Справа №488/4383/16-ц 02.05.2018
Провадження №22-ц/784/660/18
Суддя суду першої інстанції - Селіщева Л.І.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4,

поданою її представником ОСОБА_3

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2018 року, ухвалене об 11 год. 04 хв. під головуванням судді Селіщевої Л.І. в приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк» або Банк) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

20 листопада 2016 року Банк пред'явив до суду зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

12 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 31 жовтня 2016 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором у сумі 31 987,15 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2 976,99 грн., заборгованості за відсотками у сумі 24 707,08 грн., заборгованості з пені та комісії у сумі 2 303,69 грн. та штрафів - 500 грн. (фіксована частина) і 1499,39 грн. (процентна складова).

Оскільки відповідач порушила умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, позивач просив стягнути з неї кредитну заборгованість і судові витрати.

ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала та зазначала, що підписана нею анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у банку (далі - Умови) не містить розміру бажаного кредитного ліміту, а також відсутня відмітка про отримання нею відповідних Умов, пам'ятки клієнта та тарифів. Під час укладання даного договору обов'язковою умовою повинна бути згода та ознайомлення сторін із всіма істотними його положеннями. Однак, зазначеного правила дотримано не було, оскільки нею вищезазначені Умови, тарифи та пам'ятка клієнта, які є частиною кредитного договору, підписані не були.

Відповідно до наданої Банком виписки по рахунку, відповідачем було повернуто кошти, що перевищують розмір наданого їй кредиту. Розмір процентів за користування кредитом, а також відповідальність за порушення умов договору сторонами визначено не було, а тому на думку відповідача, обов'язок щодо їх сплати у неї відсутній.

Крім того, ОСОБА_4 наголошено про пропуск Банком строку звернення з позовом до суду.

Посилаючись на зазначені обставини, відповідач просила відмовити у задоволенні позову Банку.

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 16 лютого 2018 року позов Банку задоволено. Крім того, з відповідача на користь Банку стягнуто судовий збір в сумі 1 378 грн.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позовну заяву банком подано у строки, передбачені Цивільним кодексом України, а розмір наявної заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором обґрунтований Банком належними доказами.

Не погодившись із таким рішення суду, ОСОБА_4 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Банку.

Скарга мотивована тим, що отримані нею від Банку кредитні кошти вона повернула в сумі 4 989,14 грн. Стосовно позовних вимог Банку щодо стягнення процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та комісії, то відповідач вважала їх безпідставними, оскільки умови кредитного договору їх сплату не передбачали.

Також, ОСОБА_4 наполягала на наявності підстав для застосування до позовних вимог Банку наслідків пропущення строків позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.1056-1 ЦК України, в редакції чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2012 року між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами (далі - Умови та Правила) складає між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась з умовами кредитування з використанням платіжної картки та отримала платіжну картку, що надає доступ до кредитного рахунку.

Згідно з пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил Банк самостійно встановлює кредитний ліміт на картку та має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта змінювати кредитний ліміт.

Скориставшись цим правом, Банк встановив відповідачу у день укладання кредитного договору кредитний ліміт у сумі 300 грн.

17 грудня 2012 року кредитний ліміт було збільшено до 2000 грн., 03 травня 2013 року - до 2500 грн., а 11 серпня 2013 року - до 3000 грн.

За користування кредитними коштами ОСОБА_4 погодилася сплачувати 30% річних, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості отримувала за карткою кошти та здійснювала погашення заборгованості, виходячи з цієї процентної ставки.

Останнє самостійне погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 було здійснено за допомогою термінала самообслуговування 08 жовтня 2014 року.

У вказаному пункті Умов та Правил сторони передбачили також можливість збільшення процентної ставки з обов'язковим повідомленням позичальника про це не пізніше ніж за 7 днів до введення змін. Якщо протягом вказаного часу позичальник не направить повідомлення про незгоду з новою ставкою відсотків, то вважається, що позичальник прийняв нові умови.

Відомостей щодо повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки Банком надано не було, а тому при розрахунку процентів за користування кредитом треба виходити з процентної ставки 30% річних.

Відповідно до пункту 1.1.5 Умов та Правил сторони обумовили можливість стягнення з позичальника у разі несвоєчасного виконання умов договору пені та штрафу у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Однак, вбачається, що стягнення пені та штрафу передбачено за однакове порушення, а саме несвоєчасне виконання умов договору.

А отже, застосування їх одночасно є неможливим.

Згідно з розрахунком Банку станом на 31 жовтня 2016 року відповідач має перед позивачем загальну заборгованість за кредитним договором у сумі 31 987,15 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2976,99 грн., заборгованості за відсотками у сумі 24 707,08 грн., заборгованості з пені у сумі 2303,69 грн. та штрафів - 500 грн. (фіксована частина) і 1499,39 грн. (процентна складова).

Зазначений розрахунок враховував збільшення процентної ставки з 01 вересня 2014 року до 34,80% річних, а з 01 квітня 2015 року до 43,20% річних та стягнення як пені, так і штрафу.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про задоволення у повному обсязі позову Банку не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Оскільки відповідач отримала кредитні кошти у сумі 2976, 99 грн., за користування якими мала сплатити проценти, виходячи з 30% річних, то її заборгованість за процентами становить розмір 2794,11 грн.: 76,03 грн. - залишок заборгованості за процентами + за період з 31 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2016 року (1096 днів) заборгованість у розмірі 2718,08 грн. (2976,99 х 30%) / 360 = 2,48 грн. процентів за 1 день х 1096 днів.

У зв'язку з тим, що стягнення пені та штрафу буде подвійною відповідальністю, що протирічить нормам ст.61 Конституції України, стягненню підлягає штраф, оскільки умови його стягнення в Умовах та Правилах виписані в зрозумілій для позичальника формі і, ознайомлювавшись з ними, відповідач могла зрозуміти порядок їх нарахування.

Вказаний штраф становить суму 788,56 грн.: 500 грн. (фіксована частина) та 288,56 грн. (процентна складова).

Таким чином відповідач повинна сплатити ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у сумі 2976,99 грн., заборгованість за відсотками у сумі 2794,11 грн. та штраф у сумі 788,56 грн., який складається з 500 грн. (фіксована частина) та 288,56 грн. (процентна складова), що разом становить 6559,66 грн.

З урахуванням викладеного рішення районного суду підлягає зміні.

Посилання відповідача на пропуск Банком позовної давності є помилковим.

За змістом частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Це може бути, зокрема, надіслання позивачу певного листа або самостійного зарахування на рахунок позивача певної частини заборгованості.

Оскільки відповідачем 08 жовтня 2014 року самостійно було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором на суму 400 грн. без зазначення складової кредиту, на яку треба перерахувати кошти, то вона визнала борг по всіх складових кредиту.

Отже, перебіг позовної давності було перервано по всіх складових кредитної заборгованості.

Оскільки рішення суду змінено, то відповідно до ст.141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

З відповідача на користь позивача за подання позовної заяви підлягає стягненню судовий збір у сумі 289,38 грн., оскільки позовні вимоги було задоволено на 21%, а з позивача на користь відповідача - судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1632,93 грн.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 16 лютого 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 12 грудня 2012 року станом на 31 жовтня 2016 року у розмірі 6559,66 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 2976,99 грн., заборгованості за процентами у сумі 2794,11 грн. та штрафу у сумі 788,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви у сумі 289,38 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1632,93 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді О.О. Ямкова

С.Ю. Колосовський

Повний текст постанови складено 02 травня 2018 року.