обґрунтованість таких витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, що станом на 27.07.2018 суд з'ясував всі обставини справи, заслухав пояснення, сторін, допитав свідків, дослідив докази, надані сторонами спору, з дотриманням вимог ст. 223 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, визнавши їх неявку в судове засідання на 27.07.2018 з неповажних причин. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ч. 2 ст .223 ЦПК України, в суду не було. Принцип диспозитивності судом не порушено, сторони мали рівні процесуальні можливості щодо викладення суду змісту та підстав своїх вимог і заперечень щодо предмету позову, надання необхідних пояснень та доказів на підтвердження обставин доведення чи заперечення позову. Аргументація відхилення показів свідків із сторони відповідача викладена у рішенні суду та є чіткою та зрозумілою, узгоджується із положеннями ст. 89 ЦПК України. Вважає, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правову допомогу 25 000 грн є доведеним належними доказами, співмірний із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг): часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) з врахуванням тієї обставини, що розгляд справи проводиться судом з 2016.

До апеляційної скарги ОСОБА_3 приєдналася ОСОБА_4, подавши 21.11.2018 відповідну заяву. У цій заяві ОСОБА_4 зазначає, що спірну квартиру її чоловік ОСОБА_3 придбав у період шлюбу, а тому вона є спільним сумісним майном подружжя, і тому рішення суду порушує її права та інтереси.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_3 та просив її задовольнити, при цьому зазначив, що оскільки спірна квартира придбана відповідачем у шлюбі з ОСОБА_4, то рішення суду зачіпає права та інтереси останньої.

Представники позивача - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтримали відзив та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому ОСОБА_9 вказав, що у договорі купівлі - продажу, який є предметом спору зазначено, що покупець ОСОБА_3 стверджує, що гроші за які купується спірна кватири є його особистою приватною власністю і не є спільною сумісною власністю з його дружиною, а також надав заяву ОСОБА_4 від 24.06.2014, у якій остання вказала, що її чоловік ОСОБА_3 купує спірну квартиру за кошти, які належать йому на праві особистої приватної власності і не є спільною сумісною власністю подружжя.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 помер ОСОБА_7 про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 10.02.2015.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.12.1965 позивач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_7.

У встановлений законом строк, ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Спаської М.О. із заявою про прийняття спадщини та за його заявою відкрито спадкову справу № 57129669.

Після смерті батька ОСОБА_7 позивачу стало відомо, що квартира, в якій проживав спадкодавець та яка була його єдиним житлом, продана ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 24.06.2014 за 140 000 грн, при цьому її оціночна вартість вказана у договорі 308 614 грн.

Згідно з показаннями свідків, позивач 07.02.2015 приїхав до квартири, у якій проживав його батько з метою організувати поховання батька та виявив у квартирі біля тіла покійного незнайому жінку (ОСОБА_13.). Батькові документи, цінні речі, гроші зникли, замки на дверях були змінені. Згодом до квартири прийшов відповідач ОСОБА_3 та сказав, що він є власником квартири та буде займатися похованням ОСОБА_7, будь - яких документів, які належали померлому не віддав.

В подальшому відповідачем було здійснено незаконне поховання ОСОБА_7 на Андрушівському кладовищі, що встановлено рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17.06.2015.

З приводу зазначених вище обставин за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_14 в Переяслав-Хмельницькому МРВ ГУМВС України в Київській області перебуває об`єднане кримінальне провадження № 0000007 за фактами вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.190, ч.1 ст.185 КК України, щодо незаконного заволодіння майном ОСОБА_7 та його вбивства, що підтверджується витягом з ЄРДР ( т.1 а.с. 48).

У зв`язку з цим була здійснена ексгумація тіла ОСОБА_7, проведена судово-медична експертиза від 12.08.2015 № 48/к, яка не виявила ознак насильницької смерті.

15.05.2015 позивачем було здійснено перепоховання тіла ОСОБА_7 на кладовищі № 1 с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ОСОБА_7 страждав на алкогольну залежність, що ставить під сумнів можливість належно усвідомлювати свої дії під час укладення ним вищезазначеного договору.

Відповідно до листів КЗ «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» № 83 від 12.03.2015, № 329 від 15.09.2015, № 93 від 06.04.2016, № 112 від 25.04.2016 до ОСОБА_7 за період 2013-2015 роки здійснювались виклики бригад Переяслав-Хмельницької станції ЕМД: 30.05.2013 - хронічна залежність від алкоголю, абстинентний синдром; 22.12.2013 - напад пароксизмальної тахікардії; 07.10.2014 - гіпертонічна хвороба, гіпертонічний криз неускладнений, хронічна залежність від алкоголю; 14.10.2014 - артеріальна гіпертензія, гіпертонічний криз неускладнений; 30.10.2014 - ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, тахікардія, хронічна залежність від алкоголю; ІНФОРМАЦІЯ_2 - біологічна смерть до приїзду бригади ЕМД.

Відповідно до карти виїзду бригади невідкладної медичної допомоги № 494483 клініки «Борис» від 23.08.2007 ОСОБА_7 надавалась медична допомога за встановленим діагнозом: алкогольна інтоксикація. Зазначено, що ОСОБА_7 зловживає алкоголем близько тижня (500 мл. алкоголю на добу). Останнє вживання цього ж дня близько 200 мл. коньяку. Надавалась медикаментозна допомога із застосуванням дезінтоксикаційної терапії та психотропних препаратів: сибазону 0,5 % 2 мл, труксалу 50 мг по 1 таб. 1-2 рази. Була рекомендована консультація та лікування у нарколога.

Відповідно до довідки КЗ «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санаторної допомоги» № 832 від 25.12.2015 ОСОБА_7 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебував.

Згідно з довідкою Київської міської наркологічної лікарні «Соціотерапія» № 393 від 08.04.2016 ОСОБА_7 за період з 01.01.2002 по ІНФОРМАЦІЯ_2 за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до медичної документації ОСОБА_7 хворів на: ішемічну хворобу серця: атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба з серцевою недостатністю; дисциркуляторну енцефалопатію; остеохондроз хребта; деформуючий остеоартроз кульшових суглобів; варикозну хворобу нижніх кінцівок; катаракту та глаукому очей.

У заявах мешканців будинку АДРЕСА_1 адресованих слідчому Переяслав-Хмельницького ВП, Редакції газети «Час Київщини», Генеральному прокурору України, депутату Верховної Ради України Ляшку О.В. вказано, що ОСОБА_7 був матеріально забезпеченим, однак страждав алкогольними запоями, які траплялись часто та тривали близько 5 днів. В ці періоди ним опікувались родичі. У заявах висловлена думка, що ОСОБА_3 заволодів квартирою ОСОБА_7 шляхом обману, оскільки останній нікому не повідомляв про намір продати квартиру, проживав там до дня смерті та сплачував за комунальні послуги.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 22 від 29.12.2016 та висновку судово-психіатричної експертизи № 46 від 19.10.2017 за результатами проведення додаткової експертизи з урахуванням показань нотаріуса ОСОБА_8 ОСОБА_7 в момент підписання договору купівлі-продажу від 24.06.2014 щодо квартири АДРЕСА_1 страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, стан відмінний з емоційно-вольовими та когнітивними розладами, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновками первинної та додаткової експертиз встановлено абсолютну нездатність ОСОБА_7 розуміти характер та значення своїх дій та керувати ними під час укладення договору.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

За змістом цих норм, з врахуванням положення статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 22 від 29.12.2016 ОСОБА_7 в момент підписання договору купівлі-продажу від 24.06.2014 щодо спірної квартири страждав на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, стан відмінний з емоційно-вольовими та когнітивними розладами, внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 74-88 т. 2).

