Справа № 442/1777/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/6574/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 за участю третьої особи ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

26 лютого 2015 року ОСОБА_5 в суд із позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної шкоди. Свій позов обгрунтовував тим, що у його власності знаходиться автомобіль марки HYUNDAI Н100, 1995 р.в., р.н.НОМЕР_1. 05.10.2007 року він видав довіреність без визначення строку дії, посвідчену приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І. за реєстровим №3778, відповідно до якої передав право на розпорядження вказаним автомобілем з правом відчуження та передоручення ОСОБА_6 20.02.2010 року ОСОБА_6, як його повірений, уклав з ОСОБА_3 попередній усний договір, відповідно до якого ОСОБА_3 на протязі 2010 р. - березня 2011 р. сплатить ОСОБА_6 5000 доларів США, після чого ОСОБА_6 надасть ОСОБА_3 право розпорядження з правом відчуження на вказаний автомобіль шляхом посвідчення від його імені відповідної довіреності в порядку передоручення. В цей же день, 20.02.2010 року ОСОБА_6 на підставі довіреності на право користування ТЗ, виданої в порядку передоручення, зареєстрованої приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Навальковською М.М. за реєстровим номером 282, надав ОСОБА_3 право на користування вказаним ТЗ строком на 3 роки. На підтвердження написав розписку про отримання у ОСОБА_6 під виплату належного йому автомобіля та на протязі одного року зобов»язується сплатити за нього 5000 доларів США. На протязі 2010 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 1250 доларів США та 1000 грн. Надалі ОСОБА_3 решту обумовленої за придбання автомобіля суми в розмірі 3750 доларів США мінус 1000 грн. не передав, тому довіреність на ТЗ йому видана не була. Після закінчення строку дії довіреності на керування транспортним засобом - 20.02.2013р., незважаючи на неодноразові вимоги повіреного, ОСОБА_3 автомобіль не повернув. 25.06.2014 року ОСОБА_6, як законний володілець транспортним засобом звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою про вилучення майна з чужого незаконного володіння. 18.08.2014 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі за №442/4835/14-ц позовну заяву було задоволено. 18.08.2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у справі №442/4835/14-ц видав виконавчий лист про витребування від ОСОБА_3 у розпорядження ОСОБА_6 автомобіля марки HYUNDAI Н100, 1995 р.в., р.н.НОМЕР_1. ВДВС Дрогобицького міськрайоного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №48250128 та примусове виконання рішення. Оскільки ВДВС Дрогобицького міськрайоного управління юстиції винесена постанова ВП №48250128 про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв»язку з тим, що місце знаходження автомобіля, що підлягає вилученню не відоме, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 в його користь завдані йому збитки в розмірі 96800 грн.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Стверджує, що судом не було взято до уваги те, що ОСОБА_3, отримавши повноваження за довіреністю в порядку передоручення виключно на керування транспортним засобом, перевищив надані йому як повіреному права, діючи у власних інтересах та незаконно відчужив неналежний йому автомобіль, чим завдав матеріальної шкоди на суму 96800 грн. Вважає також безпідставним застосування судом першої інстанції строк позовної давності на підставі ст. 275 ЦК України. Стверджує, що строк позовної давності ним пропущений не був, оскільки про те, що його права як власника транспортного засобу були порушені він довідався від повіреного лише 28.10.2015 року, після чого 23.02.2016 року звернувся до суду з даним позовом. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому від імені відповідача представникам ОСОБА_4, заперечується вчинення неправомірних дій щодо заволодіння транспортним засобом, стверджується факт обізнаності позивача по справі з фактичними обставинами ще з 2012 року, а також звертається увага на те, що спірний автомобіль у розшуку не перебуває.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про заперечення вимог апеляційної скарги, які аналогічні доводам відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Матеріалами справи встановлено і сторонами визнаються такі обставини.

ОСОБА_5 є власником автомобіля марки HYUNDAI Н100, 1995 р.в., р.н.НОМЕР_1.

05.10.2007 року ОСОБА_5 видав довіреність без визначення строку дії, відповідно до якої передав право на розпорядження вказаним автомобілем з правом відчуження та передоручення ОСОБА_6 (а.с.6)

20.02.2010 року ОСОБА_6 на підставі довіреності в порядку передоручення, видав ОСОБА_3 довіреність на майно - вказаниий ТЗ строком на 3 роки. (а.с.7)

23.07.2010 року ОСОБА_3 видав розписку, відповідно до якої взяв у ОСОБА_6 під виплату автомобіль марки HYUNDAI Н100, 1995 р.в., р.н.НОМЕР_1 на один рік та зобов»язався сплатити суму до закінчення строку договору. Оплата повинна здійснюватись щомісячно рівними частинами по 650 у.о. (а.с.8)

18.08.2014 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі за №442/4835/14-ц позов ОСОБА_6 задоволено та витребувано від ОСОБА_3 у розпорядження ОСОБА_6 автомобіль марки HYUNDAI Н100, 1995 р.в., р.н.НОМЕР_1. (а.с.9-10)

18.08.2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у справі №442/4835/14-ц видав виконавчий лист про витребування від ОСОБА_3 у розпорядження ОСОБА_6 автомобіля марки HYUNDAI Н100, 1995 р.в., р.н.НОМЕР_1.

24.07.2015 року ВДВС Дрогобицького міськрайоного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №48250128 та примусове виконання рішення. (а.с.12)

28.10.2015 року ВДВС Дрогобицького міськрайоного управління юстиції винесена постанова ВП №48250128 про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв»язку з тим, що відсутнє майно, що підлягає передачі ОСОБА_6 (а.с.14)

Відповідно до частини першої статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно зі статтею 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному.

Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (частина перша статті 1004 ЦК України).

Метою договору доручення є здійснення повіреним прав довірителя, набуття, зміна і припинення для нього прав та обов'язків шляхом здійснення угод, тому повірений має діяти в тих межах, які встановлені довірителем відповідно до змісту наданого йому доручення.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що правові підстави для відшкодування шкоди відповідачем позивачу відсутні, оскільки позивачем не доведено факт вчинення неправомірних дій чи бездіяльності відповідачем, які призвели до завдання майнової шкоди, як і не доведено розмір такої, так як проведення розрахунку шкоди, виходячи з часткової оплати сум, визначених в розписці (а.с.8), а не з вартості транспортного засобу, не може бути належним доказом.

Так, посилання позивача на укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та його невиконання не стверджує наявності правовідносин, що регулюються ст.1166 ЦК України, оскільки такі не є деліктними.

Також слід враховувати, що 18.08.2014 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі за №442/4835/14-ц позов ОСОБА_6 задоволено та витребувано від ОСОБА_3 у розпорядження ОСОБА_6 автомобіль марки HYUNDAI Н100, 1995 р.в., р.н.НОМЕР_1, і таке не виконано в зв»язку з відсутністю майна, однак ОСОБА_6 позову про стягнення вартості майна до ОСОБА_3 не подавав.

Крім того, матеріалами справи стверджується, що договір доручення, укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з підстав, визначених ст.1008 ЦК України не припинявся, а відтак, у зв»язку з передачею майна ОСОБА_6 на підставі договору доручення останній відповідно до ст.1006 ЦК України несе обов»язки, пов»язані з виконанням цього договору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 незаконно відчужив автомобіль, чим завдав матеріальної шкоди на суму 96800 грн., є безпідставними, оскільки саме лише пояснення ОСОБА_3, надане ВДВС (а.с.10), не є таким доказом, і постановою Стрийського РВ ГУ МВС України від 23.03.2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 (а.с.134)

Твердження про безпідставність застосування строку позовної давності також не може прийматись до уваги, оскільки відповідно до постанови Стрийського РВ ГУ МВС України від 23.03.2012 року повірений ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звертався в правоохоронні органи щодо не проведення розрахунку ОСОБА_3 за придбаний автомобіль 26.11.2011 року (а.с.132), а позов подано 26 лютого 2015 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

А відтак, оскільки судом не встановлено підстав для відшкодування шкоди, як і не встановлено підстав для стягнення коштів на підставі поданої розписки, колегія суддів вважає, що суд по суті правильно вирішив спір, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 травня 2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.