Провадження № 2-зз/742/1/18
Єдиний унікальний № 742/441/13- ц
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Бездідько В.М., при секретарі Карпенко В.О., за участю представника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_3 до Халлієва Італмаза про розірвання договору найму житла та виселення і за зустрічним позовом Халлієва Італмаза до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання майна сумісною власністю та визнання права власності на його половину,-

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Свої вимоги мотивував тим, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року (єдиний унікальний № 742/441/13-ц; провадження № 2/742/217) за заявою Халлієва Італмаза про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Халлієва Італмаза про розірвання договору найму житла та виселення і за зустрічним позовом Халлієва Італмаза до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання майна сумісною власністю та визнання права власності на його половину, заявлені вимоги були задоволені та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. На підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 15.03.2013 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 відповідно до Постанови від 21.03.2013 року ВП 37149473 був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1, про що у Єдиному реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вчинено відповідний запис.

У звязку із повним виконанням ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 15.03.2013 року щодо накладення арешту на майно відповідно до п.8.ч.1.ст.49 (фактичне повне виконання рішення) 29.04.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 37149473, про що свідчить Витяг з Реєстру виконавчих проваджень від 29.03.2018 року.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Халлієва Італмаза про розірвання договору найму житла та виселення і за зустрічним позовом Халлієва Італмаза до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання майна сумісною власністю та визнання права власності на його половину, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково, встановлено факт проживання Халлієва Італмаза і ОСОБА_3 на час придбання квартири № 1 по вул. Єгорівській в м. Прилуки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнано вказану квартиру їх спільною сумісною власністю і визнано за Халлієвим Італмазом право власності на ? частину квартири.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 22 квітня 2013 року (провадження № 22-ц/795/1063/2013) рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15 березня 2013 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано, в іншій частині залишено без змін, тобто по вище зазначеній справі було відмовлено у задоволенні, як первісного, так і зустрічного позову.

ОСОБА_3 померла 19 вересня 2017 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ № 304961, а Халлієв Італмаз помер 22 липня 2015 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ № 256786. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, а тому заявник, ОСОБА_2, будучи спадкоємцем за заповітом у встановленому діючим законодавством України порядку прийняв спадщину, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49770292 від 07.11.2017 року, однак на даний час не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2, оскільки арешт на квартиру судом на даний час не знятий, в зв»язку з цим, відповідно до даних обмежень, нотаріус не може здійснити нотаріальні дії.

Посилаючись на вищевикладене, заявник просить суд скасувати вищезазначені заходи забезпечення позову, а саме зняти арешт з майна.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна та просив суд її задовольнити.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 6 статті 154 (в редакції, яка діяла на постановлення судового рішення), якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі було закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили, проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Крім вищезазначеного, п. 4Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. передбачає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.1 статті 1216 ЦПК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно дост. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкоду здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки на майно матері заявника було накладено арешт під час розгляду цивільної справи, в подальшому по якій у задоволенні позову було відмовлено, суд вважає, що на сьогодні накладений арешт порушує права заявника як власника арештованого майна.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час відсутня необхідність тримання спірного майна квартири - під арештом, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна.

Керуючисьст. 158 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту майна по справі за позовом ОСОБА_3 до Халлієва Італмаза про розірвання договору найму житла та виселення і за зустрічним позовом Халлієва Італмаза до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про визнання майна сумісною власністю та визнання права власності на його половину - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_3, який був накладений ухвалою Прилуцького міськрайоннного суду Чернігівської області від 15 березня 2013 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системиухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя