Житомирський апеляційний суд
Справа №280/507/17 Головуючий у 1-й інст. Лівочки Л.І.
Категорія 5 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання: Кучерявого О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2017 року під головуванням судді Лівочки Л.І.

у цивільній справі №280/507/17 за позовом ОСОБА_3 до Коростишівської міської ради, Коростишівської спілки споживчих товариств, Реєстраційної служби Коростишівської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень та свідоцтва про право власності,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом. Просив визнати незаконним та скасувати: рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради №209 від 25.05.2006 року «Про встановлення права власності на об'єкти нерухомого майна»; свідоцтво про право власності від 30.05.2013 року, індексний номер 4147257, видане Коростишівській районній спілці споживчих товариств на майновий комплекс загальною площею 1730,1 кв.м; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Коростишівського РУЮ Мошковського О.С., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2712096 від 30.05.2013 року, про право приватної власності Коростишівської районної спілки споживчих товариств на майновий комплекс загальною площею 1730,1 кв.м., який розташований за адресою : АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що він є одним із членів Коростишівського районного споживчого товариства, що підтверджується гарантійним посвідченням №282 на частку в майні товариства. Як йому стало відомо із тексту судового рішення по справі №280/974/15-ц, 25 травня 2006 року виконавчим комітетом Коростишівської міської ради Житомирської області ухвалено рішення №209 «Про встановлення права власності на об'єкти нерухомого майна», яким вирішено оформити право власності на об'єкти нерухомості, що знаходяться в АДРЕСА_1, а саме: магазини №№ 1,2,40, адмінприміщення, молочний, м'ясний, меблевий павільйони, приміщення контролерів №1,2 та приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», за Коростишівською районною спілкою споживчих товариств.

02 червня 2006 року виконавчим комітетом Коростишівської міської ради видано свідоцтво про право власності на майновий комплекс, а в подальшому це право було зареєстроване КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації». Після чого Коростишівською райспоживспілкою проведено перереєстрацію права та отримано нове свідоцтво про право власності від 30.05.2013 року, чим порушено його права.

Зокрема, у тексті зазначеного рішення міститься посилання на висновок БТІ від 16 листопада 2005 року №2294 та заяву голови правління Коростишівської спілки споживчих товариств від 25 травня 2006 року, які не є правовстановлюючими документами і такі документи на час розгляду питання про оформлення права власності не подавались та не досліджувались. Передані у власність Коростишівської райспоживспілки об'єкти належали до майна колгоспного ринку. 14 квітня 1987 року за постановою центрального комітету компартії України і Ради Міністрів Української РСР №124 «Про заходи по поліпшенню роботи колгоспних ринків» колгоспні ринки були передані у відання організації споживчої кооперації.

Відповідно, колгоспний ринок міста потрапив у відання Житомирської облспоживспілки, а звідти до Коростишівського районного споживчого товариства. В свою чергу, Коростишівська районна спілка споживчих товариств була зареєстрована 20 квітня 2000 року та не є правонаступником Коростишівського районного споживчого товариства. З 90-х років він (ОСОБА_3) є членом Коростишівського районного споживчого товариства та має право на частку в його майні і в даному випадку майно, що залишилось після ліквідації Коростишівського районного споживчого товариства, у тому числі і 9 об'єктів нерухомості, вибуло з володіння членів споживчого товариства у спосіб, не передбачений законом, та на його думку, свідчить про порушення його прав. Позивач вважає, що в разі ліквідації споживчого товариства, майно товариства, що залишилось після сплати членам товариства пайових та інших внесків і дивідендів на них, розрахунків по оплаті праці, виконання зобов'язань перед бюджетом, банками та іншими кредиторами, розрахунків із спілкою, повинно було бути розподілене між членами, що входили до складу споживчого товариства, а не передане у власність Коростишівській райспоживспілці.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Коростишівської міської ради, Коростишівської спілки споживчих товариств, Реєстраційної служби Коростишівської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування рішень та свідоцтва про право власності відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно визнано встановленою обставину відсутності майна та коштів у Коростишівського районного споживчого товариства на момент ліквідації, оскільки ці обставини не досліджувалися судом під час розгляду справи Господарським судом Житомирської області у 2003 році. У зв'язку з чим, посилання суду першої інстанції на положення ч.3 ст.61 ЦПК України (в ред. Закону 1618-ІV від 18.03.2004р.) є безпідставним. Крім того, судом не враховано, що в період з 1996 року по 2004 рік момент набуття права власності не співпадав з моментом державної реєстрації цього права в БТІ. На думку апелянта, також поза увагою суду першої інстанції залишився факт, що в ході ліквідаційної процедури та пошуку майна банкрута, право власності на спірне майно обуло оформлене за Кооперативним підприємством «Кооперативний ринок», яке створено 29.01.2002 року низкою споживчих товариств та Коростишівською районною спілкою споживчих товариств, які не є правонаступниками Коростишівського районного споживчого товариства.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до гарантійного посвідчення від 03 квітня 1996 року №282 на частку в майні товариства, позивач ОСОБА_3 був пайовиком Коростишівського районного споживчого товариства.

Відповідно до пункті 8 та 11 Статуту Коростишівського районного споживчого товариства, прийом громадян у члени споживчого товариства та добровільний вихід з нього проводиться за їх письмовою заявою загальними зборами (зборами уповноважених) пайовиків, а також за їх дорученням правлінням товариства.

Коростишівське районне споживче товариство утворилось на підставі постанови зборів уповноважених Коростишівського районного споживчого товариства від 27 лютого 1996 року з прийняттям майна та інших активів споживчих товариств, як правонаступник, та того ж дня прийнято Статут Коростишівського районного споживчого товариства.

Відповідно до постанови правління Житомирської обласної спілки споживчих товариств від 16 грудня 1996 року №234, з балансу обласного управління кооперативними ринками та міської кооперативної торгівлі на баланс Коростишівського районного споживчого товариства було передано кооперативний ринок з наданням права володіння, користування та розпорядження майном спільного підприємства.

Зі змісту Статуту Коростишівського кооперативного ринку від 9 квітня 1998 року вбачається, що зазначений ринок входить до складу Коростишівського районного споживчого товариства відповідно до постанови зборів уповноважених Коростишівського районного споживчого товариства від 24 лютого 1998 року і розташований у АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Коростишівської міської ради №209 від 25 травня 2006 року «Про встановлення права власності на об'єкти нерухомого майна», вирішено оформити право власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, а саме: магазини №№1,2,40; адмінприміщення; молочний павільйон; м'ясний павільйон; приміщення контролерів №№ 1,2; приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»; меблевий павільйон за Коростишівською районною спілкою споживчих товариств.

02 червня 2006 року Коростишівській районній спілці споживчих товариств було видане свідоцтво про право власності на вказаний майновий комплекс. В подальшому проведено перереєстрацію права власності та видане нове свідоцтво про право власності від 30 травня 2013 року. Зазначене рішення виконавчого комітету Коростишівської міськради прийняте на підставі заяви голови правління Коростишівської районної спілки споживчих товариств від 25 травня 2006 року № 118 та висновку БТІ від 11 травня 2005 року №2294.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що законних підстав для визнання неправомірними зазначених рішень та свідоцтва про право власності не було.

При цьому судом враховано, що згідно ухвали господарського суду Житомирської області від 17 червня 2003 року у справі №1/98-Б ухвалою від 06 червня 2002 року господарський суд визнав банкрутом Коростишівське районне споживче товариство.

Судом також встановлено, що Коростишівська районна спілка споживчих товариств створена у квітні 2000 року та не є правонаступником будь-якого підприємства.

29 січня 2002 року зареєстроване Кооперативне підприємство «Кооперативний ринок». Коростишівське районне споживче товариство участі у створенні КП «Кооперативний ринок» не брало. КП «Кооперативний ринок» також не є правонаступником будь-якого підприємства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що майнові права позивача як члена Коростишівського районного споживчого товариства оспорюваними рішеннями не порушені, оскільки постановою господарського суду Житомирської області від 06 червня 2002 року, яке в силу положень ст.61 ЦПК України має преюдиційне значення, вказане товариство визнано банкрутом та встановлено відсутність майнових активів банкрута.

Спірне нерухоме майно від Коростишівського районного споживчого товариства чи КП «Кооперативний ринок» Коростишівській районній спілці споживчих товариств не передавалось, що свідчить про відсутність у останніх прав на спірні об'єкти нерухомості. Доказів щодо передачі спірного майна членами вказаної спілки суду не надано.

Позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора є похідною від визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради №209 від 25 травня 2006 року та свідоцтва про право власності від 30 травня 2013 року, а тому також задоволенню не підлягала.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК).

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про споживчу кооперацію» власність спілок споживчих товариств утворюється з майна, переданого їх членами, коштів, одержаних від господарської діяльності підприємств і організацій спілки, реалізації цінних паперів та іншої діяльності.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про споживчу кооперацію» у разі ліквідації споживчого товариства його майно, що залишилось після сплати членам товариства пайових та інших внесків і дивідендів на них, розрахунків по оплаті праці, виконання зобов'язань перед бюджетом, банками та іншими кредиторами, розрахунків із спілкою, розподіляється між членами, що входили до складу споживчого товариства.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції враховані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий : Судді :

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.