КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4985/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року у складі судді Вовк Є.І.,

у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ», Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року представник за довіреністю ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася у суд зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року скаргу повернуто скаржнику на підставі ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки обмеження представництва інтересів у суді першої інстанції виключно адвокатами набуває чинності лише з 01 січня 2019 року, підстав для повернення скарги у районного суду не було. Окрім цього, вказано на порушення судом строків вирішення питання руху справи за поданою скаргою, не відповідність дати судового рішення дійсним обставинам справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Згідно п. 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року справа підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повертаючи подану по справі скаргу, районний суд, виходив з того, що статус особи, якою підписано подану скаргу не відповідає встановленому ч. 1 ст. 60 ЦПК України загальному правилу, зокрема вказана особа не має процесуальної дієздатності.

Між тим, з такими висновками місцевого суду погодитися неможливо, враховуючи таке.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 62 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Зі справи убачається, що ОСОБА_3, згідно повноважень, викладених у довіреності, було надано право у повному обсязі представляти інтереси ОСОБА_4, в тому числі з правом пред'явлення позову та засвідчення необхідних документів (а.с.17).

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 вересня 2016 року, розділ XV «Перехідні положення» доповнено пунктом 16-1 такого змісту: представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Разом з тим, районний суд в порушення згаданого закону, встановивши, що подана по справі скарга підписана представником позивача за довіреністю ОСОБА_3 і скарги додано копію довіреності, визнав неналежним долучену довіреність в частині процесуальної дієздатності представника.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України у випадку сумніву у наявності повноважень представника, на ім'я якої видана довіреність на представлення інтересів з правом подачі процесуальних документів, районний суд повинен був залишити позовну заяву без руху й запропонувати скаржнику надати необхідні документи.

За таких обставин, колегія суддів визнає поспішними висновки районного суду про наявність правових підстав до повернення поданої по справі скарги скаржнику.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: