Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 752/20814/16-ц

провадження № 61-7621св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК»,

суб'єкт оскарження - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ІванченкоМарина Вадимівна,

заінтересована особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року у складі судді Колдіної О. О. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» (далі - ПАТ «РОДОВІД БАНК», банк) у грудні 2016 року звернулось до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Іванченко М. В., заінтересована особа - ОСОБА_5

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року, скаргу ПАТ «РОДОВІД БАНК» залишено без розгляду.

Судові рішення обґрунтовувались тим, що представник заявника належним чином повідомлявся судом першої інстанції про місце і час розгляду справи, призначеного на 24 лютого 2017 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення судової повістки уповноваженій особі за місцем знаходження банку. У зв'язку з неявкою представника заявника в судове засідання і відсутністю відомостей про причини неявки судом відкладено розгляд скарги на 19 квітня 2017 року. У призначене судове засідання представник заявника повторно не з'явився, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, причини неявки суду не повідомив. Про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки уповноваженому представнику юридичної особи за місцем її знаходження.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв'язку у листопаді 2017 року, ПАТ «РОДОВІД БАНК» просило скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, поважними причинами неявки заявника у судові засідання стало введення у банку тимчасової адміністрації, відбулось скорочення штату, працівникам юридичного управління збільшено обсяг роботи.

Відповідно до пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII,

далі - ЦПК України) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

За змістом правил частини першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначено за правилами статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), згідно з якими рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 213 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга не підлягає задоволенню.

В оцінці доводів касаційної скарги Верховний Суд врахував, що у судове засідання, призначене судом першої інстанції на 24 лютого 2017 року представник ПАТ «РОДОВІД БАНК», отримавши 12 січня 2017 року повістку про виклик до суду, не з'явився. Причин неявки суду не повідомив (а. с. 14).

24 лютого 2017 року судом першої інстанції відкладено розгляд справи на 19 квітня 2017 року, про що заявник належним чином повідомлений 11 квітня 2017 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про отримання повістки про виклик до суду (а. с. 29).

У судове засідання, призначене 19 квітня 2017 року, представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» повторно не з'явився.

Порядок розгляду скарг на дії державного виконавця передбачено у статті 386 ЦПК України 2004 року, відповідно до частин першої та другої якої скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Таким чином, процесуальним законом передбачено, що скарги на дії державного виконавця розглядаються за участю заявника або його представника.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦПК України 2004 року особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За правилами частини третьої статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Банк, звернувшись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, не цікавився розглядом справи, його представники, будучи належним чином повідомленими про розгляд скарги у судові засідання, двічі поспіль не з'явилися, поважних причин неявки суду не повідомили, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не подавали.

Наведені у касаційній скарзі доводи про неможливість прибути у судове засідання у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації та скороченням штату підлягають відхиленню Верховним Судом. Банк не повідомляв суд про неможливість прибути у судові засідання, поважність причин неявки, не виявив бажання розгляду справи за відсутності його представника, а тому відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року зобов'язаний був добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Інші доводи касаційної скарги стосуються оскарження дій державного виконавця, а тому не можуть бути оцінені Верховним Судом, оскільки скарга на дії державного виконавця судами першої та апеляційної інстанцій по суті не розглядалась.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення статті 169, пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України, зробив обґрунтований висновок, що представник заявника, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду справи, повторно не з'явився у таке судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим надав правильну оцінку повторній другій поспіль неявці належним чином повідомленого представника заявника як зловживання ним своїми процесуальними правами. При цьому, закон надає право суду залишати заяву (позов, скаргу) без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання незалежно від причин його неявки, наявності чи відсутності поважних причин для такого.

Верховний Суд не встановив порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права. Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги спрямовані на зміну оцінки обставин справи і висновків суду не спростовують.

З огляду на наведене, Верховний Суд визнає касаційну скаргу необґрунтованою, оскільки правильне застосовування норми права є беззаперечним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик