Дата документу 20.12.2018
Справа № 320/9300/18
Провадження № 2-о/320/1106/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

за участі секретаря судового засідання - Литвиненко В.Є.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1,

заінтересована особа Мелітопольська міська рада Запорізької області,

представник заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, заінтересована особа Мелітопольська міська рада Запорізької області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй заповіту складеного 03 лютого 1998 року ОСОБА_3, посвідченого нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 1-632, на імя ОСОБА_5, посилаючись на те, що в зазначеному заповіті ОСОБА_3 заповідав все своє майно своїй дочці ОСОБА_1, але при складанні заповіту було невірно зазначено імя спадкоємця «Мусіенко» замість «Мусієнко», як зазначено у її паспорті. 26 червня 2017 року ОСОБА_3 помер. Протягом встановленого строку вона, як спадкоємець померлого, звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини та надала заповіт від 03.02.1998. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в наданому заповіті ОСОБА_3 прізвище спадкоємця зазначено як ОСОБА_5, в той час як її прізвище «Мусієнко».

Представник заявника в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні вимог наполягає.

Представник заінтересованої особи Мелітопольської міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 11.12.2018 було відкрито провадження у справі, справа призначена до судового розгляду та витребувано від приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 копія спадкової справи після смерті ОСОБА_3, померлого 26.06.2017.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспортів.

За правовими позиціями Верховного суду України щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документі, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки. Віідповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі, не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що у судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом серії ІІ-ЖС №406035 про народження ОСОБА_7, де її батьком зазначений ОСОБА_3 (а.с.8)

07.08.1992 ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 у звязку з чим їй було присвоєне прізвище «Мусієнко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ ЖС №472649 складеним російською мовою (а.с. 9)

24.01.1998 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_1 було видано паспорт громадянина України серії СА №670014, у якому її прізвище зазначено як ОСОБА_1. (а.с.5)

03 лютого 1998 ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав своїй дочці ОСОБА_1 все своє майно. Заповіт був посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_4 та при посвідченні заповіту прізвище спадкоємця було зазначено як ОСОБА_5 (а.с. 10)

26 червня 2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть ОСОБА_9 І-ЖС № 396457 (а.с.11)

Після його смерті відкрилася спадщина.

05.12.2018 приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину, мотивоване тим, що у заповіті спадкоємцем вказана «Мусіенко Інна Олександрівна», у з заявою про прийняття спадщини звернулась «Мусієнко Інна Олександрівна», тобто, прізвище спадкоємця у заповіті не співпадає з прізвищем заявника про прийняття спадщини у паспорті.

З копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 /а.с. 26-45/ вбачається, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, надав нотаріусу відповідну заяву, а також звернулася з завою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Заявник не має можливості внести зміни в наявний правовстановлюючий документ заповіт, що перешкоджає їй оформити спадщину після смерті батька ОСОБА_3

В судовому засіданні встановлено, що у заповіті ОСОБА_3, складеному та посвідченому державним нотаріусом Мелітопольської міської нотаріальної контори ОСОБА_4 міститься орфографічна помилка у написанні прізвища особи, на користь якої складено заповіт, яке зазначено як «Мусіенко». Тоді як в документах, які посвідчують цю особу, її прізвище вказано як «Мусієнко», що викликано помилковим перекладом цього прізвища з російської на українську мову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, заінтересована особа Мелітопольська міська рада Запорізької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 заповіту складеного від імені ОСОБА_3, померлого 26 червня 2017 року, на імя «Мусіенко Інни Олександрівни», посвідченого 03 лютого 1998 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1-632.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: м Хадера, Ізраїль, зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заінтересована особа - Мелітопольська міська рада Запорізької області, юридична адреса: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Михайла Грушевського 5.

Повне рішення складене 20.12.2018.

СУДДЯ: