Справа № 363/2968/16-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/1704/18 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Категорія 8 26.04.2018
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журби С.О.,

суддів Олійника В.І., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, до якої приєдналися ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державного реєстратора Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Найдьонишевої-Буренко Юлії Петрівни, Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_14, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_17, ОСОБА_10, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_9, ОСОБА_20, ОСОБА_46, ОСОБА_22, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_16, ОСОБА_19, ОСОБА_47, ОСОБА_5, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_50, ОСОБА_21, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_54, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_15, третя особа - Міністерство юстиції України, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державного реєстратора Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області Найдьонишевої-Буренко Юлії Петрівни, Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_24 та інших про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на земельні ділянки, видані відповідачам, витребування майна з чужого незаконного володіння.

У січні 2018 року Новопетрівська сільська рада подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила до вирішення спору по суті накласти арешт на земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. Заява обґрунтована тим, що предметом спору є вказані земельні ділянки, які можуть бути відчужені відповідачами на користь інших осіб. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_33 вчинив дії щодо поділу земельної ділянки, а ОСОБА_29, ОСОБА_43, ОСОБА_28, ОСОБА_30, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_6, ОСОБА_31, ОСОБА_49 відчужили свої земельні ділянки на користь ОСОБА_53, ОСОБА_52, ОСОБА_21, ОСОБА_51, ОСОБА_30, ОСОБА_54, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 За таких умов існують об'єктивні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або ж унеможливить виконання рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2018 року заяву Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про забезпечення позову задоволено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову у справі через порушення норм процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційних скарг відповідачі зазначають, що їм не було відомо про розгляд справи до грудня 2016 року. Суд не направляв їм жодних повідомлень про розгляд заяви про забезпечення позову, та постановив ухвалу, яка обмежує права відповідачів щодо користування належними їм земельними ділянками. Відповідачі вказують, що вони є добросовісними набувачами земельних ділянок. У матеріалах справи також відсутні докази належності спірних земельних ділянок позивачу. Суд не з'ясував фактичних обставин справи, вважають оспорювану ухвалу незаконною, відтак такою, що підлягає скасуванню.

Відповідачі ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 подали до суду заяви про приєднання до апеляційної скаргиОСОБА_15, в яких просятьскасувати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову у справі, у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права під час її прийняття.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може забезпечити позов, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням необхідності саме такого заходу, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Суд аналізує наведені дані, за результатом чого вирішує питання про наявність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Таким чином при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має дослідити, чи є реальним спір між сторонами, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи запропонований вид забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та чи забезпечує він досягнення мети, задля якої ставиться питання про забезпечення позову, чи є необхідність вжиття зустрічного забезпечення, за результатами чого постановити відповідну ухвалу, в якій навести мотиви та підстави для таких своїх висновків. В той же час наведеним вимогам ні заява позивача про забезпечення позову, ні оскаржувана ухвала суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є значна кількість земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, що придбали їх за цивільно-правовими договорами від набувачів такої землі в порядку її приватизації. Вказані громадяни є самостійними суб'єктами у даних правовідносинах, що фактично на даний час не пов'язані між собою і діють незалежно один від одного. За таких умов вирішення питання про наявність передбачених законом ризиків можливого невиконання рішення суду у разі задоволення позову про витребування окремих земельних ділянок від кожного із самостійних власників мало б вирішуватися індивідуально по кожному випадку, в той час як в заяві про забезпечення позову оцінка таких ризиків відносно окремих ділянок та конкретних їх власників заявником не наводилася, а судом при розгляді такого клопотання - не оцінювалося. За таких умов оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову - залишенню без задоволення.

Окрім наведеного, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на грубе порушення судом першої інстанції процедури прийняття та розгляду заяви про забезпечення позову.

У відповідності до положень ст. 151 ЦПК України клопотання про забезпечення позову має бути оплачене судовим збором докази якого мають бути подані до суду разом із заявою про таке забезпечення. При цьому, оскільки у своїй заяві позивач ставив питання перед судом про забезпечення позову відносно окремих земельних ділянок, які підлягали окремому вирішенню, судовий збір з точки зору колегії суддів апеляційного суду мав бути сплаченим окремо по кожній з таких вимог про забезпечення. В той же час суд першої інстанції не взяв до уваги факту відсутності доказів сплати судового збору взагалі та вирішив поставлене питання в порушення встановленої законом процедури.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на невірне вирішення судом першої інстанції питання про забезпечення позову, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, до якої приєдналися ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2018 року про забезпечення позову скасувати, в задоволенні заяви Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: В.І. Олійник

А.С. Сержанюк