УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-112/11

Провадження № 4-с/300/3/2018

15.11.2018 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Вотьканича В.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.,

учасники справи:

представник заявника ОСОБА_1,

приватний виконавець ОСОБА_2,

представник стягувача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_5 на рішення та дії приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_2 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадженнята постанов про накладення арешту на майно боржника,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_2, в якій просив зобовязати приватного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна.

Скарга мотивована тим, що 24.09.2018 року заявник отримав постанову приватного виконавця ОСОБА_2, серії ВП № 57155393 від 06.09.2018 р., якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-112/11 від 24.05.2011 р., виданого Воловецьким районним судом Закарпатської області 10.06.2011 р., про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 заборгованості по кредитному договору № 014/4062/82/37699 від 23.01.2008 р. в сумі 107 877 грн. 50 коп. та судових витрат розміром 1198 грн. 88 коп.

Посилаючись на те, що вказанийвиконавчий лист був виданий Воловецьким районним судом Закарпатської області 10.06.2011 р., а заява про примусове виконання рішення суду була подана 30.08..2018 р., заявник вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження суперечить вимогам п.1 ч.1 ст.26 закону «Про виконавче провадження», за яким приватний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку предявлення документів до виконання. Із цих підстав заявник просивзобовязати приватного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на майно боржника: серії ВП № 571553934 від 06.09.2018 р. та серії ВП № 571553934 від 06.09.2018 р.

Під час розгляду скарги представник заявника ОСОБА_1 підтримав викладені в ній вимоги з посиланням на обставини, якими обґрунтована скарга.

Приватний виконавець ОСОБА_2 просив скаргу відхилити як необґрунтовану.

Представник стягувача ОСОБА_4 звернув увагу суду на те, що заявник, в обґрунтування скарги послався на пропуск строку предявлення виконавчого листа до виконання, однак не повідомив про те, що стягувач звертався із заявою про примусове виконання щороку. Просив скаргу відхилити.

Заслухавши учасників справи, перевіривши наведені в скарзі ОСОБА_5 доводи, суд дійшов висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під час розгляду скарги суд встановив, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 24.05.2011 р. стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості по кредитному договору № 014/4062/82/37699 від 23.01.2008 р. в сумі 107 877 грн. 50 коп. та судових витрат розміром 1198 грн. 88 коп., а всього 109 198 грн. 38 коп. Рішення набрало законної сили 06.06.2011 р.

Відповідно до ч.1 ст.22 закону «Про виконавче провадження» (в редакції закону №2677-VІ) виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч.2 ст.22 закону «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За п.4 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» закону №2677-VІ, який набрав чинності з 09.03.2011, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, предявляються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

10.06.2011 р. Воловецьким районним судом видано виконавчий лист, якогоПАТ «ОСОБА_3 Аваль» предявило до виконання 06.03.2012 року.

У справі, яка розглядається, виконавчий лист суд видав 10.06.2011 року, тобто після набрання чинності законом №2677-VІ, тому строк предявлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

Постановою ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 12.03.2012 р. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

На підставі постанови ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 17.08.2012 р. виконавчий документ був повернутий стягувачеві через те, що стягувач не здійснив авансування на організацію та проведення виконавчих дій.

Постановою ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 07.2012 р. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

На підставі постанови ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 27.05.2013 р. виконавчий документ був повернутий стягувачеві через те, що стягувач не здійснив авансування на організацію та проведення виконавчих дій.

Постановою ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 27.02.2014 р. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

На підставі постанови ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 23.09.2014 р. виконавчий документ був повернутий стягувачеві через те, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ встановлена заборона звернення стягнення на майно, яка є підставою для повернення виконавчого документа згідно з п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент ухвалення постанови.

Постановою ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 07.07.2015 р. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

На підставі постанови ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 10.09.2015 р. виконавчий документ був повернутий стягувачеві через те, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ встановлена заборона звернення стягнення на майно, яка є підставою для повернення виконавчого документа згідно з п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент ухвалення постанови.

Постановою ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 29.02.2016 р. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

На підставі постанови ВДВС Свалявського РУЮ у Закарпатській області від 22.06.2016 р. виконавчий документ був повернутий стягувачеві через те, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ встановлена заборона звернення стягнення на майно, яка є підставою для повернення виконавчого документа згідно з п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент ухвалення постанови.

Оскаржуваною постановою приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області від 30.08.2018 р. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Відповідно до ч.1 ст.12 закону «Про виконавче провадження» (в редакції закону №1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 р.) виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У відповідності до пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» (закону №1404-VIII) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч 4 ст. 12 строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) предявлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Частиною 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено положення про те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчихдій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Отже, проаналізувавши обставини справи та чинне законодавство, яким врегульовано виконання судових рішень суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова приватного виконавця ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадженнявід 30.08.2018 р.ухвалена ним у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи вимоги заявника щодо законності постанов приватного виконавця про накладення арешту на майно боржника, зокрема постановисерії ВП № 571553934 від 06.09.2018 р. про накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21250 боржника ОСОБА_5 та постанови серії ВП № 571553934 від 06.09.2018 р. про накладення арешту на все майно боржника, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (ч.2 ст. 48 Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч.5 ст. 48 Закону).

Враховуючи, що постанови приватного виконавця про накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні прийняті ним у відповідності з вимогами чинного законодавства, підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 немає, оскільки судом не встановлено порушення його прав як сторони виконавчого провадження.

Керуючись статтями 447, 450, 451 ЦПК України, статтями 11, 12, пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 до приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_2 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов про накладення арешту на майно боржника залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуючий В.А. Вотьканич