Справа № 452/967/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"17" грудня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.,

секретар Страхоцьа Т.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Самборі Львівської області у відповідності до ч. 2

ст. 247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Самбірського комунального підприємства «Обєднане» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Самбірського комунального підприємства «Обєднане» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 18.12.2013 року

Самбірське комунальне підприємство «Обєднане», не ставлячи його до відома, звернулося із заявою до Самбірського міськрайонного суду Львівської області про видачу судового наказу щодо стягнення з нього 417 грн. 69 коп. за житлово-комунальні послуги (за вивіз сміття) та витрат по оплаті судового збору в сумі 114 грн. 70 коп.,про що він дізнався від відділу ДВС Самбірського МРУЮ тільки 12.08.2014 року.

02.09.2014 року Самбірський міськрайонний суд Львівської області згідно поданої ним заяви скасував даний наказ з тих підстав, що він не перебуває з відповідачем в договірних відносинах.із за відсутності На даний час ухвала набрала законної сили.

Проте вподальшому відповідач відмовився укласти з ним договір на вивіз побутових відходів (сміття) і продовжує нараховувати йому оплату за ненадані послуги, про що засвідчують записи в таблиці СКП «Обєднане» за 2011 рік, де у графі «дата угоди» не вказано, що така угода між ним і відповідачем була укладена, однак там же зазначено, що оплата без договору повинна проводитися по тарифу 4,42. Такі самі показники і за 2013 рік.

13.03.2018 року він отримав рахунок - квитанцію Самбірського комунального підприємства «Обєднане» за послуги про вивезення сміття за березень 2018 року про сплату 1392 грн. 60 коп., у звязку з чим на наступний день звернувся до директора Самбірського комунального підприємства «Обєднане» ОСОБА_2, де було зясовано, що між ним і підприємством договір на вивіз сміття (побутових відходів) дійсно не укладався і на сьогодні такого договору немає, причину неукладення такого договору він не зміг пояснити, бо у 2013 році не працював директором цього підприємства, але зазначив, що нарахована сума 1392 грн. 60 коп. складає борг з 2011 року. До цієї загальної суми була включена і сума 417 грн. 69 коп., яку суд не задовольнив як суму для стягнення з нього, оскільки судом був скасований судовий наказ. Від укладення договору керівник підприємства відмовився, у звязку з чим 15.03.2018 року він направив письмову заяву з пропозицією укласти між ним і підприємством договір на вивіз побутових відходів, яка була зареєстрована в журналі підприємства під № 29 від 15 березня 2018 року, однак відповідачем знову проігнорована усупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян» і в черговий раз свідчить про небажання укладати такий договір. Причиною відмови вважає дотримання відповідачем після укладення правочину істотних умов угоди, де буде визначений тариф оплати та реальний показ обєму щоденних створених ним побутових відходів, які в дійсності є не більше половини кілограма, а не тих надуманих та нереальних обсягів, які заховані у вигляді тарифів, які відповідач щомісячно змінює. Його побутові відходи, які щоденно створюються у розмірі до

500 г, а в місяць біля 15 кг, складаються з таких відходів: лушпиння картоплі, моркви, буряка, часника, яблук. Ці відходи він виносить на свою грядку і використовує їх для удобрення ґрунту, а відтак, відповідач ніяк не міг йому надавати послуги по вивозу сміття, оскільки не було тих відходів, щоб він міг їх вивозити, а тому його дії щодо нарахування та оплати за ненадані послуги вважає протиправними. І, оскільки, між ним та Відповідачем не укладено договору на вивіз побутового сміття, він не має ніяких зобовязань щодо оплати за фактично невивезене сміття, дії відповідача свідомо порушують його права та законні інтереси.

А тому просить постановити рішення, яким:

- визнати дії Самбірського КП «Обєднане» про нарахування йому для оплати грошові кошти в сумі 1424,19 грн., без укладеного письмового договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, які фактично не були надані неправомірними;

- зобовязати Самбірське КП «Обєднане» укласти із ним письмовий договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Сторони в судове засідання не зявилися.

Від відповідача по справі до суду надано відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач зобовязаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках визначених законом.

СКП «Обєднане» неодноразово направляло позивачу повідомлення про необхідність укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів. Отримувати їх він відмовився.

Зокрема, 14.03.2018 року контролерами СКП «Обєднане» було здійснено поквартирний обхід даного будинку, в якому проживає позивач, для вручення повідомлень про збільшення тарифів на вивезення твердих побутових відходів. Співмешканець позивача з повідомленням про збільшення тарифів, повідомленням про необхідність укладення договору і претензією про сплату боргу ознайомився, проте підписатися про отримання даних документів відмовився. Тому 14.03.2018 року контролером ОСОБА_3 була складена доповідна записка про відмову в отриманні повідомлення про необхідність укладення договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в м. Самборі по вул. Шухевича 80/4.

Лише 14.03.2018 року під час розмови з директором СКП «Обєднане» ОСОБА_1 виявив бажання укласти договір на вивезення побутових відходів, але з умовою про списання йому існуючої заборгованості (така ж думка була висловлена і в заяві від 15.03.2018 року № 29).

Позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив відповідача, зіславшись на обставини, зазначені в його позовній заяві.

Крім того, зазначив, що 14.03.2018 року, знаходячись в кабінеті директора СКП «Обєднане» ОСОБА_2Б, де були присутні ще три працівники цього підприємства, в тому числі, і контролер ОСОБА_3, всі разом зясовували питання незаконного нарахування за буцімто вивезення сміття та щодо укладення договору, де була можливість тій же ОСОБА_3 заявити про необхідність укладення договору, предявити претензії, та повідомити про збільшення тарифів на вивіз сміття, а тому вважає сфабрикованою доповідну контролера ОСОБА_3 в той самий день, коли 14.03.2018 року вони разом зясовували всі ці питання та здійснення нею по його місцю проживання поквартирного обходу та висунення претензії про сплату боргу від 02.03.2018 року. З цими документами він не був ознайомлений, як і будь який співмешканець, що засвідчують на ступні обставини: відповідач не надав до суду доказів, які б підтверджували факти предявлення йому повідомлень від 19.07.2017 року, № 146 «а», від 01 березня 2018 року, № 40 «а» та претензії від 01 березня 2018 року, № 39. Повідомлення про укладення договору від 01.03.2018 року і претензія щодо сплати заборгованості за надані послуги від 01.03. 2018 року писались в один і той же день і в той же день реєструвались, що визиває сумнів в їх обєктивності, оскільки на той час їх виготовлення він їх так і не отримав. Згідно Інструкції про ведення діловодства реєстрація документів здійснюється в журналі вихідної кореспонденції за порядковими числами. Претензія зареєстрована під № 39 від 01.03.2018 року, а повідомлення щодо укладення договору реєструється в той же день, але уже не за порядковим числом 40, а уже під № 40 «а», що говорить про те, це документ був зареєстрований не в той самий день, а задньою датою. Зміст цих двох документів суперечать один одному. В претензії зазначено, що вона предявляється на підставі укладеного договору № 1331393, а в повідомлені про те, що необхідно прибути для укладення такого договору і це все очевидна підтасовка та фальсифікація.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: м. Самбір Львівської області, вул. Шухевича, 80/4.

18.12.2013 року Самбірське комунальне підприємство «Обєднане», не ставлячи позивача до відома, звернулося із заявою до Самбірського міськрайонного суду Львівської області про видачу судового наказу щодо стягнення з нього 417 грн. 69 коп. за житлово-комунальні послуги (за вивіз сміття) та витрат по оплаті судового збору в сумі 114 грн. 70 коп.

02.09.2014 року Самбірський міськрайонний суд Львівської області постановив ухвалу, якою скасував судовий наказ Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня

2014 року про стягнення із ОСОБА_1 в користь Самбірського комунального підприємства «Обєднане» - 417 грн. 69 коп. за житлово-комунальні послуги та

114 грн. 70 коп. судового збору. Ухвала набрала законної сили, тобто суд не задовольнив вимоги Самбірського комунального підприємства «Обєднане» про стягнення з позивача - 417 грн.

69 коп. як заборгованості за житлово-комунальні послуги (за вивіз сміття) та 114 грн.70 коп. судового збору.

Проте договір між сторонами укладено не було, що підтверджується записами, вчиненими в таблиці СКП «Обєднане» за 2011 рік, де у графі «дата угоди» не вказано, що така угода між позивачем і Відповідачем була укладена, однак там же зазначено, що оплата без договору повинна проводитися по тарифу 4,42. Такі самі показники і за 2013 рік.

В той же час заборгованість продовжувала нараховуватись, включаючи і суму такої по скасованому судовому наказу.

Відповідач на письмову заяву позивача від15.03.2018 року щодо пропозиції укласти договір не зреагував (заява була зареєстрована в журналі підприємства під № 29 від 15 березня 2018 року), відповіді не надав, що є порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачеві відповідно до умов договору.

