ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2406/18
Провадження №2-з/477/7/18
УХВАЛА

09 листопада 2018 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Козаченко Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути борг за договором позики в сумі 22615, 92 грн. та судові витрати.

Позивач також звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, яке належить йому на праві власності.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд заяви про забезпечення позову без виклику сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України, визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В статті 150 цього ж кодексу визначені види забезпечення позову, в тому числі і можливість накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороні вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України, передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак, звертаючись до суду з відповідною заявою про забезпечення позову позивачем не зазначено та не надано відомостей щодо майна, яке належить відповідачу та на яке потрібно накласти арешт, відсутні відомості щодо його вартості, а це унеможливлює зробити висновок взагалі про наявність такого майна та співмірності забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку, що клопотання позивача про забезпечення позову, не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не обґрунтовано необхідність забезпечення позову та не доведено існування обставин за яких невжиття заходів забезпечення позову може може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її отримання. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р.В. Козаченко