Справа № 487/4639/18
Провадження № 2/487/2063/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.11.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суду міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Батишевої Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/4639/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 28.08.92 р. по 21.11.2014 р. вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому, 07.03.2007 р., народилась їх спільна донька ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач разом з ними не проживає, коштів на утримання дитини не надає. Договір щодо сплати аліментів на утримання дитини відсутній.

Ухвалою суду від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті.

Позивач у судове засідання не з'явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судові засідання призначені 05.09.2018 року та 15.11.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07.03.2007 року народилась ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 20.03.2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Згідно даного свідоцтва батьками дитини зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є сторонами по справі.

Відповідно до копії заочного рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.11.2014 року, шлюб між сторонами розірвано.

Дитина, ОСОБА_3, проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач, відповідно до довідки з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 26.07.2018 року, із вищевказаної адреси виписаний, мешкає окремо від дитини та не приймає участі в її утриманні.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей,

першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя.

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 18.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць.

Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 704 гривень 80 копійок.

Керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 180-183 СК України, ст.ст. 89,258,263-265,280-283,289,354 ЦПК України, суд,-,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. у дохід держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах сплати платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, народилася 10.04.1968 року, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, народився 27.01.1970 року, остання відома адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Головуючий суддя І.В.Боброва