Відповідно до висновку додаткової судово-психіатричної експертизи від 19.10.2017, яка проведена з урахуванням пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_8, яка посвідчувала оспорюваний договір, ОСОБА_7 в момент підписання договору купівлі-продажу від 24.06.2014 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Хоча висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і йому слід давати оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновком експертизи беззаперечно встановлено, що існуючі на час укладення оспорюваного договору порушення психічної діяльності ОСОБА_7 не давали змоги останньому усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Даний висновок узгоджується з медичними даними та показами свідків, яким судом надано належну правову оцінку, у тому числі і з урахуванням показань свідків з боку відповідача. Крім того, судом було заслухано пояснення експерта ОСОБА_16 щодо обох експертних висновків у присутності відповідача та його представника.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не зловживав спиртними напоями спростовуються картою виїзду бригади невідкладної медичної допомоги № 494483 клініки «Борис», показами свідків, поясненнями позивача, яким суд також надав належну правову оцінку у сукупності з іншими доказами.

Суд розглянув клопотання відповідача про призначення повторної судово-психіатричної експертизи у порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством та дійшов висновку про відсутність підстав для призначення повторної експертизи. Будь - яких нових аргументів для призначення повторної експертизи у апеляційній скарзі не зазначено та питання про проведення повторної експертизи відповідачем не ставилося.

Відповідач та його представник надавали свої пояснення при розгляді справи, заявляли клопотання, подавали докази, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута у відсутність відповідача та судом порушено принцип диспозитивності не можна визнати обґрунтованими.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За матеріалами справи встановлено, що у справі неодноразово (більше 5 разів) оголошувалася перерви за клопотанням відповідача та його представника, проте надалі доказів поважності причин неявки у судові засідання, які були вказані у клопотаннях надано не було. Відтак суд обґрунтовано виходив з відсутності поважності причин неявки відповідача у судове засідання, в якому ухвалено рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд без належного об'єктивного аргументування не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_8 - нотаріуса, який посвідчив оспорюваний договір купівлі-продажу підлягають відхиленню, так як мотивувальна частина рішення містить мотиви відхилення цих показів. Крім того, покази свідка ОСОБА_8 враховані при проведенні додаткової судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Оскільки договір купівлі - продажу спірної квартири визнано недійсним він не створює будь - яких наслідків для ОСОБА_4, яка приєдналася до апеляційної скарги відповідача. До того ж відповідно до п. 1.3 цього договору покупець ОСОБА_3 стверджує, що гроші, за які купується спірна кватири є його особистою приватною власністю і не є спільною сумісною власністю з його дружиною ОСОБА_4, що підтверджується її заявою, справжність підпису на якій засвідчено державним нотаріусом Переяслав - Хмельницької міської державної нотаріальної контори 24.06.2014, реєстр № 802.

Згідно із ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стягуючи витрати на правову допомогу суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав докази сплати таких витрат у розмірі 25 000 грн та зазначив у клопотанні про стягнення витрат на правову допомогу опис таких витрат.

Колегія суддів не знаходить підстав для зменшення таких витрат, враховуючи, що у справі було проведено 15 судових засідань та представник позивача був присутній у кожному судовому засіданні. Крім того, у матеріалах справи міститься шість клопотань та два запити, підготовлених представником позивача.

При розгляді справи у суді апеляційної інстанції представником позивача надано детальний опис робіт, які виконані на представлення інтересів позивача у даній справі, а також акт приймання - передачі юридичних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги. Дані докази узгоджуються з матеріалами справи та доказами сплати за надані послуги.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Представник позивача подав клопотання про стягнення судових витрат з відповідача на правову допомогу при апеляційному розгляді справи у розмірі 3 500 грн. До заяви додано квитанції про сплату таких витрат відповідно у сумі 2 000 грн 12.11.2018 та 1 500 грн 12.12.2018, детальний опис виконаних робіт, додаткова угода до договору про надання правової допомоги та акт приймання - передачі виконаних робіт.

За правилами ст. 141 ЦПК України зазначені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Переяслав -Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 500 грн за надання правової допомоги у апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 19.12.2018

Головуючий Л.Д. Махлай

Суддя В.А. Кравець

Суддя О.Ф. Мазурик