Пров. №2/766/367/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2018

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.

секретар Рєпа А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної в м. Херсоні ради орган опіки піклування Суворовського району м. Херсона, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Суворовської районної в м. Херсоні ради орган опіки піклування Суворовського району м. Херсона, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини фактично припинились, проживають окремо, донька перебуває на повному утриманні матері. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою дитину, зокрема не надає матеріальної допомоги. Тому звернулась до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання дитини разом з нею, та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини всіх видів його доходу щомісяця, до досягнення дитини повноліття.

Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи надала суду висновок щодо розв'язання вказаного спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2015 року (свідоцтво про шлюб, актовий запис № 1150). Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження, актовий запис № 1124).

У звязку з тим, що між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, проживають окремо та самостійно не дійшли згоди щодо місця проживання спільної дитини, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: м. Херсон, вул. К.Хетагурова, буд. 52 .

Згідно даних акту обстеження умов проживання від 15.02.2018 року служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради, встановлено, що ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають в приватному будинку з усіма вигодами, який складається із чотирьох кімнат, обладнаних необхідними меблями та побутовою технікою, для дитини створено всі належні умови для виховання, розвитку та комфортного проживання.

Батько дитини, ОСОБА_2 проживає в орендованій однокімнатній квартирі. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного службою від 06.04.2018 року, умови проживання задовільні.

Виконавчим комітетом Суворовської районної у місті Херсоні ради орган опіки та піклування Суворовського району м. Херсона надано до суду висновок від 13.04.2018 року № 50, про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання свої батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків з ким проживає дитина немає права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Враховуючи вищевказане, вік малолітньої, її стать, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, ту обставину, що батько дитини надав згоду на визначення місця проживання дитини з матірю, суд вважає за необхідно задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання дитини разом з матірю.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело проживання коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальними розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2).

Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач маючи можливість на утримання дитини, фактично ухиляється від цього, позов в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні і документально підтвердженні судові витрати за вимоги немайнового характеру, які складаються судового збору у розмірі 640 грн.

Крім того, у звязку із звільненням позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору за вимогами майнового характеру у розмірі 640 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 141, 150, 157, 160, 161, 180, 181-183, 191 СК України, ст.ст.141, 258, 259, 263, 264, 265, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) в дохід держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 640 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати за вимогами немайнового характеру, які складаються з судового збору в розмірі 640 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до апеляційного суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяОСОБА_4