Справа № 535/1504/18
Провадження № 2/535/548/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Якименко Т.О., при секретарі Балала Л.В., розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання за ними, в порядку спадкування за законом право власності по 1/2 частці за кожним на земельну ділянку площею 3,4659 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І//-ПЛ №006367 виданого ОСОБА_3 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 15.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 210, до дня смерті належала ОСОБА_4, яка померла 23.02.1995 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_5, яка померла 22.04.2010 року, яка прийняла спадщину, але не оформила її у встановленом законом порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті їх матері - ОСОБА_5, яка померла 22.04.2010 року, вони є спадкоємцями першої черги за законом. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 3,4659 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й до дня смерті належала ОСОБА_4, яку успадкувала - ОСОБА_5, але за життя не оформила право власності на спадщину у встановленому законодавством порядку

Для належного оформлення своїх спадкових прав, позивачі звернулися до Котелевської державної нотаріальної контори, однак отримали відмову у видачі на їх ім'я свідоцтва про спадщину, у зв'язку з тим, що на запит нотаріуса відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області не наданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Позивачі вважають, що відсутність у державному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцю, присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, позбавляє їх права як спадкоємців за законом отримати у спадщину вказане спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 подали до суду письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Котелевського району Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - державний нотаріус Котелевської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, заперечень з приводу заявлених позовних вимог не надала.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем.

Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними синами - померлої 22 квітня 2010 року ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть (запис поновлено повторно) серії І-КЕ № 344224 від 15 лютого 2017 року) та рідними онуками померлої 23 лютого 1995 року ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 344224 від 15 лютого 2017 року).

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно, що залишилось після сметі їх матері ОСОБА_5, та прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

До складу спадкового майна, що належало ОСОБА_5 входить земельна ділянка площею 3,4659 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Спірна земельна ділянка до дня смерті належала належала ОСОБА_4, яка померла 23.02.1995 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_5, яка померла 22.04.2010 року, яка прийняла спадщину, але не офорила її у встановленом законом порядку.

Факт, що ОСОБА_5, прийняла спадкове майно після смерті ОСОБА_4, яка померла 23 лютого 1995 року встановлено рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 05.10.2018 року.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І//-ПЛ №006367 виданого ОСОБА_3 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 15.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 210 площа належної ОСОБА_4 земельної ділянки становила 3, 67 га. Проте, як вбачається з довідки №369/109-18 виданої відділом у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 25.05.2018 року, у 2012 році відповідно до розробленої документації ДП "Полтавський науково-дослідний та проектний інтитут землеустрою", яка затверджена розпорядженням голови Котелевської районної державної адміністрації №482 від 21.11.2012 року, площа земельної ділянки, що належала ОСОБА_4 була змінена з 3,67 га на 3,4659 га.

На даний час у провадженні Котелевської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 194/2012 щодо майна померлої 22 квітня 2010 року ОСОБА_5.

Відповідно до листа №3 69/109-18 виданої відділом у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 25.05.2018 року, за результатами розгляду нотаріального запиту щодо надання ОСОБА_6 з державного земельного кадастру про земельну ділянку, було повідомлено, що земельна ділянка площею 3,4659 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й до дня смерті належала ОСОБА_4 до Національної кадастрової системи не занесена, тому потрібно проводити дії з Державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної або комунальної власності або уповноваженої ними особи.

Відповідно до п. 115 постанови КМУ «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників.

Інших законодавчих нормативних актів щодо проведення державної реєстрації земельних ділянок на даний час не передбачено, а тому Відділ був позбавлений можливості надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

У зв'язку з вищевикладеним, нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, оскільки не надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №961/02-31 від 16.11.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно пункту г. ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно ч.9 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів:- на право колективної власності на землю;- на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_4 за свого життя отримала у приватну власність земельну ділянку з додержанням відповідно до діючого на той час законодавства документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно, а тому відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей щодо даної земельної ділянки не може слугувати підставою для позбавлення позивачів, як спадкоємців права щодо оформлення своїх спадкових прав на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264-268, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,4659 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І//-ПЛ №006367 виданого ОСОБА_3 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 15.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 210, до дня смерті належала ОСОБА_4, яка померла 23.02.1995 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_5, яка померла 22.04.2010 року, яка прийняла спадщину, але не офорила її у встановленом законом порядку.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,4659 га, розташованої на території ОСОБА_3 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І//-ПЛ №006367 виданого ОСОБА_3 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 15.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 210, до дня смерті належала ОСОБА_4, яка померла 23.02.1995 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_5, яка померла 22.04.2010 року, яка прийняла спадщину, але не офорила її у встановленом законом порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя