Дата документу Справа №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №331/227/16

Провадження №22-ц/778/682/18

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Подліянової Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

третя особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року у складі судді Скользнєвої Н.Г. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа : четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`ї Дмитрівни, ОСОБА_4 , четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :
У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа : Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, який у лютому 2016 року уточнила, та остаточно просила суд визнати за нею право власності на 2/3 та 1/6 частини, а всього 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 . Згідно відомостей з Реєстру прав власників ОСОБА_5 на день смерті належали на праві спільної сумісної власності 2/3 частини та на праві приватної власності 1/6 частина в кв. АДРЕСА_1 .
21.06.2014 р. ОСОБА_5 на випадок своєї смерті склав заповіт , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. ( далі приватний нотаріус Тізенберг Д.Д.) за № 292. Відповідно до умов цього заповіту спадкодавець ОСОБА_5 заповів все свої майно ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка, вона у строк, встановлений законом, звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не має можливості, оскільки правовстановлюючи документи на спадкове майно знаходяться у відповідача ОСОБА_1 . Надати їх у розпорядження нотаріуса він відмовляється.
Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 , у лютому 2016 р. звернувся до суду із зустрічним позовом, який у червні 2016 року уточнив, до ОСОБА_2 , треті особи : приватний нотаріус Тізенберг Д.Д., ОСОБА_4 , Четверта нотконтора, просив суд визнати недійсним заповіт від 21.06.2014 р., складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Тізенберг Д.Д., зареєстрований в реєстрі за № 292.
В обґрунтування позову зазначив, що він є рідним сином ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У померлого ОСОБА_5 є ще один син ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_2 .
На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на праві приватної власності належала 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 .
За місцем знаходження спадкового майна разом із померлим батьком ОСОБА_5 постійно проживав і був зареєстрований його молодший син ОСОБА_1 ( позивач за зустрічним позовом).
19.01.2015 р. він звернувся до Четвертої нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.
Листом від 15.07.2015 р. Нотаріус повідомила, що за життя ОСОБА_5 склав заповіт не на користь синів. Надати інформацію про спадкоємця за заповітом та копію заповіту нотаріус відмовила.
І лише, отримавши із суду позов ОСОБА_2 , він дізнався, що за життя , а саме 21.06.2014 р. його батько ОСОБА_5 склав заповіт на користь ОСОБА_2 .
Вважає, що в момент підписання заповіту його батько не усвідомлював значення своїх дій і не міг ними керувати , з наступних підстав.
Так, ОСОБА_5 за життя страждав тяжкими хворобами, які беззаперечно вплинули на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Після 25.09.2013 р. і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 не міг самостійно пересуватися, не міг самостійно обслуговувати себе, постійно потребував стороннього догляду.
В 2005 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення в/ч- НОМЕР_1 встановлений діагноз : « Распространенный остеохондроз позвоночника с длительным болевым синдромом. Вертеброгенная правосторонняя люмбалгия вследствии протрузии диска L5 позвонка, умеренно выраженный синдром. Церебральный атеросклероз. Дисциркуляторная энцефалопатия второй стадии с антено-невротическим и вести було-атоксическим синдромом, умеренно выраженные. Гипертоническая болезнь 2 стадии. Гипертензивное серце ( гипертрофия левого желудочка). ИБС. Атеросклеротический кардіосклероз НО. Хронический холецистит. Двусторонний хронический гайморит. Деформирующий артроз тазобедренных суставов з незначительным нарушением функций. Склеротическо- гипертоническая ангиопатия сетчатки І-ІІ ст. обеих глаз».
В 2007 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення в/ч- НОМЕР_1 встановлені скарги на слабкість у кінцівках, подразливість, головний біль, запаморочення, втомлюваність, порушення сну. На протязі багатьох років завищені цифри АТ. Кожен рік проходить стаціонарне лікування 1-2 рази на рік. Гіпотензівні препарати приймає не регулярно. Встановлений діагноз : « Дисциркуляторна ( атеросклеротична, гіпертонічна) енцефалопатія 2 стадії з антено невротичним синдромом».
В 2008 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення МСЧ ОАО « Мотор Сич» встановлені скарги : « Боли в эпигастрии, в мезагастрии с иррадиацией в спину, постоянно усиливающиеся в ночное время, общая слабость. Периодические головные боли в затылочной области, головокружения, кратковременные синкопальные состояния, неустойчивость АД в течении суток». Встановлений діагноз : Хронический панкреатит стадия обострения. Хронический гастродуоденит стадия обострения. Гипертоническая болезнь 2 ст., высокая стадия риска, гипертензивное сердце, СН 0».
В 2009 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення МСЧ ОАО « Мотор Січ» встановлені скарги : « Головыне боли, головокружения, шаткость при ходьбе, высокие цифры АД». Встановлений діагноз : «Гипертоническая болезнь 2, высокая степень риска, гипертензивное сердце, СН 0; Неосложненный гипертензивный криз ( 23.01.2009). Астено- невротический синдром».
В цьому ж році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення в/ч- НОМЕР_1 встановлений діагноз : « Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Гіпертензівне серце, висока ступінь додаткового ризику. Астено невротичним синдромом».
В 2010 році при стаціонарном обстеженні терапевтичного відділення МСЧ ОАО «Мотор Січ» встановлені скарги : «Головокружения системного характера, шум в ушах, боли в левой половине грудной клетки, усиливающиеся при движении туловища, частые падения, давление повышается свыше 200/100». Встановлений діагноз : « Гипертоническая болезнь 2, тяжелой степени тяжести, высокий класс риска, гипертензивное сердце, СН 0; гипертензивная ангиоретинопатия. Хроническая гипертензивная энцефалопатия. Неалкогольный стеатогепатит минимальной степени активности».
В 2011 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення МСЧ ОАО «Мотор Січ» встановлені скарги : « Шаткость при ходьбе , головокружения, частые падения, выраженная общая слабость, высокие цифры артериального давления, которые купирует клофелином, снижение массы тела, снижение аппетита. Назначенную комбинированную антигиперттензионную терапию принимает не регулярно. Встановлений діагноз: «Артериальная гипертензия 2, умеренная степень тяжести, высокий класс риска. Хроническая гипертензивная энцефалопатия. Токсическая полинейропания с преимущественным поражением нижних конечностей. Миопатический синдром, сенситивная атаксия. Токсический гепатит умеренной степени активности».
В 2012 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення в/ч- НОМЕР_1 надійшов ОСОБА_5 зі скаргами на виражену слабкість у нижніх кінцівках та забруднення рухів, нестійкість ходи, частий головний біль, подразливість, запаморочення, втомлюваність, порушення сну, біль в ділянці серця, завищені цифри АТ, серцебиття, задуха, набряк в нижній треті обох нижніх кінцівок. Встановлений діагноз:« Остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта зі значним порушенням функцій. Білатеральна люмбоішіалгія, радикулонейропатія, стійкий довготривалий больовий синдром, часто рецидивуючий перебіг порушення функції нижніх кінцівок. Ішемічна хвороба серця : стенокардія напруги, ФК-2. Гіпертонічна хвороба ІІІ стадії. Гіпертензівне серце ( гіпертрофія лівого шлуночка). Атеросклеротичний кардіосклероз. СН-2А. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна ( атеросклеротична, гіпертонічна) енцефалопатія 2 стадії з помірно вираженим антено- невротичним та веслібуло атаксичним синдромами. Деформуючий остеортроз обох тазостегнових суглобів першого ступеню з помірним порушенням функції. Пресбіопія. Ангіопатія сітківки за гіпертонічним типом другої стадії».
Відповідно до довідки № 987 від 8.10.2012 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 звільнений по ст. 59п «Б» ( по хворобі) є інвалідом 2 групи ( довідка до акта огляду МСЕК Серія АД № 185215 від 29.09.2012 року).
Відповідно до Довідки до акта № 745 огляду МСЕК Серія 10 ААБ. Дата огляду 25.09.2013 р. ОСОБА_5 встановлена група інвалідності Перша Б з 13.09.2013 року « Заболевание получено в период прохождения военной службы. Нуждается в постоянном постороннем уходе».
Згідно Карты преемственности врачей ССНМП и амбулаторно поликлинической сети 5 12.01.2015 р. « ОСОБА_5 , 69 лет установлен диагноз : прогрессирующий дисциркул. смешанного генеза ЦА . Психиатр. синдром ИВС. Цироз печени.»
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть першопричинами смерті ОСОБА_5 є прогресуюча енцефалопатія ІІІ стадії, психоорганічний синдром, церебральний атеросклероз ІІІ ІХС. Постійна форма фібрілізації передсердь СНІІІ.
За таких підстав, ОСОБА_1 вважає, що в момент підписання заповіту 21.06.2014 р. на користь ОСОБА_2 , його батько ОСОБА_5 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.
Крім цього, вважає, що заповіт підписаний не батьком ОСОБА_5 , а іншою особою. ОСОБА_5 через свої фізичні вади, які виникли внаслідок наявних у нього захворювань, не міг самостійно писати, підписувати документи.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи : приватний нотаріус Тізенберг Д.Д., ОСОБА_4 , Четверта нотконтора про визнання недійсним заповіту об`єднаний в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа : Четверта нотконтора , про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом ( т.1. а.с.105).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року, в якому ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2017 року виправлено описку у зазначенні по батькові позивача за первісним позовом в наступній редакції : « ОСОБА_2 », позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотраільного округу Тізенберг Дарї Дмитрівни, ОСОБА_4 , четверта Запорізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 оплачений нею при звернені до суду з позовом судовий збір в розмірі 1 722 грн. 10 коп.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що оспорюваний правочин вчинено відповідно до вимог закону, а доказів того, що заповіт було складено ОСОБА_5 у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а також доказів про те, що заповіт підписаний не спадкодавцем, суду надано не було. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання право власності на спадкове майно, суд зазначав, що позивач утримує у себе правовстановлюючі документи на спадкове майно (квартиру), тому ОСОБА_2 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в інший спосіб.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольнити в повному обсязі його позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи достовірно встановлено, що ОСОБА_5 виявляв ознаки психічних розладів. Ступінь наявних у ОСОБА_5 психічних розладів була така, що істотно впливала ( обмежувала) на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту від 21.06.2014 року. Показання свідків судом не прийняті до уваги, не надана їм належна правова оцінка.

Від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу, де вона зазначає, що в процесі розгляду справи нею були надані всі матеріали справи, додаткових відомостей по справі не має. Просить розглядати справу за її відсутності ( т.2 а.с.204).

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., представник четвертої Запорізької державної нотаріальної контори до суду апеляційної інстанції не з`явились, направили до суду письмові заяви, де міститься клопотання про розгляду справи без їх часті ( т.2 а.с.209,212).

Колегія суддів, враховуючи подані заяви та положення ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законних і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені в апеляційній скарзі з таких мотивів.

Встановлено, що з 09.06.2007 року по 22.08.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі ( т.1 а.с.13 зворот)
20 червня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 повторно зареєстрували шлюб та знаходились у зареєстрованому шлюбі по день смерті ОСОБА_5 ( т.1. а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер ( т.1, а.с.5).
Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із ? частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на праві власності.
Спадкоємцями за законом першої черги у відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України є сини померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дружина померлого ОСОБА_2 , 1952 р.н.
21 червня 2014 року від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживав та був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_3 , було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., за реєстровим номером 292, за яким ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що за законом матиме право заповідав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( т.1. а.с.10).
Отже, ОСОБА_2 є спадкоємцем майна померлого за заповітом.
ОСОБА_1 (син спадкодавця) та ОСОБА_2 ( дружина спадкодавця) у відповідності до вимог 1269, 1270 ЦК України звернулися до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ( т.1. а.с. 11, 28)
Інший спадкоємець - ОСОБА_4 (син померлого) із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 до відповідного нотаріального органу не звертався .
Постановою державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. від 25 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 , на спадкове майно, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що нею не було надано правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна, що входить до складу спадщини. (т.1. а.с. 7-8).
Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_1 підставами позову про визнання заповіту, складеного його батьком ОСОБА_5 21.06.2014 року недійсним, зазначив те, що волевиявлення спадкодавця на час складання заповіту не було вільним, не відповідало його внутрішній волі, спадкодавець не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічних розладів.

Згідно зі статтями 1233-1235 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 16 своєї постанови від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Підставою для визнання правочину недійсним за статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Зазначена правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-1531цс16, від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12.

Недієздатним ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не визнано.

Згідно висновку посмертної судово - психіатричної експертизи № 495 від 23.09.2016 року, складеного експертною комісією КУ « ОКПЛ» ЗОР, ОСОБА_5 , 1945 р.н., під час складання та підписання ним заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. 21 червня 2014 року за реєстровим номером 292, за яким ОСОБА_5 все належне йому майно заповідав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявляв ознаки психічних розладів у вигляді легкого когнітивного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу ( судинного та токсичного), ускладненого адінамічним синдромом. Ступінь наявних психічних розладів була така, що істотно впливала ( обмежувала) на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту ( т.2. а.с.37-49).
Згідно висновку додаткової посмертної судово - психіатричної експертизи № 148 від 10.03.2017, складеного експертною комісією КУ « ОКПЛ» ЗОР, ОСОБА_5 , 1945 р.н., під час складання та підписання ним заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. 21 червня 2014 року за реєстровим номером 292, за яким ОСОБА_5 все належне йому майно заповідав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявляв ознаки психічного розладу у вигляді легкого когнітивного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу ( судинного та токсичного), ускладненого адінамічним синдромом. Ступінь наявних психічних розладів був такий, що істотно впливав ( обмежував) на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту ( т.2. а.с.86-99).
Окрім того, судом першої інстанції була допитана ОСОБА_6 - лікар судово психіатричний експерт 4-го класу, яка входила до складу комісії КУ «ОКПЛ» ЗОР по складанню вищеназваних висновків посмертних судово- психіатричних експертиз № 495 від 23.09.2016 року , № 148 від 10.03.2017 року, яка. роз`яснила висновки експертиз та пояснила, що в процесі експертного дослідження ретельним чином були вивчені надані для проведення експертного дослідження матеріали цивільної справи № 2/331/29/2017 ( № 331/227/16-ц) та матеріли медичних документів відносно ОСОБА_5 , 1945 р.н. та комісією не було виявлено суттєвих порушень психіки ОСОБА_2 , які б дозволили зробити висновок про те, що на час складання та підписання заповіту він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, врахував вказані вище висновки, показання свідків, які були допитані у судових засіданнях, а також інші докази, надані учасниками справи,які були досліджені в судовому засіданні та належним чином оцінені, обґрунтовано виходив із того, що вчинення померлим ОСОБА_5 оспорюваного заповіту не суперечить актам цивільного законодавства, спадкодавець був дієздатним на час укладення заповіту, його дієздатність була перевірена нотаріусом, заповіт посвідчено нотаріусом, тобто було дотримано вимогу про нотаріальне посвідчення заповіту, волевиявлення заповідача було вільним, обґрунтованим і відповідало його внутрішній волі та меті (наслідкам), яку переслідував спадкодавець.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного заповіту недійсним, оскільки позивач за зустрічним позовом не довів своїх вимог, що є його процесуальним обов`язком.
У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. від 25 листопада 2015 р. ОСОБА_2 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 , на спадкове майно, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 через ненадання правовстановлюючого документу на спадкове майно ( т.1 а.с.60-61).
В суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив той факт, що правовставнолюлючі документи на спірну квартиру знаходяться у нього, які він не бажає надати ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що право позивача за первісним позовом ОСОБА_2 на право власності на спадкове майно виникли у законний спосіб, на теперішній час наявні підстави вважати спадкові права ОСОБА_2 існуючими та порушеними, а тому підлягаючими захисту у спосіб, обраний позивачем за первісним позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою показання свідків, не заслуговують на увагу, оскільки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції наведено зміст їх показань, були предметом дослідження суду та їм дана належна правова оцінка.
Не заслуговують на увагу і викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що висновок посмертної судово-психіатричної експертизи містить стверджувальну відповідь щодо психічного стану спадкодавця, оскільки висновки експертів, які містяться у матеріалах справи не є категоричними.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Запорізької області,

П О С Т А Н ОВ И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 травня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська
Судді: А.В. Дашковська
Г.С. Подліянова