За змістом ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з положеннями ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) з іншим виконавцем. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Враховуючи зміст наведених норм чинного законодавства України, суд вважає доведеними вимоги позивача про зобовязання Самбірське КП «Обєднане» укласти з ним договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що: «зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу».

Частина 2 ст. 11 ЦК України визначає: «підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є ...договори», а п.4 ст. 203 ЦК України вимагає вчиняти правочин у формі,встановленій законом.

Стаття 208 ЦК України вказує, що правочин між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі, а ст. 638 ЦК України чітко визначає, коли саме договір вважається укладеним та коли саме виникають обовязки. А саме, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду.

Частина 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» чітко вказує, що: «відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах». А відповідно до вимог п.1 ч. 3 ст. 20 названого Закону, зобовязання у споживача виникають лише на підставі укладеного письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, в якому визначаються права, обовязки та відповідальність сторінка який, відповідно до п. 3 ч.2 ст.21 цього Закону, повинен бути підготовлений та наданий для укладання споживачу послуг, тобто самим відповідачем. Однак, відповідач такий договір не тільки не підготовив, але і не пропонував позивачу ОСОБА_1 укласти будь - який договір. Відповідачу двічі пропонував позивач укласти договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, але він двічі відмовився.

Стаття 14 ЦК України визначає, що цивільні обовязки виконуються лише в межах, встановлених договором та, що особа не може бути примушена до дії, як і не є для неї обовязковими:

- цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства;

- особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковими для неї.

Отже, відповідач, який не уклав письмовий договір на вивіз побутових відходів і в даний момент не хоче його укласти, намагається отримати від позивача грошові кошти за допомогою примушення до таких дій, вчинення яких не є для ОСОБА_1 обовязковими.

Судом встановлено, що без укладення письмового договору на вивіз побутових відходів, без відома ОСОБА_1, таємно та заочно були нараховані в кошти сумі 1392 грн. 60 коп., без врахування пільг, які має позивач. Це зайвий раз підтверджує той факт, що відповідач з позивачем договір не укладав і не хотів укласти, не ставлячи його до відома. Отже, між позивачем та відповідачем відсутні правовідносини, передбачені законодавством України у сфері житлово - комунальних послуг, які обовязкові при надані таких послуг, а тому немає ні юридичних підстав для стягнення грошей, ані зобовязань позивача перед відповідачем з оплати, і в той же час між сторонами убачається спір лише про право.

Отже, з огляду на вищенаведене, що такий стан справ взаємовідносин між відповідачем та позивачем, апріорі неможливий в рамках чинного законодавства України, а відповідальність за це має нести відповідач, який свідомо та умисно довів справу до такого стану, коли вивів взаємовідносини виконавець - споживач за межі правового поля України.

11 квітня 2018 року відповідач надав другу квитанцію за квітень 2018 року для оплати за вивіз сміття в сумі 1424 грн. 19 коп., невідома особа положила її у поштову скриньку позивача. У квитанції за березень було вказано, що оплата проводиться по тарифу 8,95, а в квітні уже по тарифу 10,53.

Судом встановлено, що у 2011 і 2013 роках оплата повинна була проводитись по тарифу 4,72, а тепер відповідач оплату збільшив у 2,5 рази. Відповідач без укладеної угоди маніпулює цифрами тарифу на свій розсуд, але тільки у сторону збільшення, на його користь. І знову Відповідач без укладеного договору провів нарахування без врахування пільг ОСОБА_1 та без врахування рішення суду, коли йому було відмовлено у стягненні з нього 417 грн. 69 коп., але він і надалі вважає, що в супереч рішенню суду, яке він має на руках, діючи незаконно, він примусить позивача сплатити цю надуману суму.

Згідно ст. 129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України, рішення суду є обовязковим до виконанням фізичними та юридичними особами. Однак, відповідач не виконує рішення суду і, в той же час, діє всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, незаконно примушує

ОСОБА_1 роботи те, що не передбачено законодавством.

Крім того, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншими способом, що встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що відповідач хоче примусити позивача сплати кошти за вивіз побутових відходів.

Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі в межах заявлених вимог та ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 284 ЦПК України.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дії Самбірського комунального підприємства «Обєднане» про нарахування ОСОБА_1 для оплати грошові кошти в сумі 1424 (одну тисячу чотириста двадцять чотири) грн. 19 (девятнадцять) коп., без укладеного письмового договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, які фактично не були надані - неправомірними.

Зобовязати Самбірське комунальне підприємство «Обєднане» укласти із ОСОБА_1, письмовий договір про надання послуг з вивезення побутових відходів.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Самбірський міськрайонний суд Львівської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя