Справа № 489/4795/16-ц
Номер провадження 2/489/461/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання Супрун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до відповідача, яким просили стягнути з останнього заборгованість за кредитом в розмірі 20 994 грн. 48 коп.

Вказували, що 13.04.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 9 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав, в звязку з чим, станом на 11.09.2016 р., утворилась заборгованість за кредитом.

Відповідно до заперечень відповідача вбачається, що банком невірно нараховано процентну ставку за користування кредитом; пропущено строк позовної давності по нарахуванню штрафів та неправомірно змінено процентну ставку за кредитом.

23.12.2016 року згідно Ухвали відкрито провадження у справі.

10.02.2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва ухвалено Заочне рішення за результатами розгляду даної справи, яке згідно Ухвали від 09.08.2017 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В судове засідання представник позивача не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та зазначав, що кредитні кошти не отримував, договір не підписував та позивачем не надано оригіналів документів, що свідчить про їх відсутність.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.

13 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» був укладений Договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 9 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 3,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказаний кредитний договір складається з Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

З анкетою-заявою та Тарифами Банку відповідач був ознайомлений та ним документи підписані. При цьому суд не може прийняти до уваги твердження відповідача щодо непідписання ним договору, оскільки на ньому міститься підпис, виконаний від його імені та вимог щодо визнання цієї угоди недійсною з будь-яких підстав, відповідачем не було заявлено.

Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та, якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору він автоматично пролонгується на той же строк (п.1.1.7.12 Правил).

Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, Банк встановлює Клієнту кредитний ліміт та може змінити (збільшити або зменшити) його в будь-який момент.

Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт зобовязувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до договору від 13 квітня 2010 року позичальнику був відкритий картковий рахунок та видана платіжна кредитна картка "Універсальна", пільговий період 30 днів. Відповідачем сплачувались кошти в рахунок погашення боргу.

Проте в подальшому, в порушення умов, передбачених кредитним договором, відповідач грошові зобовязання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем ОСОБА_2, станом на 11.09.2016 р. , заборгованість відповідача з урахуванням збільшеної відсоткової ставки складає 20 994 грн. 48 коп., а саме: 11 011 грн. 77 коп. заборгованість за тілом кредиту, 3 764 грн. 57 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6 361 грн. 05 коп. заборгованість за комісією та пеня, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 975 грн. 93 коп. штраф (процентна складова).

Згідно із частинами 1,2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ч. 2 ст. 1067 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

З наданого позивачем ОСОБА_2 вбачається, що Банком в односторонньому порядку за час дії Договору двічі збільшувалась процентна ставка, а саме з 01.09.2014 року 34,8 % річних, з 01.04.2015 року 43,2% річних.

Проте, відповідно до п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів у році.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.

Верховним Судом України в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 зазначалось, що боржник вважається належним чином повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа (повідомлення) про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові.

Проте, Умови та Правила надання банківських послуг, що діяли на час підписання анкети-заяви, та надані позивачем на підтвердження своїх вимог, зокрема, підпункти 1.1.3.2.3 та 1.1.3.1.9, зазначають певну процедуру повідомлення позичальника про зміну тарифу за кредитним договором. Між тим, позивач не надав відповідних доказів за правилами ст. 81 ЦПК України на підтвердження виконання такої процедури повідомлення позичальника про зміну відсоткової ставки.

Анкета-заява, яку підписав позичальник не містить будь-яких умов щодо процентної ставки. На час підписання договору процентна ставка була визначена тарифами банку, які як зазначено в анкеті-заяві були надані відповідачу в письмовому вигляді, проте, цей витяг не містить підпису позичальника.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів у розмірі визначеному в розрахунку не підлягають задоволенню.

Натомість, відсотки за користування кредитом мають бути стягнуті в розмірі, розрахованому за первинною процентною ставкою за наступною формулою: С х В : Р х Д + П Н, де Д кількість днів в періоді - (період прострочення кредиту з 30.04.2015 року до 28.02.2018 року); Р кількість днів в році при розрахунку процентів 360; С сума заборгованості за кредитом 3 681,25 грн. (згідно розрахунку); В відсоткова ставка 30,00%; П загальна заборгованість за відсотками (1 340,14 грн.); Н остання сума погашення боргу за наданим кредитом (43,34 грн.).

Тобто, заборгованість відповідача за відсотками по кредиту складає 4 474 грн. 95 грн. ( 3 681,25 грн. х 30,00% : 360 днів х 1036 днів + 1 340,14 грн. 43,34 грн.).

Відповідач неналежним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, несвоєчасно погашав заборгованість перед банком за кредитом і відсотками, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунками становить: 3681 грн. 25 коп. заборгованість за кредитом, 4 474 грн. 95 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом.

Разом з тим, відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг у випадку порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених чинним договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

За п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг за несвоєчасну сплату послуг, передбачених даним Договором, Умовами та Правилами клієнт сплачує Банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочки.

За таких обставин є підстави для застосування передбаченого Умовами виду цивільно-правової відповідальності штрафу. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. - фіксована частина та 407 грн. 81 коп. - процентна складова .

У позовній заяві зазначена вимога банку про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією .

Вказана вимога позивача не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, в постанові від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17 і має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права.

Крім того, заявлена банком вимога про стягнення пені не може бути задоволена у зв'язку з тим, що відповідно до змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку сума 3 641 грн. 76 коп. вказана одночасно як пеня та комісія, без уточнення її складових, тобто відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач.

Згідно із вказаним розрахунком пеня нараховувалася щомісячно в однаковому розмірі 100 грн., що суперечить умовам кредитного договору, наведеним у довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна», в яких передбачена формула нарахування пені (а. с. 8). Однак банк у розрахунках заборгованості таку формулу не застосовував. Тому розрахунки позивача в частині нарахування пені не можуть бути покладені в основу рішення суду. Інших розрахунків банк суду не надав.

Таким чином, загальна сума заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку, становить 8 760 грн. 12 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту 3 681 грн. 25 коп., заборгованість по відсотках 4 474 грн. 95 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 407 грн. 81 коп.

За таких обставин суд приходить до висновку, що стягненню підлягає тільки заборгованість за тілом кредиту, частина заборгованості за відсотками та штраф, нарахований згідно розміру заборгованості, а у стягненні пені та комісії з наведених вище підстав слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1 378 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.04.2010 р. в розмірі 8 760 грн. 12 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту 3 681 грн. 25 коп., заборгованість по відсотках 4 474 грн. 95 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 407 грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідач ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне судове рішення складено 15.11.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова