Провадження № 2/522/4025/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «СЕТАМ», товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ТРАНС», Державного нотаріуса Другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, за участю третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу № 211209 від 11.11.2016 про проведення електронних торгів та свідоцтва про право власності на нежилі приміщення, скасування державної реєстрації право власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 09 червня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Київського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «СЕТАМ», товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ТРАНС», Державного нотаріуса Другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, в якому просить визнати недійсними електронні торги щодо реалізації нежитлових приміщень № 521, загальною площею 220,7 кв.м, розташованих адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 1/3; визнати недійсним протокол № 211209 проведення електронних від 11.11.2016 року; скасувати свідоцтво від 19.12.2016 р., видане ТОВ «ВЕСТ ТРАНС» державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори ОСОБА_2 за результатами реалізації предмета іпотеки на електронних торгах; скасувати запис про державну реєстрацію права власності ТОВ «ВЕСТ ТРАНС» (Код ) на нежилі приміщення № 521, загальною площею 220,7 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 1/3.

Позивач посилається на те, що на примусовому виконанні у Київському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходився виконавчий лист № 1512/16393/2012, виданий 13.05.2014 р. Київським районним судом м. Одеса по виконанню рішення Київського районного суду м. Одеси у цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та внесення змін у кредитний договір на користь ПАТ «Державний ощадний банк України». Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01 липня 2016 року було відкрите апеляційне провадження № 22-ц/785/5008/16, копію якої 12.08.2016 року було надано до Відділу ДВС. На підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІУ, який діяв на той час, 15 серпня 2016 року державним виконавцем Кіптіковим І.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа до суду у звязку з прийняттям апеляційної скарги до розгляду. Не зважаючи на ці обставини, державним виконавцем Кіптіковим І.О. винесено постанову про проведення торгів з реалізації предмету іпотеки - нежитлового приміщення № 521, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, будинок 1/3. Відповідно до протоколу № 211209 проведення електронних торгів від 09.11.2016 року зазначений предмет іпотеки був реалізований. 19 грудня 2016 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори видано свідоцтво Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ТРАНС» (Код ) на нежилі приміщення № 521, загальною площею 220,7 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 1/3, вартістю 1 052 500 грн.

Позивач вважає, що під час проведення електронних торгів та реалізації іпотечного майна було допущено ряд інших порушень, які полягають в тому, що згідно положень ч. З ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. Проте, жодні повідомлення про результати оцінки майна державним виконавцем на адресу позивача не були надіслані, що унеможливило реалізацію передбаченого ч. 4 цієї статті права щодо призначення рецензування та/або оскарження оцінки з метою визначення вищої ринкової ціни на належне позивачеві майно, яка надала б змогу реалізувати його за більшою вартістю, та таким чином, здійснити погашення встановлених судовим рішенням боргів у максимальному обсязі, і, крім того, перевірити дотримання вимог закону щодо чинності звіту про оцінку нежитлових приміщень станом на дату проведення прилюдних торгів. Також зазначає, що невиконання зазначених положень ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» призводить до порушення його законних прав та інтересів, неможливості реалізації прав, передбачених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження. Також, згідно з ч. 1 розділу IX Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2831/5, який набрав чинності 05.10.2016 року, одночасно з законом «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється Організатором на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження». Перші електронні торги були призначені на 05 - 07 жовтня 2016 року з стартовою ціною лоту 1 052 500 (один мільйон пятдесят дві тисячі пятсот) грн., реєстраційний номер лоту 169760, протокол проведення електронних торгів № 203181, торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. Повторні торги були призначені на 09 - 11 листопада 2016 року з стартовою ціною майна - 842 000 (вісімсот сорок дві тисячі) грн., реєстраційний номер лоту 177414, протокол проведення електронних торгів №211209, 85 відсотків від початкової суми 1 052 500 грн. становить 894 625 грн., тобто нежитлові приміщення № 521 за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 1/3 були виставлені організатором ДП «СЕТАМ» на повторні торги за заниженою ціною.

Також, відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Проте, позивач посилається на те, що він 05.12.2016 року отримав інформацію лише про результати проведених торгів після вручення листа державного підприємства «СЕТАМ», яке проводило зазначені торги. Будь-яких інших повідомлень або листів до позивача не надходило, що в кінцевому підсумку позбавило його права приймати участь в торгах та користуватися усіма наданими законом правами. Також, відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі наявності письмової згоди заставодержателя. Заставодержателем є ПАТ «Ощадбанк», який за № 28/01-03/4816 від 13.10.2016 р. надав письмову згоду на звернення вищевказаного майна боржника. Позивач вказує, що нежитлові приміщення № 521 за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 1/3 були виставлені на торги з 05.10.2016 року, а письмова згода на звернення стягнення підписана посадовою особою ПАТ «Ощадбанк» через 9 діб, а саме: 13.10.2016 року.

Позивач вважає, що зазначені ним порушення вимог чинного законодавства у своїй сукупності призвели до порушення прав та законних інтересів боржника, у звязку з чим електронні торги підлягають визнанню недійсними, та, як наслідок підлягають скасуванню документи, складені в результаті проведених електронних торгів в силу похідного характеру від основної заявленої вимоги.

Провадження по справі відкрито 12 червня 2017 року.

31 липня 2017 року представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» подав заперечення на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі. При цьому послався на наступне. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.10.2013р. задоволено позо вимоги АТ «Ощадбанк» та стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та користь Банку 705 225,33 грн. заборгованості. 13.05.2014 р. Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи №1512/16393/2012 про примусове виконання вищевказаного рішення суду. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.07.2016 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у зв'язку з чим постановами державного виконавця Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було повернуто виконавчі листи №1512/16393/2012. Однак, окрім повернутих виконавчих листів на виконанні у Київському відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області перебувало зведене виконавче провадження щодо ОСОБА_1 з виконання виконавчих листів: № 1522/28920/12-ц, виданих Київським районним судом м. Одеси 13.08.2013 р.. про стягнення на користь ПАТ «Державна ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 130 375.74 грн. та - 3 219.00 грн. № 1522/28920/13-ц, виданого Київським районним судом м. Одеси 13.08.2013 р., про стягнена на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 384 178,04 грн.; № 2/1522/7797/11. виданих Київським районним судом м. Одеси 18.05.2013 р.. про стягнення на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 155 247,36 грн. та - 1 820.00 грн.; № 1522/3559/12-ц, виданих Київським районним судом і Одеси 13.08.2013 р„ про стягнення на користь ПАТ «Державний ощадний банк Україна грошової суми у розмірі - 3 219.00 грн.; №№ 2-3290/11, виданих Київським районним суло м. Одеси 17.02.2012 р., про стягнення на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 2451057,71 грн. та 1820, 00 грн.; № 521/15123/13, виданого Київським районним судом м. Одеси 18.03.2014 року про стягнення на користь ПАТ КБ «Надра» грошової суми у розмірі - 3 441.06 грн.: наказу № 916/3907/14, виданого Господарським судом Одеської області 12.12.2014 р.. про стягнення на користь ПАТ «ЕК «Олесаобленерго» грошової суми у розмірі - 12 525.55 грн. та - 96 626.94 грн.; № 520/17521/13-ц. виданих Київським районним судом м. Одеси 23.04.2014 р. про стягнення з на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі - 1 534 702.94 грн. та - 3 441.00 грн.; постанови № 0104/50000/15. виданої Одеською митницею ДФС України 22.04.2015 року, про стягнення грошової суми у розмірі - 1 737 862.65 грн.; № 1522/3598/11. виданого Київським районним судом м. Одеси 18.12.2013 р.. про стягнення на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 1 820.00 грн.; № 2/1522/12597/11, виданих Приморським районним судом м. Одеси 20.05.2013 р.. про стягнення на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі - 1 180 845.89 грн. та - 910.01 грн. Таким чином, представник банку зазначає, що подальші дії державного виконавця щодо реалізації майна є правомірними оскільки існували і інші не виконані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 сум заборгованості. Крім того, наведені позивачем доводи були підставою дослідження в межах цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, за результатами розгляду якої Київським районним судом м. Одеси 27.12.2016 р. було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги (залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.05.2017 р.) та надано висновки про правомірність дій державного виконавця. Крім того, Згідно з ч.1 розділу ІХ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. №2831/5, який набрав чинності 05.10 2016р. не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється організатором на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 %, а рухоме майно 75% його вартості, визначеної в порядку, встановленому ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки перші електронні торги відбувалися за стартової ціни 1052500,00 грн., а повторні за стартової ціни 842 000.00 грн., в той час як 85% вартості складають 894625,00 грн. позивач вважає це грубим порушенням. Однак, представник банку зазначає, що ОСОБА_1 не враховані наступні обставини. Відповідно до договору іпотеки від 05.11.2007р. Р№10333. укладеним між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1, останній передав в іпотеку Банку серед іншого: Нежитлові приміщення №521, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська буд. 1/3, загальною площею 220.7 кв.м. Згідно ч.2 розділу VII порядку, реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно вимог цього порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку». З копії Протоколу №211209 проведення електронних торгів вбачається що лот було реалізовано саме як предмет іпотеки. Відповідно до статті 49 Закону України «Про іпотеку», якщо іпотекодержатель скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціпа продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. Таким чином стартова ціна повторних торгів в розмірі 842 000,00 грн. є саме 80 % стартової ціни перших електронних торгів (1 052 500,00*0,8=842 000,00), а отже, як вважає представник банку, порушення організатором торгів відсутні.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Позивач стверджує що вказаних повідомлень не отримував, однак в той же час на адресу АТ «Ощадбанк» надходили повідомлення ДП «СЕТАМ» від 08.09.2016р. вих. №4147/18-18-16 та від 26.10.2016р. вих. №5481/18-18-16, якими надавалась інформація про заплановані торги. Серед адресатів окрім Банку також було вказано Київський ВДВС м. Одеси та ОСОБА_1 (адреса аналогічна указаній в позові), з огляду на що представник банку вбачає що на адресу позивача також направлялось повідомлення про проведення торгів. Також представник банку вказує на те, що позивач вважає що майно було виставлено на торги до моменту отримання згоди АТ «Ощадбанк» на реалізацію, посилаючись на положення ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо наявна письмова згода заставодержателя. Однак, представник банку зазначає, що АТ «Ощадбанк» є заставодержателем в силу договору іпотеки від 05.11.2007 року Р№10333, а стягнення відбувалось саме на користь Банку, а отже згоду не потрібно буд отримувати взагалі, а відповідно порушення в цій частині представник банку не вбачає.

01 серпня 2017 року до суду надійшли заперечення ДП «СЕТАМ», в яких представник підприємства просив залишити позов без задоволення, посилаючись на наступне. Відповідно до інформації розміщеної на офіційному Веб сайті ДП СЕТАМ за посиланням (https://setam.net.ua/auctoin/178015) реалізації предмета іпотеки нежитлового приміщення № 521, загальною площею 220,7кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, буд.1/3 (зареєстрованого в системі за лотом № 177414) проводилась з 25.01.2016 року, тобто дані торги відбувались згідно приписів Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів Наказом Міністерством юстиції України 22.12.2015 № 2710/5, який був чинний на час реалізації даного майна. Дані торги пройшли успішно за результатами торгів складено Протокол проведення електронних торгів № 211209 згідно якого переможцем став Учасник №2. Відповідно до пункту 3 розділу VII Порядку, реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку». Згідно частини третьої статті 43 Закону України Про іпотеку, Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Представник відповідача посилається на те, що державним підприємством СЕТАМ розміщено публікацію про проведення електронних торгів з продажу предмету іпотеки по лоту № 177414 у двох засобах масової інформації, а саме: газеті Вечірня Одеса від 27.10.2016 та в газеті Реклама від 28.10.2016 року. Більше того, з Листа № 5481/18-18-16 від 26.10.2016 року вбачається, що на виконання частини 5 статті 43 Закону України Про іпотеку, державне підприємством СЕТАМ письмово повідомило про реєстраційний номер лота, відомості про предмет іпотеки, день та час проведення електронних торгів, початкову ціну лоту № 177414 сторін виконавчого провадження та зокрема Позивача.

Таким чином, представник відповідача вважає, що ДП СЕТАМ вчинило все від нього залежне з метою дотримання вимог п. З розділу VII Порядку та статті 43 Закону України Про іпотеку. Разом з тим, відповідач посилається на постанову Верховного Суду України від 18.11.2015 № 6-1884цс15 в якій визначено, шо сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Крім того, в документах виконавчого провадження наявний лист від 27.05.2016 року № 7555 яким державний виконавець направив сторонам виконавчого провадження звіт про результати проведеної оцінки арештованого майна нежитлового приміщення № 521, загальною площею 220,7кв.м., яке розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Сегедська,буд.1/3, та наявний чек відправлення даного листа на адресу Позивача.

Таким чином, представник відповідача посилається на те, що державним виконавцем було дотримано положення ст. 58 Закону України Про виконавче провадження відносно направлення повідомлення сторонам виконавчого провадження про результати оцінки. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3-112гс14 від 23 вересня 2014 року, умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, передбачено Законом № 606-ХІУ та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі Інструкція). Законом № 606-ХІУ встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Аналіз положень Закону № 606-ХІУ та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку та уцінку майна, на яке звернуто стягнення статті 58, 62 Закону України Про виконавче провадження, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції). Правила ж проведення прилюдних торгів визначено Тимчасовим положенням. Зокрема, прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення). Тимчасовим положенням передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3) по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Цей висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини 4 статті 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення, стаття 34 Закону України Про нотаріат ). Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі- продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 статті 203 ЦК України (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що оскільки за змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Що стосується порушень вимог статті 58 Законом № 606-ХІУ, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених цим Законом, щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Таким чином, дії державного виконавші у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. З огляду на вказаний правовий висновок Верховного Суду України, представник відповідача вказує на те, що підставою визнання недійсними електронних торгів є недотримання саме процедури реалізації арештованого мана тобто Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.12.2015 № 2710/5 в ході їх проведення. Щодо посилання позивача на те, що ДП СЕТАМ було невірно проведено уцінку нежитлового приміщення внаслідок чого ціна на других торгах була заниженою, то представник відповідача вказує на те, що нежитлове приміщення № 521, загальною площею 220,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська,буд.1/3 на перших торгах, що відбулись за ціною 1 052 500.00 грн. було цілком законно уцінено на другі торги до ціни 842 000.00 грн. з урахуванням 20% передбачених Законом України Про виконавче провадження, а тому звинувачення Позивача є безпідставними. Крім того, згідно Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів Наказом Міністерством юстиції України 22.12.2015 № 2710/5 який є спеціальною нормою, що регулює процедуру проведення елеронних торгів, а саме п. 2 розділу II Порядку якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна. Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги. Представник відповідача вказує, що звіт про оцінку нежитлового приміщення було складено 29.04.2016 року. Згідно Порядку датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги. Інформацію про реалізацію нежитлового приміщення № 521, було розміщено 05.09.2016 року на офіційному Веб-сайті ДП СЕТАМ. Таким чином, на час передачі майна на реалізацію 05.09.2016 року звіт про оцінку був чинний. Спеціальними нормативними актами, які встановлюють порядок реалізації арештованого майна, зокрема, Законом України Про виконавче провадження та Порядком, не встановлено обовязку організатора торгів чи державного виконавця, після передачі майна на реалізацію, знімати майно з реалізації у звязку з втратою чинності звітом про оцінку майна. Більше того, положення Порядку містять норму, яка прямо встановлює у Організатора торгів відсутність обовязку перевірки документів на відповідність вимогам законодавства, в тому числі і звіту про оцінку. За таких обставин, при проведенні електронних торгів з реалізації належного Позивачу майна Відповідачами було дотримано вимоги Закону України Про виконавче провадження щодо встановлення початкової ціни обєкта реалізації, оскільки майно передано на реалізацію організатору торгів в межах чинності звіту про оцінку майна, при цьому на момент проведення оскаржуваних електронних торгів пунктом абзацу 2 пунктом 1 розділу II Порядку встановлено, що вартість майна, переданого на реалізацію, є дійсною на період реалізації майна. Отже, представник відповідача зазначає, що на момент проведення оскаржуваних електронних торгів у Відповідачів були відсутні правові підстави для зняття лота з реалізації, а відтак підстави для визнання вказаних електронних торгів та їх результатів недійсними відсутні. Шестимісячний строк чинності звіту про оцінку майна необхідно відраховувати з моменту складання звіту про оцінку майна до моменту передачі цього майна на реалізацію організатору електронних торгів. Органами державної виконавчої служби та ДП СЕТАМ не порушувались норми Закону України Про виконавче провадження та Порядку, оскільки вони здійснюють свої повноваження виключно у межах встановлених законом, а відтак у них був відсутній обов'язок, після передачі майна на реалізацію, знімати вказане майно з реалізації у зв'язку з втратою чинності звітом про оцінку майна. Крім того, представник відповідача вказує на те, що у частині шостій статті 57 нового Закону України Про виконавче провадження законодавцем чітко розтлумачена суть положення про чинність звіту, зокрема передбачено, що якщо строк чинності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Ухвалою суду від 29 листопада 2017 року вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на нежитлове приміщення №521, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 1/3.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

09 лютого 2018 року ТОВ «ВЕСТ ТРАНС» подало заяву про застосування позовної давності з тих підстав, що позивачеві стало відомо про результати проведення торгів 05.12.2016 року, а тому відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» він мав три місці для оскарження результатів торгів в суді, однак звернувшись до суду лише 09.06.2017 року пропустив цей строк звернення.

Також, представником ТОВ «ВЕСТ ТРАНС» подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та скасувати заходи забезпечення позову.

При цьому представник ТОВ «ВЕСТ ТРАНС» посилається на наступне. Окрім виконавчого провадження, відкритого на підставі судового рішення у справі № 1512/16393/2012, на виконанні в Київському відділі ДВС м. Одеса перебувало зведене виконавче провадження щодо ОСОБА_1 Закон України "Про виконавче провадження" дозволяє державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки у процесі примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотеко держателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов?язань за умов відсутності у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявності заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України "Про іпотеку". Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України 18.11.2015р. у справі № 6-28цс15. Всі дії державного виконавця щодо реалізації майна позивача, в тому числі і реалізація майна боржника шляхом проведення електронних торгів - були законними та правомірним. Аналогічні доводи позивача вже досліджувалися Київським районним судом м. Одеси під час розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, за результатами розгляду якої 27.12.2016р. було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні даної скарги, яка залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області і 18.05.2017 р. Позовна вимога про порушення державним виконавцем законодавства ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" у вигляді ніби неповідомлення ОСОБА_1 про проведення оцінки арештованого майна не підлягає задоволенню, оскільки, позивач фактично оскаржує дії державного виконавця, в той час, коли предметом позову є визнання недійсними електронних торгів, протоколу про проведення електронних торгів та свідоцтва про власності на нежилі приміщення і скасування державної реєстрації право власності на майно, а тому оцінка майна та повідомлення результатів оцінки є виконавчими діями, котрі оскаржуються в визначеному Законом порядку і не можуть досліджуватись з межах даного позову. Позивач голослівно вказує, що спірне приміщення було повторно виставлене на повторні торги за заниженою ціною, так як відповідно до договору іпотеки Р№10333 укладеного 05.11.2007р. між АТ Ощадбанк" та ОСОБА_1, останній, серед іншого майна, передав банку в іпотеку і нежитлове приміщення № 521, яке розташоване за адресою: м. Одесса, вул. Сегедська, буд. 1/3, загальною площею 220.7 кв.м. Згідно ч. 2 розділу VII "Порядку реалізації арештованого майна", реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України "Про іпотеку". З копії Протоколу проведення електронних торгів № 211209 чітко вбачається, що лот було реалізовано саме як предмет іпотеки. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про іпотеку" якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продаж предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків. З огляду на викладене, стартова ціна повторних торгів в розмірі 842 000,00 грн. і становила 80% від стартової ціни перших електронних торгів (1 052 500,00*0,8=842 000,00), в силу чого організатор торгів не допустив жодних порушень вимог чинного законодавства.

Щодо вимоги позивача про не повідомлення його про проведення торгів, то відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України "Про іпотеку", не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотеркодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Вказані вимоги ДП «СЕТАМ» виконало, як 08.09.2016 року так і 26.10.2016 року, направляючи усім зацікавленим особам, в тому числі і на адресу ОСОБА_1, повідомлення про проведення запланованих торгів. Посилаючись на ст. ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" позивач вказує на відсутність вчасного надання дозволу ПАТ "Ощадбанк", як заставодержателя, на звернення стягнення на майно боржника. Однак, ч. 1 ст. 51 вказаного Закону дійсно передбачає наявність обов'язкової письмової згоди заставодержателя для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. В той же час, АТ "Ощадбанк» є заставодержателем майна позивача відповідно до договору іпотеки Р№10333 від 05.11.2007р., а стягнення відбувалось саме на користь ПАТ "Ощадбанк", в силу чого додаткова письмова згоди ПАТ "Ощадбанк", як заставодержателя, в даному випадку не потрібна.

В судовому засіданні представник позивача вимоги ОСОБА_1 підтримала, просила задовольнити.

Представник третьої особи ПАТ "Ощадбанк" в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Представники відповідачів в судове засідання не з?явилися, були викликані належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, враховуючи думки представника позивача та третьої особи, закінчує розгляд справи за відсутності відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, приходить до наступного.

На примусовому виконанні у Київському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходився виконавчий лист № 1512/16393/2012, виданий 13.05.2014 р. Київським районним судом м. Одеса по виконанню рішення Київського районного суду м. Одеси у цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та внесення змін у кредитний договір на користь ПАТ «Державний ощадний банк України».

На підставі винесеної державним виконавцем Кіптіковим І.О. постанови про проведення торгів з реалізації предмету іпотеки - нежитлового приміщення № 521, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, будинок 1/3 та відповідно до протоколу № 211209 проведення електронних торгів від 09.11.2016 року зазначений предмет іпотеки був реалізований. 19 грудня 2016 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори видано свідоцтво Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ТРАНС» (Код ) на нежилі приміщення № 521, загальною площею 220,7 кв.м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Сегедська, 1/3, вартістю 1 052 500 грн.

Позивач вважає, що під час проведення електронних торгів та реалізації іпотечного майна було допущено ряд інших порушень, а саме: торги проведені в рамках виконавчого провадження, яке 15 серпня 2016 року на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІУ, який діяв на той час було фактично закінчено у зв?язку з винесенням Апеляційним судом Одеської області ухвали від 01 липня 2016 року про відкриття апеляційного провадження № 22-ц/785/5008/16, копію якої 12.08.2016 року було надано до Відділу ДВС.

Крім того, позивач не отримував повідомлення про результати оцінки майна, що виставляється на торги; реалізація майна проведена за ціною, яка була занадто занижена; позивач не сповіщався про дату проведення електронних торгів; заставодержатель надав письмову згоду на звернення стягнення на заставлене майно лише після того, як майно було виставлене на торги.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідач зазначає, що про результати оспорюваних торгів йому стало відомо 05.12.2016 року, а тому звернувшись до суду 09.06.2017 року з даним позовом, позивач пропустив, встановлений вказаною статтею закону, строк.

Однак, враховуючи правовий висновок Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3-112гс14 від 23 вересня 2014 року, відповідно до якого виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином, суд вважає, що в даному випадку має бути застосоване загальне правило обрахування позовної давності, яке передбачено ст. 257 ЦК України, а тому доходить висновку про відсутність підстав застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог ОСОБА_1

Судом встановлено, що окрім виконавчого провадження, відкритого на підставі судового рішення у справі № 1512/16393/2012, на виконанні в Київському відділі ДВС м. Одеса перебувало зведене виконавче провадження щодо ОСОБА_1 з виконання виконавчих листів: № 1522/28920/12-ц від 08.2013р. про стягнення на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" коштів у розмірі - 130 375 грн.74 коп. та - 3 219 грн.; № 1522/28920/13-ц від 13.08.2013р. про стягнення на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" коштів у розмірі - 384 178 грн. 04 коп.; № 2/1522/7797/11 від 18.05.2013р. про стягнення на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" коштів у розмірі 155 247 грн. 36 коп. та - 1 820 грн.; № 1522/3559/12 від_13.08.2013р. про стягнення на користь ПАТ "Державний ощадний банк України»" коштів у розмірі - 3 219 грн.; № 2-3290/11 від 17.02.2012р. про стягнення на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" коштів у розмірі - 2 451 057 грн. 71 коп. та - 1 820грн.; № 52- 1/15123/13-ц від 18.03,2014р., про стягнення на користь ПАТ "Надра" коштів у розмірі - 3 441 грн.; наказу № 916/3907/14 від 12.12.2014р. про стягнення на користь ПАТ "Одесаобленерго" коштів у розмірі -12 525 грн. 55 коп. та - 96 626 грн. 94 коп.; № 520/17521/13-ц від 23.04.2014 р. про стягнення на користь ПАТ "УкрСиббанк" коштів в розмірі - 1 534 702 грн. 94 коп. та - 3 441 грн.; постанови № 0104/50000/15 Одеської митниці ДФС України від 22.04.2015р. про стягнення коштів у розмірі - 1 737 862 грн. 65 коп.; виконавчих листі № 1522/3598/11 від 18.12.2013р. про стягнення на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" коштів у розмірі - 1 820 грн. та № 2/1522/12597/11 від 20.05,2013р. про стягнення на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" коштів у розмірі - 1 180 845 грн. 89 коп. та 910 грн.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 15 частини першої статті 39 цього Закону.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Таким чином, Закон України "Про виконавче провадження" дозволяє державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки у процесі примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов?язань за умов відсутності у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявності заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України "Про іпотеку".

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України 18.11.2015р. у справі № 6-28цс15.

Крім того, наведені позивачем доводи щодо неправомірності дій державного виконавця були підставою дослідження в межах цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, за результатами розгляду якої Київським районним судом м. Одеси 27.12.2016 р. було постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.05.2017 року та надано висновки про правомірність дій державного виконавця.

Таким чином, суд вважає, що подальші дії державного виконавця щодо реалізації майна ОСОБА_1, в тому числі і вчинені в рамках ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» щодо ознайомлення позивача з оцінкою майна, є правомірними.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Судом встановлено, що державним підприємством СЕТАМ розміщено публікацію про проведення електронних торгів з продажу предмету іпотеки по лоту № 177414 у двох засобах масової інформації, а саме: газеті Вечірня Одеса від 27.10.2016 та в газеті Реклама від 28.10.2016 року.

Також, з Листа № 5481/18-18-16 від 26.10.2016 року вбачається, що на виконання частини 5 статті 43 Закону України Про іпотеку, державне підприємством СЕТАМ письмово повідомило про реєстраційний номер лота, відомості про предмет іпотеки, день та час проведення електронних торгів, початкову ціну лоту № 177414 сторін виконавчого провадження та зокрема позивача.

Також судом встановлено, що на адресу ОСОБА_1 (м.Одеса, вул.Кондрашина, 9-9а, адреса аналогічна указаній в позові) направлені повідомлення ДП «СЕТАМ» від 08.09.2016р. вих. №4147/18-18-16 та від 26.10.2016р. вих. №5481/18-18-16, якими надавалась інформація про заплановані торги.

Таким чином, суд вважає, що ДП СЕТАМ вчинило всі від нього залежні дії з метою дотримання вимог п. 3 розділу VII Порядку та статті 43 Закону України Про іпотеку.

Суд також бере до уваги те, що постановою Верховного Суду України від 18.11.2015 № 6-1884цс15 визначено, шо сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Крім того, відповідно до договору іпотеки Р№10333 укладеного 05.11.2007р. між АТ Ощадбанк" та ОСОБА_1, останній, серед іншого майна, передав банку в іпотеку і нежитлове приміщення № 521, яке розташоване за адресою: м. Одесса, вул. Сегедська, буд. 1/3, загальною площею 220.7 кв.м.

Згідно ч. 2 розділу VII "Порядку реалізації арештованого майна" затвердженого наказом

Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України "Про іпотеку".

З копії Протоколу проведення електронних торгів № 211209 вбачається, що лот було реалізовано саме як предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про іпотеку" якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продаж предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків.

З огляду на викладене, стартова ціна повторних торгів в розмірі 842 000,00 грн. і становила 80% від стартової ціни перших електронних торгів (1 052 500,00*0,8=842 000,00), в силу чого, суд вважає, що при проведення уцінки майна під час його виставлення на повторні торги, організатор торгів не допустив жодних порушень вимог чинного законодавства.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо наявна письмова згода заставодержателя.

Однак, судом встановлено, що АТ «Ощадбанк» є заставодержателем в силу договору іпотеки від 05.11.2007 року Р№10333, а стягнення відбувалось саме на користь Банку, а тому на переконання суду в даному випадку згода заставодержателя не була потрібною взагалі, а відповідно порушення в цій частині дій відповідачі не вбачається.

Таким чином, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 та відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись, ст. 257 ЦК України, ст.ст. 51, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 43, 48, 49 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного підприємства «СЕТАМ», товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ТРАНС», Державного нотаріусу Другої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, за участю третьої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу № 211209 від 11.11.2016 про проведення електронних торгів та свідоцтва про право власності на нежилі приміщення, скасування державної реєстрації право власності на майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16 листопада 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

07.11.2018