Справа № 700/147/18
Провадження № 2/700/171/18
08 травня 2018 р. Лисянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі Бондарчук Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу №700/147/18-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності,
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з 12.12.2015 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.02.2018 року шлюб між ними було розірвано. За час їх спільного шлюбного життя ними було набуто (придбано) спільне майно, крім того, зокрема: земельна ділянка площею 0.4670 га, яка розташована в с.Розкошівка вул..Суворова,11 Лисянського району Черкаської області, житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями в с.Розкошівка по вул.. Суворова,47 Лисянського району Черкаської області, земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована в с.Розкошівка по вул..Суворова,47 Лисянського району Черкаської області, земельна ділянка площею 0,1780 га, яка розташована в с.Розкошівка Лисянського району Черкаської області, земельна ділянка площею 0,1 га, яка розташована в с.Молодіжне вул..Різдвяна, 60 Овідіопольського району Одеської області.
У звязку з наявністю спору про поділ майна вона вимушена звернутись до суду з позовом про поділ вищевказаного майна та просить визнати право приватної власності на 1/2 частини кожного з вищенаведеного обєкту.
Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без її участі.
Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча був повідомлений про день, час та місце слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що 12.12.2015 року між ОСОБА_2 Сергієвною та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.02.2018 року шлюб між сторонами було розірвано.
За час спільного шлюбного життя сторонами було набуто (придбано) спільне майно, крім того, зокрема: земельна ділянка площею 0.4670 га, яка розташована в с.Розкошівка вул..Суворова,11 Лисянського району Черкаської області, житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями в с.Розкошівка по вул.. Суворова,47 Лисянського району Черкаської області, земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована в с.Розкошівка по вул..Суворова,47 Лисянського району Черкаської області, земельна ділянка площею 0,1780 га, яка розташована в с.Розкошівка Лисянського району Черкаської області, які зареєстровані на імя ОСОБА_2 та земельна ділянка площею 0,1 га, яка розташована в с.Молодіжне вул..Різдвяна, 60 Овідіопольського району Одеської області та зареєстрована на імя ОСОБА_3.
Вищевказане майно було придбане на підставі договору купівліпродажу земельної ділянки від 03.09.2016 року посвідченого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори, договором купівліпродажу будинку та договором купівлі продажу земельної ділянки від 15.02.2017 року посвідчених державним нотаріусом Лисянської державної нотаріальної контори, договором купівлі-продажу земельної ділянки від 15.02.2017 року посвідченого державним нотаріусом Лисянської державної нотаріальної контори, договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17.09.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області.
Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 163 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частинами 1,2 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Відповідно до абзацу першого пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким, чином, враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства житловий будинок та земельні ділянки є обєктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя сторонами не надано, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частини вказаного майна.
Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71,163 СК України, ст.372 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 76-81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, п.п.22, 25 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за №11 від 21.12.2007 року, суд-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній власності задоволити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою с.Розкошівка вул..Суворова,47 Лисянського району Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платників податків:НОМЕР_1 право особистої приватної власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в с.Розкошіка по вул.. Суворова,47 Лисянського району Черкаської області.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.