АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7789/17 Номер провадження 22-ц/786/897/18Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіна О.В.,

суддів Обідіної О.І., Карпушина Г.Л.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2018 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, між Банком та ОСОБА_2 укладено договір № б/н від 17 січня 2014 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням договору утворилась заборгованість у розмірі 58224,22 грн., що складається з наступного: 16066,60 грн. - заборгованість за кредитом, 37232,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1676,62 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2748,77 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 січня 2014 року у розмірі 54975,45 грн., витрати по справі у розмірі 1600 грн., всього 56575,45 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17 січня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку універсальна Gold CLG5, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_2 станом на 27 вересня 2017 року становить 58224,22 грн., яка складається з: 16066,60 грн. - заборгованість за кредитом, 37232,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1676,62 грн. - заборгованість за пеню та комісію, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2748,77 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідач посилається на викрадення у неї картки, з приводу чого вона звернулась 08 лютого 2016 року до Київського відділення поліції Октябрського відділу поліції в Полтавській області із заявою, про те, що 02 лютого 2016 року, за адресою свого мешкання виявила відсутність належної їй картки «Приватбанку».

Із протоколу допиту потерпілого від 09 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 дала показання щодо свого колишнього співмешканця ОСОБА_3, який 04 січня 2016 року був у неї в гостях, та мав доступ до картки. Після чого, 02 лютого 2016 року ОСОБА_2 не знайшла своєї банківської картки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не забезпечила схоронність картки банку, допустивши доступ до неї сторонніх осіб та не спростувала відсутність заборгованості. Разом з тим, суд прийшов до висновку про те, що у відповідності зі ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування не можливе, у зв'язку з чим відмовив в задоволенні вимог в частині стягнення з штрафу.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як вбачається із наданих банком розрахунків позичальник порушив умови договору, допустивши прострочення виконання зобов'язання, у зв'язку з чим у позивача виникло право на стягнення існуючої заборгованості за кредитним договором у судовому порядку.

Відповідачем не спростований розрахунок банку.

При цьому, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про стягнення із позичальника пені та комісії в розмірі 1676,62.

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктами 1.1.5.21.,1.1.5.23. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту у термін, встановлений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього Договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. У період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються.

У разі порушення Клієнтом встановленого законом зобов'язання з повернення неналежним чином зарахованих коштів Клієнт платить Банку пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день, починаючи з дати завершення помилкового перерахування до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10 відсотків суми перерахування.

Відповідно до п. 1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при відсутності на Картрахунку Картки коштів в розмірі, достатньому для оплати послуг Банку для продовження дії Карти, і при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту закінчення терміну дії Картки Банк стягує комісію за обслуговування рахунку відповідно до діючих тарифів. Зазначена комісія стягується Банком після закінчення зазначеного в цьому пункті терміну щомісяця. В разі якщо залишок на Картрахунку менше розміру комісії, встановленої Тарифами Банку, то розмір комісії за обслуговування Картрахунку встановлюється в розмірі залишку коштів на Картрахунку Держателя. При нульовому залишку коштів на неактивному Картрахунку.

В розрахунку заборгованості за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач (а.с. 4-5).

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Враховуючи, що позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення із позивача заборгованості за пенею та комісією слід відмовити.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що при отриманні кредитних коштів, позивачем не надано повної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, оскільки договір кредиту є оспорюваним правочином, а ОСОБА_2 відповідних вимог з приводу недійсності укладеного договору не заявлялось.

Так, скаржник посилається, що укладаючи кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» № б/н від 17 січня 2014 року, було визначено розмір сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік. Однак Банк без повідомлення її в односторонньому порядку змінив сплату відсотків із 27, 60 % до 42, 00 %.

Пунктом 1.1.3.2.3. Умов передбачено, що Банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (Кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право

зміни розміру представленого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту)

Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та

без попереднього повідомлення Клієнта.

Відповідно до п 1.1.3.1.9. Умов Банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати власнику виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Інтернет-банкінгу Приват24 виписки надаються через цей комплекс. У іншому випадку виписки надаються у відділенні банку, через банкомат і термінал самообслуговування.

За таких обставин, умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до п.1.1.2.3 Умов, обов'язком позичальника є отримання виписки про стан карткового рахунку та про здійснені операції по картрахункам.

Крім того, посилання ОСОБА_2, що розгляд справи проводився без участі представника ПАТ КБ «ПриватБанк», спростовуються матеріалів справи, з яких вбачається, що при подачі позову, представником Банку було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с. 39).

Не погоджуючись з рішенням районного суду, відповідач зазначала, що після викрадення її банківської картки ні банком ні поліцією не було прийнято відповідних заходів реагування, внаслідок чого її карткою користувалась невідома особа, після чого виникла заборгованість.

Однак, постановою від 21 вересня 2016 року кримінальне провадження за № 0000326 від 08 лютого 2016 року закрите за відсутністю складу злочину.

Як вбачається з технічної фіксації судового засідання Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2018 року ОСОБА_2 зазначала, що на момент проживання з ОСОБА_3, останній самостійно встановив пін-код на банківську картку універсальна Gold CLG5, відповідно мав вільний доступ у користуванні даною карткою.

Отже, вірним є висновок місцевого суду про те, що відповідач, як власник пластикової картки, несе відповідальність за збереження й застосування пін-коду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і зміни оскаржуваного рішення шляхом зменшення суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 лютого 2018 року змінити, зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором від 17 січня 2014 з 54975,45 грн. до 53298,83 грн., а з врахуванням судового збору 1600 грн. відповідно всього 54898,83 грн. ( замість 56575,45 грн.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин

/підпис/ О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 08.05.2018р.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна