ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2128/16-ц
Провадження № 2/210/302/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" грудня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Скотар Р.Є.,

за участі секретаря Соколовської Т.О.,

за участі сторін

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по договору позики, втрат внаслідок інфляції та річних процентів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся 04.04.2016 року до суду з вищезгаданим позовом, в уточненій редакції від 26.05.2017 року , просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за розпискою сумі 31631,00 грн. , індекс інфляції 24854,55 грн., 3% річних 2721,59 грн.,а всього 59207,14 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12.07.2012 року він надав відповідачці у борг 52000,00 грн., які отримав у кредит в ПАТ «Креді ОСОБА_6» відповідно до договору №1/1170585 від 11.07.2012 р. Розписка відповідачкою не складалася, оскільки між ними були добрі стосунки. Пізніше, 03.08.2014 р.,відповідач надала розписку, в якій зазначила суму боргу 32631,07 грн.+ 17071,25 грн., які вона зобовязується сплачувати щомісяця частково, але не менше 3000,00 грн. Однак до теперішнього часу борг повернуто частково - в сумі 1000,00 грн., тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позов, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив, що відповідач його знайома, яка опинилася у скрутній ситуації, наполегливо просила його взяти кредит у банку для вирішення її проблем. Гроші зобовязалася виплачувати, але кредит змушений був виплатити він, а відповідач внесла лише кілька платежів.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ( договір про надання правової допомоги від 16.02.2015 р.) /а.с.13/ в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві,просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні присутньою не була, скориставшись правом представництва відповідно до ст.58 ЦПК України.

Представник відповідач ОСОБА_5 - ОСОБА_4 ( довіреність від 22.06.2016 р.) /а.с.27/ в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що зобовязання за кредитним договором виконано, що вбачається з відповіді банку, тому кредитні платежі на суму 32631,07+17070,25 грн. сплаті в банк не підлягають і відповідно відповідач не може виконувати такого взятого на себе зобовязання. Крім того, зі змісту розписки не вбачається, що відповідач отримала від позивача грошові кошти, а міститься лише вказівка на те, що вона зобовязується повернути борг позивачу за раніше сплачені кредитні платежі, при цьому сума не зазначена. З урахуванням правового висновку, викладеного в постанові від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15, розписка не містить умов отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення, а лише умови спільного позивача з відповідачем погашення кредиту перед банком.

Суд, вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Відповідно до ухвали суду від 21 березня 2018 року розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивач ОСОБА_7 звернувся до суду за захистом своїх прав, посилаючись на те, що 12.07.2012 року надав у борг відповідачу ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 52000,00 грн., які отримав за кредитним договором, укладеним з банком ПАТ «Креді ОСОБА_6».

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Зазначена сума позики складає 52000,00 грн., що значно перевищує встановлений ст. 1047 ЦК України розмір, який допускає укладення договору в усній формі.

Однак, між сторонами 12.07.2012 року договір позики не оформлювався у письмовій формі, що позивач пояснює добрими відносинами та довірою. Але в подальшому 03.08.2014 року відповідачем складено власноруч розписку, що не заперечується представником відповідача.

Як вбачається з розписки, оригінал якої долучено до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 /НОМЕР_1/ 03.08.2014 року в присутності свідка ОСОБА_8, зобовязалася повернути борг ОСОБА_7 за раніше сплачені кредитні плати з відсотками та щомісячними платежами по кредиту «Агреколь банк»; суму 32631,07 грн.+17070,25 грн. сплачувати щомісячно частково, не менше 3000,00 грн. ( а.с.18). Серія та номер паспорту громадянина України на імя ОСОБА_5, копія якого долучена до матеріалів справи, відповідає серії та номеру паспорту в розписці /а.с.7/.

Відповідно комплексного договору №1/1170585 від 11.07.2012 року, укладеному між ПАТ «Креді ОСОБА_6» та ОСОБА_7, останній отримав кредитні кошти в розмірі 52000,00 грн. строком на 36 місяців з 11.07.2012 року до 10.07.2015 року (включно) зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10% річних, комісійної винагороди в розмірі 1,80% щомісяця /а.с.36/.

ПАТ «Креді ОСОБА_6» надано касові документи з підписами, за якими здійснювалися платежі за комплексним договором №1/1170585 від 11.07.2012 року, укладеним між банком та ОСОБА_2, з яких вбачається, що платником є ОСОБА_2 /а.с.92-140/.

Зобовязання за комплексним договором №1/1170585 від 11.07.2012 року станом на 24.04.2018 року виконано в повному обсязі /а.с.92/.

Позивач у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за розпискою звертався до неї з пропозицією про досудове врегулювання спору 16.02.2016 р. /а.с.6/, яке надіслано на адресу відповідача рекомендованим листом, однак до теперішнього часу відповідачем борг не повернуто.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки (постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року та № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року , № 6-2789цс16 від 18 січня 2017 р. ; № 6-284цс17від 1 березня 2017р.).

У розписці, наданій відповідачем, зазначено про зобовязання ОСОБА_5 повернути ОСОБА_2 борг за раніше сплачені кредитні платежі з процентами, та щодо сплати щомісячних платежів по кредиту Агреколь банк, проте не зазначено суму сплачених платежів, строк виконання, розмір процентів, розмір щомісячних платежів, номер та дату укладення кредитного договору та офіційне найменування банку. Крім того, відсутнє посилання у звязку з чим, відповідач мусить сплачувати кредитні кошті за договором, стороною якого вона не є.

В іншій частині розписки щодо зобовязання сплачувати щомісячно частково суму 32631,07 грн.+17071,25 грн., але не менше 3000,00 грн. відсутня інформація щодо особи, якій ОСОБА_5 зобовязується сплатити зазначену суму, кінцевий термін повернення тощо.

Отже, розписка ОСОБА_5 від 03.08.2014 року , не містить всіх необхідних складових, які дають можливість встановити справжню правову природу укладеного договору: в розписці не зазначено, яку суму та коли відповідач отримала від позивача у борг , відсутній термін, до якого відповідач отримала грошові кошти, що і є датою застереження їх повернення, не чітко визначені умови договору.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 , хрещений дочки, пояснив, що зі слів ОСОБА_2 знає , що він взяв кредит у банку та гроші передав ОСОБА_5, а вона йому борг не повертає. Свідком передачі грошових коштів не був. Влітку 2014/2015 року вони заїхали до ОСОБА_5, вона дала склала розписку, не заперечувала, що брала гроші у ОСОБА_10

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтвердженні певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, законом передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, сторонами не додержано письмову форму договору при передачі грошових коштів у 2012 року, тому пояснення свідка не є належним доказом.

Розписка від 03.08.2014 року не містить чітко визначених умов договору, посвідчення факту передання позичальнику позикодавцем визначеної грошової суми та терміну повернення, суд не розцінює розписку, як документ, що підтверджує грошові зобовязання відповідача перед позивачем.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь втрати від інфляції 24854,55 грн. та три проценти річних від простроченої суми за весь період прострочення 2721,59 грн., які є похідними вимогами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні.

З урахуванням викладеного вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що розписка, укладена між сторонами, не містить всіх необхідних складових, які дають можливість встановити справжню правову природу укладеного договору, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 недоведеними та необґрунтованими, тому вимога щодо повернення боргу не підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про повернення боргу.

На підставі вищенаведеного та ст.ст. 218, 1046, 1047, 1049 ЦК України; ст.ст. 4,5,13,77,121,141,265,280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по договору позики, втрат внаслідок інфляції та річних процентів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. Є. Скотар