Провадження номер 2/741/256/18
Єдиний унікальний номер 741/227/18
РІШЕННЯ

іменем України

25 квітня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про скасування рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, будучи адвокатом та представляючи на підставі довіреності інтереси ОСОБА_3, звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області про скасування рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області про оформлення свідоцтва про право власності на домоволодіння, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на жилий будинок та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що 29 серпня 2006 року помер батько позивача ОСОБА_5, який проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилося спадкове майно: житловий будинок по вул. Шевченка, 32, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області, який відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ОСОБА_6 померла 24 вересня 2016 року, із заявою про прийняття спадщини після її смерті ніхто не звертався. Оформляючи спадкові права після смерті батька, позивач дізналася, що вказаний житловий будинок зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності серії САВ № 473404 від 27.12.2007 за ОСОБА_6, оскільки рішенням виконкому Плосківської сільської ради Носівського району № 6 від 28.02.2007 останній було дозволено оформити право власності на спірне домоволодіння. Однак, при прийнятті цього рішення та видачі свідоцтва сільською радою не було взято до уваги, що домоволодіння відноситься до типу колгоспного двору та належить на праві спільної сумісної власності членам колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Позивач є спадкоємцем ОСОБА_5 першої черги за законом, прийняла спадщину після його смерті. Позивач уважає, що при прийнятті та видачі ОСОБА_6 органом місцевого самоврядування рішення №6 від 28.02.2018 та свідоцтва про право власності на вказаний будинок було порушено право власності її померлого батька ОСОБА_5, що стало наслідком порушення її прав як спадкоємця після смерті ОСОБА_5 Тому представник позивача просив судовим рішенням:

- скасувати рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 6 від 28.02.2007 про оформлення свідоцтва про право власності на домоволодіння по вул. Шевченка, 32, у с. Плоске Носівського району;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Шевченка, 32, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області від 27.12.2007 серія САВ № 473404, видане на підставі рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 6 від 28.02.2007 на імя ОСОБА_6;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 32, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5.

У судове засідання позивач не зявилася, представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні зменшив позовні вимоги, просив частково скасувати рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради в частині оформлення за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частини спірного домоволодіння, визнати частково недійсним та частково скасувати свідоцтво про право власності на спірний жилий будинок у частині передачі у власність ОСОБА_7 1/2 частини спірного житлового будинку та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Підготовче засідання у справі відбулося 21 березня 2018 року. Ухвалою від 21 березня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. До закінчення підготовчого судового засідання ні позивач, ні представник позивача не подавали до суду жодних заяв чи клопотань про зменшення позовних вимог, тому суд вирішує позовні вимоги в обсязі, заявленому в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не зявився. Староста с. Плоске направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 32 по вул. Шевченка в с. Плоске Носівського району Чернігівської області відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується копіями довідок ОСОБА_4 сільської ради Носівського району Чернігівської області № 480 від 11.08.2017 та № 141 від 21.03.2017 (а. с. 10, 11).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ розяснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частині житлового будинку № 32 по вул. Шевченка в с. Плоске Носівського району Чернігівської області.

27 серпня 2006 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5).

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини вищевказаного житлового будинку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 44). А, отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_3 є дочкою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 4) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а. с. 4). А, отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 № 405/2006 убачається, що спадщину після його смерті прийняли два спадкоємці першої черги за законом, а саме: дочка померлого ОСОБА_3 та дружина померлого ОСОБА_6, шляхом подання до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяв про прийняття спадщини. 06 листопада 2008 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельної ділянки та грошових заощаджень (а. с. 38-42).

Однак, у судовому засіданні встановлено, що виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області прийнято рішення № 6 про оформлення свідоцтва про право власності на домоволодіння по вул. Шевченка, 32, за ОСОБА_6 (а. с. 7).

Також у судовому засіданні встановлено, що 27.12.2007 ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 6 від 28.02.2007 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: жилий будинок, розташований за адресою: Чернігівська обл., Носівський р., с. Плоске, вул. Шевченка, 32 (а. с. 9). Із копії довідки КП «Носівське БТІ» Носівської районної ради № 84 від 10 травня 2017 року про технічний стан нерухомого майна убачається, що за ОСОБА_6 зареєстровано в установленому законом порядку право власності на вищевказаний житловий будинок (а. с. 8).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 померла 24 вересня 2016 року, що підтверджується копією актового запису про смерть (а. с. 17).

Згідно з повідомленням Носівської районної ДНК № 399/01-16 (а. с. 34) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 35) спадкова справа після померлої ОСОБА_6 не заведилася.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності набувається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Оскільки, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку по вул. Шевченка, 32, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області, то суд робить висновок, що при прийнятті рішення виконавчим комітетом Плосківської сільської ради про оформлення свідоцтва про право власності на увесь житловий будинок за ОСОБА_7 та видачі свідоцтва про право власності на жилий будинок на імя ОСОБА_7 було частково порушено право власності ОСОБА_5 на житловий будинок, і, відповідно, спадкові права ОСОБА_3, яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5

У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи встановлені обставини, суд робить висновок, що рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 6 від 28.02.2007, яким ОСОБА_6 надано дозвіл на оформлення свідоцтва про право власності на домоволодіння по вул. Шевченка, 13, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області, є незаконним та підлягає скасуванню частково у частині надання ОСОБА_6 дозволу на оформлення права власності на 1/2 частини домоволодіння.

Оскільки рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 6 від 28.02.2007 є незаконним і підлягає скасуванню частково, то, відповідно, і свідоцтво про право власності від 27.12.2007 на жилий будинок, видане на підставі цього рішення, підлягає визнанню частково недійсним та скасуванню частково у частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частини спірного будинку.

Отже, позовні вимоги позивача в частині скасування рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради № 6 від 28.02.2007 та визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на жилий будинок серії САВ № 473404 підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Ураховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 як члену ліквідованого колгоспного двору належала 1/2 частини спірного житлового будинку, а також ту обставину, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли двоє спадкоємців за законом, якими є ОСОБА_6 та ОСОБА_3, і їх частки у спадщині відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України є рівними, суд робить висновок, що за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 необхідно визнати право власності на 1/4 частини житлового будинку по вул. Шевченка, 32, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок № 32 по вул. Шевченка в с. Плоске Носівського району Чернігівської області виготовлена технічна документація (а. с. 14-16).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 08.02.2018 складає 53124 грн. (а. с. 19).

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_3 у частині визнання за нею права власності на спірний житловий будинок також підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати частково рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 6 від 28.02.2007 про оформлення свідоцтва про право власності на домоволодіння по вул. Шевченка, 32, у с. Плоске Носівського району Чернігівської області у частині оформлення за ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на 1/2 частини домоволодіння.

Визнати частково недійсним та скасувати частково свідоцтво про право власності на жилий будинок, розташований за адресою: Чернігівська область, Носівський район, с. Плоске, вул. Шевченка, 32, серії САВ № 473404, видане на підставі рішення виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 6 від 28.02.2007 на імя ОСОБА_6, у частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частини жилого будинку.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 27 серпня 2006 року, право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ринковою вартістю 13303,50 грн., розташованого в с. Плоске Носівського району Чернігівської області по вул. Шевченка, 32, який складається з власне житлового будинку «А», веранди «а», ганку «а-1», сараю «Б», сараю «б», сараю «в», сараю «Д», погреба «П», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, колодязя «К», загальною площею 58,8 кв. м житловою площею 26,8 кв. м.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий