У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова на розгляді знаходиться вищезазначена позовна заява.

Разом з заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на належні на праві власності ОСОБА_2 квартиру за адресою: м.Харків, вїзд Кузинський двірАДРЕСА_1 та автомобіль марки Daewoo Nexia, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований РВ ДДАІ МВС України 16.09.2011 року.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається на те, що є загроза того, що майно, яке належить ОСОБА_2 може бути відчужене, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання у майбутньому рішення.

Розглянувши зазначену заяву та доводи в її обґрунтування, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов, серед іншого, забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач в своїй заяві зазначає, що ціна позовних вимог, які мають бути забезпечені складає 1029036,80 грн., що складаються з вартості квартири, 3% річних, інфляції, та судового збору. При цьому просить накласти арешт на квартиру та автомобіль відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що на сьогоднішній день у суду не має відомостей щодо вартості квартири та автомобіля, на які просить накласти арешт позивач, однак на думку суду вартість майна, на яке позивач просить накласти арешт, є більшою, ніж ціна позовних вимог, тому співмірним буде забезпечити позовні вимоги, щодо стягнення грошових коштів за продаж квартири - накладенням арешту та забороною відчуження саме квартири № 4 за адресою: м.Харків, вїзд Кузинський двір, буд. 8/9, яка за своїми характеристиками є схожою з квартирою, грошові кошти за яку є предметом спору.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним задовольнити клопотання про забезпечення позову частково, та накласти арешт та заборону на відчуження квартири № 4 за адресою: м.Харків, вїзд Кузинський двір, буд. 8/9.

Керуючись ст. ст. 151 - 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити відчуження квартири № 4 за адресою: м.Харків, вїзд Кузинський двір, буд. 8/9.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга ( згідно до перехідних положень) подається до суду апеляційної інстанції через Ленінський р/с м. Харкова.

Дата видачі ухвали : _____________________ року

Строк предявлення документу до виконання: три роки.

Суддя В.Г.Пашнєв