Справа № 766/8725/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

за участю секретаря Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 26.02.2014 року о 09-00 год. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Peugeot 407, р.н. НОМЕР_1 у м. Херсоні по вул. Некрасова в м. Херсоні, при виїзді з другорядної дороги на головну не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, під керуванням сина позивача ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 25.03.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до висновку №Вэ-75 від 17.03.2014 року вартість матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля НОМЕР_2, внаслідок пошкодження у ДТП від 26.02.2014 року складає 18703,44 грн. Крім цього позивачем понесені додаткові витрати, повязані з ДТП, в сумі 485,63 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. ОСОБА_2 було запрошено на проведення огляду телеграмою, вартість якої склала 27,96 грн., але він на огляд не прибув. Як стало відомо позивачу ОСОБА_2 08.05.2013 року укладено з СТЗДВ «Гарантія» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/2574646. Однак, до теперішнього часу грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 ОСОБА_1, ні від СТЗДВ «Гарантія», ні від відповідача не надходили. У добровільному порядку відповідач ухиляється від відшкодування заподіяної шкоди та від спілкуванням з позивачем.

У звязку з наведеним просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19217,03 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_3 та судові витрати.

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК.

Представник позивача в судове засідання надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання надав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №302116, власником транспортного засобу марки Daewoo Matiz, р.н.НОМЕР_4 є ОСОБА_1.

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Херсона від 25.03.2014 року ОСОБА_2 26.02.2014 року о 09.00 год. керуючи транспортним засобом Peugeot 407, р.н. НОМЕР_1 у м. Херсоні по вул. Некрасова, при виїзді з другорядної дороги на головну не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_3, який рухався по головній дорозі під керуванням сина позивача ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 25.03.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до висновку №Вэ-75 від 17.03.2014 року вартість матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля НОМЕР_3, внаслідок пошкодження у ДТП від 26.02.2014 року складає 18703,44 грн.

Висновок експертизи оплачено позивачем в сумі 485,63 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового оре дур №119 від 11.03.2014 року (а.с.35). Також ОСОБА_2 було запрошено на проведення огляду телеграмою, вартість якої склала 27,96 грн. відповідно до квитанції від 04.03.2014 р., але останній на огляд не прибув.

З матеріалів справи вбачається що між ОСОБА_2 08.05.2013 року та Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія» було укалдено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/2574646. Однак до теперішнього часу грошові кошти в рахунок відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_2 ОСОБА_1, ні від СТЗДВ «Гарантія», ні від відповідача не надходили. У добровільному порядку відповідач ухиляється від відшкодування заподіяної шкоди та від спілкуванням з позивачем

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові Пленуму №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» в пункті 4 роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що у позивача відсутнє право вимоги, що шкоду, завдану позивачу, спричинено внаслідок непереборної сили або умислу останнього, а тому він має нести відповідальність.

Вбачається, що позивачу невідшкодовано майнову шкоду: 18703,44 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_3 і за проведення автотоварознавчого дослідження, тому ця сума підлягає стягненню саме з відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,21 грн. та витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 485,63 грн., за відправлення телеграми 27,96 грн., тобто підлягає задоволенню сума 1064,80 грн.

Тобто, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 6-13, 81, 102, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18703,44 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1064,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська