Справа №173/2748/18
Провадження №2/173/1333/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1Г з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог КП «Верхньодніпровське БТІ», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2018 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін 17.12.2018 року

Відповідачем у встановлений строк відзив на позовну заяву не наданий

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на на садибний житловий будинок з господарськими спорудами № 3/1 по вул. Привокзальна в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після смерті матері ОСОБА_6

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 20 грудня 1993 року його батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 приватизували квартиру під № 3/1 по вул. Привокзальна в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі рішення ОСОБА_2 дистанції колії Придніпровської залізниці розп. № 39 від 30.11.1993 року.

17 серпня 2001 року ОСОБА_7 приватизував земельну ділянку за вищевказаною адресою: цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 69 від 24.04.1996 року.

01.04.2009 року помер його батько ОСОБА_7

03.11.2011 року ОСОБА_6, отримала свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки в м. Верхівцеве по вул. Привокзальній, 3/1 цільове призначення: для обслуговування житлового будинку 0.10 га., та для ведення підсобного господарства 0.0993 га., а також свідоцтво про право на спадщину на ? частину квартири 3/1, розташованої за адресою: по вул. Привокзальна в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

22 жовтня 2017 року померла його мати ОСОБА_6

21 серпня 2018 року виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради рішенням № 103 вирішив квартирі АДРЕСА_1 присвоїти статус житлового будинку садибного типу за адресою: вул. Привокзальна,3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та закріпити за ним земельну ділянку площею 0.1993 га.

Таким чином після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого по вул. Привокзальна,3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Після смерті матері він звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, від 06.06.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що фактично об'єктом спадкування є житловий будинок з господарськими спорудами, а за правовстановлюючими документами спадкове майно рахується як квартира, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач - ОСОБА_2 міської ради відзив на позовну заяву та будь-яких заперечень з приводу задоволення позовних вимог суду не надала.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог письмових пояснень на позовну заяву не надали.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що 20 грудня 1993 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 приватизували квартиру під № 3/1 по вул. Привокзальна в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі рішення ОСОБА_2 дистанції колії Придніпровської залізниці розп. № 39 від 30.11.1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1993 року та копією витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

17 серпня 2001 року ОСОБА_7 приватизував земельну ділянку за вищевказаною адресою: цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 69 від 24.04.1996 року, що підтверджується копією акту про право приватної власності на землю серія ІІ-ДП № 051945.

01.04.2009 року ОСОБА_7., помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

03.11.2011 року ОСОБА_6, дружина померлого ОСОБА_7, отримала свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки в м. Верхівцеве по вул.. Привокзальній, 3/1 цільове призначення : для обслуговування житлового будинку 0.10 га., та для ведення підсобного господарства 0.0993 га., а також свідоцтво про право на спадщину на ? частину квартири 3/1, розташованої за адресою: по вул. Привокзальна в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину. Таким чином ставши єдиним власником зазначеного домоволодіння, яке на час отримання свідоцтва про право на спадщину мало статус квартири.

22 жовтня 2017 року ОСОБА_6, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

21 серпня 2018 року виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області рішенням № 103 вирішив квартирі АДРЕСА_1 присвоїти статус житлового будинку садибного типу за адресою: вул. Привокзальна,3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та закріпити за ним земельну ділянку площею 0.1993 га.

Таким чином після смерті ОСОБА_6, відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого по вул. Привокзальна,3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Після смерті ОСОБА_6, позивач звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, від 06.06.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з тим, що фактично об'єктом спадкування є житловий будинок з господарськими спорудами, а за правовстановлюючими документами спадкове майно рахується як квартира, що підтверджується копією постанови нотаріуса від 06.06.2018 року

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що у батьків позивача за життя виникло право власності, спочатку на квартиру вул. Привокзальна, 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Право власності ОСОБА_7, та ОСОБА_6, на зазначену квартиру підтверджене правовстановлюючими документами.

В подальшому в результаті приватизації прилеглої до квартири в земельної ділянки, квартира набула статусу домоволодіння.

Проте статус домоволодіння був наданий житловому приміщенню в установленому порядку за рішенням органу місцевого самоврядування, вже після смерті спадкодавця ОСОБА_6, відповідно правовстановлюючого документу на спадкове майно, як на домоволодіння ОСОБА_6 не отримала.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як зміна правового статусу спадкового майна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивач є сином померлої ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження та спадкоємцем за законом першої черги. Бажає прийняти спадщину після смерті матері. В звязку з чим звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Іншими спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6, є треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте будучи належним чином повідомленими про наявність даної цивільної справи на розгляді в суді. Своїх вимог щодо прав на спадкове майно не заявили, письмових пояснень суду не надали. З чого суд приходить до висновку, що ці спадкоємці не претендують на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6, у вигляді домоволодіння, розташованого адресою: вул. Привокзальна,3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_1Г,, право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Привокзальна, 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на присадибній земельній ділянці площею 0.10 га., після смерті матері ОСОБА_6, померлої 22 жовтня 2017 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 705.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача .

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок, загальною площею 94.6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Привокзальна, 3/1 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на присадибній земельній ділянці площею 0.10 га., після смерті батьків: матері ОСОБА_6, померлої 22 жовтня 2017 року

Витрати по сплаті судового збору в сумі по 705.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованим за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17.12. 2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 17.12.2018 року

Оприлюднене : 20.12.2018 року

Дата набрання законної сили: 17.01.2019 року