Справа № 522/7531/18
Провадження № 2/522/6283/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м.; визнати за відповідачем, ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2000 гривень та витрати по сплаті судового збору за забезпечення позову у розмірі 352,40 грн.

При цьому посилається на те, що 01.03.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Шлюб між ними не розірваний. Дітей від шлюбу не мають. Під час шлюбу, за спільні кошти, ними було придбано у власність нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м., житловою 17,6 кв.м., яка за взаємною згодою була оформлена на відповідача.

Згоди про добровільний розподіл майна, що було нажите під час шлюбу - між ними не досягнуто.

В 2005 році в неї з чоловіком погіршилися стосунки, внаслідок чого між ними виникали сварки, в ході яких відповідач, допускав фізичні образи що виражалися в рукоприкладстві. Після такої чергової сварки та після її звернення до районного відділу міліції, ОСОБА_2 пішов з дому в невідомому напрямку. З того часу ніяких відомостей від нього не надходило.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з 01 вересня 2005 року.

Однак, навіть після визнання відповідача безвісти відсутнім вона намагалась його знайти, проте результатів це не дало.

Звернувшись в квітні 2018 року до нотаріуса для визначення правового режиму сумісного майна, вона отримала відмову, так як виявилось що її чоловік, ОСОБА_2 , звернувся особисто 02.03.2017 року до нотаріуса та на підставі дублікату договору купівлі-продажу, зробив державну реєстрацію спірної квартири.

Починаючи з вересня 2005 року і по теперішній час, тобто 13 років поспіль вона одна утримує спірне нерухоме майно, сплачує усі комунальні платежі, що підтверджується квитанціями. Окрім того, вона за власні кошти робила ремонт у квартирі. У 2009 році купляла і встановлювала в спірну квартиру апарат опалювальний газовий побутовий з водяним контуром, газову плиту та інші побутові прилади. Також у 2013 році вона укладала додаткову угоду до договору про користування електричною енергією, на її ім`я були виписані акт-вимога, технічний паспорт на лічильник, який вона встановлювала за власні кошти.

Таким чином, відповідач 13 років не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, спільного майна, навіть не сплачував комунальні послуги без поважної на то причини.

У зв`язку з цими істотними обставинами просить суд відступити від засад рівності часток та визнати за нею право власності на 2/3 частини спірної квартири.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивачки, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.03.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 19.

(а.с. 9)

Дітей від шлюбу не має.

Під час перебування у шлюбі, а саме 03.12.2003 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу, що посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 7-2991, відповідно до якого ОСОБА_2 купив однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м., житловою 17,6 кв.м.

ОСОБА_2 зареєстрував своє право власності в КП „ОМБТІ та РОН 08.12.2003 р.

(а.с. 10)

Згідно листа Портофранківського ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 07.09.2005 р. на адресу ОСОБА_1 міри до її чоловіка ОСОБА_2 будуть прийняті після встановлення його місця знаходження.
(а.с. 12)

Згідно листа Портофранківського відділення Приморського ВП в м.Одеса ГУНП в Одеській області від 25.03.2016 р. на адресу ОСОБА_1 встановити місце знаходження ОСОБА_2 не представилося можливим.
(а.с. 13)

Відповідно до листа КУ „Центр первинної медико-санітарної допомоги № 14 від 07.03.2016 року ОСОБА_2 за медичною допомогою, лікуванням ніколи у ЦПМСД № 14 не звертався.
(а.с. 17)

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з 01 вересня 2005 року.

(а.с. 14)

Згідно листа Одеського міського центру зайнятості від 11.10.2016 року ОСОБА_2 до Одеського міського центру зайнятості не звертався та на обліку не перебував.

(а.с. 16)

Згідно листа Приморського районного військового комісаріату м.Одеси від 04.05.2017 року ОСОБА_2 , який перебуває на військовому обліку з 09.01.2004 року та по теперішній час до проходження військової служби за контрактом та за частковою мобілізацією Приморським РВК м.Одеса не призивався.
(а.с. 15)

20.02.2006 року між ОСОБА_1 (Замовник) та ПП „ ОСОБА_6 (Виконавець) було укладено договір, відповідно до якого Виконавець виконує ремонт квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м.: покупає та встановлює душову кабіну, проводить заміну унітазу та зливного бачка, замінює електричну проводку в квартирі та заміну лінолеуму по всій квартирі.

Згідно акту прийому здачі виконаних робіт від 30.04.2006 року роботи зазначені в договорі від 20.02.2006 року виконані на загальну суму 3500 доларів США при курсі долару 5,11 гривень або на суму 17885 гривень.

Оплата виконаних робіт також підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 7 від 20.02.2006 року та № 18 від 30.04.2006 року.

(а.с. 18 - 20)

Починаючи з вересня 2005 року і по теперішній час, позивачка сплачує усі комунальні платежі, що підтверджується відповідними квитанціями.

(а.с. 21 - 32)

У 2009 році позивачка придбала та встановлювала в спірну квартиру апарат опалювальний газовий побутовий з водяним контуром, газову плиту та інші побутові прилади.

(а.с. 38 - 40)

21.11.2013 році між ОСОБА_1 та ВАТ „ЕК Одесаобленерго було укладено додаткову угоду до договору про користування електричною енергією, та на ім`я позивачки були виписані акт-вимога, технічний паспорт на лічильник, який позивачка встановлювала за власні кошти.

(а.с. 33, 34, 36, 37)

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї

Згідно п.2. ч. 2 ст.372 ЦК України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» за №11 від 21 грудня 2007 року (далі - Постанова) зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причина (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обгрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач 13 років не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та спільного майна, не сплачував за квартиру та комунальні послуги по спірній квартирі, які сплачувала особисто позивачка, а також враховуючи те, що діями позивачки було суттєво поліпшено стан спірної квартири, тому суд вважає за можливе відступити від засади рівності часток та визнати за позивачкою право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м. та за відповідачем, ОСОБА_2 , визнати право власності на 1/3 частину вказаної квартири.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 2352,40 гривень.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 60, 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України ст.ст. 141, 263-265, 280 282 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 28,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати у загальному розмірі 2352,40 (дві тисячі триста п`ятдесят дві грн. 40 коп.) гривень.

Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, який не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 14.11.2018 року.

Суддя

12 листопада 2018 року