Справа № 336/3462/18
Провадження № 2/336/2107/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

25.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 16.04.2018 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 08.06.2004 року між нею та відповідачем був укладений шлюб в м. Тбілісі, Грудія.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

За твердженнями позивача, відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, однак є працездатним, інших дітей, непрацездатних батьків, родичів, яких він зобовязаний утримувати відповідно до законодавства останній не має, а тому, на думку позивача, будь-яких перешкод у наданні ним матеріальної допомоги дітям не існує.

Окрім того, позивач зазначає про те, що 16.04.2018 року нею була подана позовна заява про стягнення аліментів з відповідача, але ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року позовна заява повернута позивачеві, у звязку з не усуненням недоліків, а тому позивач, посилаючись на положення частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, вважає, що аліменти на утримання дітей повинні бути присуджені до стягнення саме з 16.04.2018 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву за змістом якої остання просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавав, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Суд наголошує на тій обставині, що обов'язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов'язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до статей 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 08.06.2004 року Палацом Одружень м. Тбілісі (а.с.19).

Згідно з копії свідоцтва про народження виданого 05.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, серія І-ЖС № 000772 (а.с.4), батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_2, матірю - громадянка ОСОБА_5 ОСОБА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, виданого 23.09.2011 року Ісані-Самгорською службою Агенством цивільного реєстру, батьками останньої зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2018 року задоволено заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення; встановлено факт про те, що ОСОБА_7, народжений 08.06.1982 року у м. Тбілісі, та ОСОБА_2, народжений 08.06.1982 року у м. Тбілісі, одна й та сама особа; встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме: встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6; встановлено факт про те, що ОСОБА_6, народжена 14.10.1985 року у м. Тбілісі, та ОСОБА_1, народжена 14.10.1985 року у м. Тбілісі, одна й та сама особа; встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, а саме: встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, а саме: встановлено, що ОСОБА_3, народжена 13.05.2005 року у м. Запоріжжі, та ОСОБА_4, народжена 21.09.2011 року у м. Тбілісі, є рідними сестрами.

Діти мешкають з позивачем та знаходяться на її матеріальному утриманні, що не спростовано відповідачем.

Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя.

Доказів на спростування цих висновків суду не надано.

Виходячи з інтересів неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою їх матеріального утримання, необхідно прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, на користь особи з якою проживає дитина, - на користь матері, позивача по справі.

Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, визнано неподаною та повернути позивачеві разом з всіма доданими до неї документами (а.с.8).

Однак, вищезазначена ухвала суду не може слугувати доказом на підтвердження того факту, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, оскільки не підтверджує обставини наведені позивачем.

Докази, які б підтверджували, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, проте не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати суду не надані, відтак, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 16.04.2018 року задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, частиною 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до штампу вхідної кореспонденції позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітейпред'явлено 25.06.2018 року (а.с.1).

Згідно з частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліментів, у розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 25.06.2018 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

За приписами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 25.06.2018 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У позові в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 16.04.2018 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, судовий збір в дохід держави у розмірі 704, 80 грн.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 31.10.2018 року.

Суддя: Я.Р.Марко