Номер провадження 2/754/881/18 Справа №754/7239/17
25 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаря позивача представника позивачаСолодухіної Н.С. ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, -
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом з вимогами до відповідача ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, а саме визнати за нею в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя право власності на ? АДРЕСА_1 та, відповідно, за відповідачем - право власності на ? АДРЕСА_1.
Відповідач не скористався правом надання відзиву.
Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 31.05.2017 р. вказана цивільна справа розприділена судді Шевчуку О.П.
06.06.2017 р. по справі відкрито провадження.
У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2018 р. цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв'язку зі звільненням судді Шевчука О.П. з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.01.2018 р. справу прийнято до провадження судді Саламон, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі.
Позивачем та її представником зазначено, що ними подані всі докази, на які вони посилаються у позові, повідомлено всі обставини справи, які їм відомі, клопотань, заяв не мають, не заперечували щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
У зв'язку з вказаним, 02.03.2018 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові.
За змістом ст. 209 ЦПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 10 вересня 2003 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_5 було укладено шлюб, який зареєстровано 10.09.2003 р. у Відділі державної реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та відсутністю згоди з відповідачем щодо поділу спільного майна, позивач просить суд поділити спільне майно.
Під час шлюбних відносин позивачем та відповідачем було набуто спільне майно - АДРЕСА_1 в м. Києві (далі по тексту квартира), яка була придбана 17.06.2015 р. за 974 160 грн., що еквівалентно 44 000 дол. США.
Придбанню вказаної квартири передували наступні події:
1.03.09.1996 р. на підставі рішення Виконавчого комітета Жовтневої районної ради народних депутатів м. Києва № 1031 від 14.08.1996 р. ОСОБА_3 отримала ордер на житлове приміщення однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3
2.24.10.2003 р. укладено договір № 000032 між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище позивача), ОСОБА_8 (донька ОСОБА_3) та ДП Агентство нерухомості «Благовєст», відповідно до якого з метою підготовки укладення договору купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_2, продавець передає агентству правовстановлюючі документи на відчужуваний об'єкт нерухомості: договір міни квартири за № 6654 від 28.10.2000; довідка-характеристика БТІ від 13.10.03.
3.24.10.2003 р. укладено Попередній договір про наміри укласти договір купівлі-продажу двокімнатної АДРЕСА_2 - В (продавці - ОСОБА_3 та ОСОБА_8; вартість 134 820 грн., що еквівалентно 25 200 доларів США.
4.05.12.2003 р. укладено договір купівлі-продажу двокімнатної АДРЕСА_2 - В (продавці - ОСОБА_3 та ОСОБА_8; договірна вартість 10 000 грн., оціночна вартість 9 610 грн. 89 коп.) Фактично квартиру продано за 25 200 доларів США, що відповідає ринковим цінам на час продажу (інформація з інтернет сайту Агентства нерухомості «Благовєст»).
10.10.04.2014 р. укладено договір № 3 про наміри купівлі-продажу АДРЕСА_5 (продавець - ОСОБА_3.; вартість 91 000 дол. США).
11.10.04.2014 р. укладено додаткову угоду до договору № 3 від 10.04.2014 р. про наміри купівлі-продажу АДРЕСА_6 (продавець ОСОБА_3; вартість 91 000 дол. США)
12.25.04.2014 р. укладено договір купівлі-продажу АДРЕСА_5 (продавець ОСОБА_3; вартість 1 046 500 грн.)
13.30.04.2014 р. підписано Акт приймання-передачі покупцю кв. 474 в АДРЕСА_6 (покупець ОСОБА_5; вартість 570 600 грн.)
14.04.06.2015 р. укладено договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_7 (продавець ОСОБА_5; вартість 410 000 грн.).
15.17.06.2015 р. укладено договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 (покупець ОСОБА_5; вартість 974 160 грн., що еквівалентно 44 000 дол. США).
Кошти, за які була придбана вказана квартира були отримані з наступних джерел:
1.05.12.2003 р. укладено Договір купівлі-продажу двокімнатної АДРЕСА_2 - в (продавці - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (донька ОСОБА_3.); договірна вартість 10 000 грн., (оціночна вартість 9 610 грн. 89 коп.). Фактично квартиру продано за 25 200 доларів США (еквівалентно 134 316 грн. за курсом НБУ: 5,33 грн. за 1 долар США), що відповідає ринковим цінам на час продажу (інформація з інтернет сайту Агентства нерухомості «Благовєст»);
Зазначене підтверджує те, що частка спільної власності подружжя у вищевказаній квартирі по вул. Радунській складає 44%, оскільки спільною власністю були лише 81 324 грн. кредитних коштів, а решта була додана за рахунок коштів, отриманих від продажу двокімнатної квартири по вул. Донця за 25 200 дол. США, яка відповідачу не належала.
Розрахунок частки спільної власності подружжя в квартирі по вул. Радунській:
184 666,48 (вартість квартири) - 100%
81 324 (кредитні кошти) - Х (частка спільної власності подружжя)
Х = 81 324 х 100/184666,48 = 44%
В подальшому квартири продавались/придбавались наступним чином:
- за кошти, отримані від продажу трикімнатної квартири на Радунській придбана двокімнатна квартира на Градинській.
-за кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири на Градинській придбана трикімнатна квартира на Закревського.
-за кошти, отримані від продажу трикімнатної квартири на Закревського придбана трикімнатна квартира на Бальзака.
До такого висновку призводить і порівняння цін в доларах США, а саме:
-квартира по вул. Бальзака (підлягає поділу), яка була придбана подружжям - 44 000 дол. США.
На теперішній час відповідач вигнав позивачку з вищевказаної квартири разом з неповнолітньою донькою, у зв'язку з чим останні змушені проживати в іншому місці.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
За правилами ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Приписами ст. 372 ЦК України встановлено, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. (п. 22).
Згідно з п. 23 вказаної Постанови спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
Виходячи з наведеного, враховуючи вклад кожного з подружжя у придбання майна, суд вважає обґрунтованими посилання сторони позивача, як на підставу для відступлення судом від засади рівності часток подружжя в спільному майні, на не можливість користуватись спільним майном подружжя, та на ч. 2 ст. 70 СК України та дійшов висновку про поділ майна подружжя, а саме визнання за порзивачем в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя право власності на ? АДРЕСА_1 та, відповідно, за відповідачем - право власності на ? АДРЕСА_1.
Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 214 ЦПК України, ст. ст. 60, 63, 68-69, ч.1 ст.70,71, ст. 110 -112 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_5 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 800 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання - АДРЕСА_8.

Відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_8.

Повний текст рішення складено 04 травня 2018 року.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон