АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/170/18 Справа № 176/1105/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волчек Н. Ю. Доповідач - Лаченкова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення.

Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення - відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення задовольнити в повному обсязі, оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, а висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.

Відзивів на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року від інших учасників справи до суду не надходило.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2007 року між ЗАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит № DNJ0GS, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. на строк до 05.12.2017 року на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

З метою забезпечення виконання зобовязань за договором № DNJ0GS від 05.12.2007 року між банком та ОСОБА_2 05 грудня 2007 року був укладений договір іпотеки № DNJ0GS, відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку належну йому на праві власності на підставі договору міни від 06 березня 1996 року квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до копії лицевого рахунку № 20643 Комунального підприємства «виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне обєднання» Жовтоводської міської ради, в зазначеній квартирі на сьогоднішній день зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Рішенням Жовтоводського міського суду від 17 вересня 2015 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором № DNJ0GI від 05.12.2007 року, яка станом на 17.04.2014 року становить 303412,63 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 48427,00 грн.; заборгованості по відсотках - 99720,72 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 127681,94 грн., а також штрафи відповідно до Договору, штраф (процентна складова) - 27582,97 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру загальною площею 47,70 м.кв., розташовану за адресою АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору міни, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки, з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастравого номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, а відповідач на письмову вимогу іпотекодержателя разом із усіма мешканцями добровільно житлове приміщення не звільнив.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно із ч.2 ст.109 ЖК України вбачається, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відтак ч.2 ст.109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону Про іпотеку підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК України.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира не була придбана за рахунок кредитних коштів, отриманих позичальником.

Крім того, банк не зазначив іншого постійного житлового приміщення, куди відповідачі повинні бути виселені з іпотечного житла. Доказів про наявність у відповідачів іншого житла, крім переданого в іпотеку, суду не надано.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що в іпотеку була передана квартира, яка придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, у звязку з чим відсутні підстави для виселення мешканців зі спірної квартири без надання їм іншого постійного житла.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта про те, що суд не перевірив наявність вільних приміщень з фондів житла для тимчасового проживання у районі мешкання відповідача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази,що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно Цієї ж статті обовязок доказування і подання доказів покладено на сторін по справі.

Інші доводи , приведені в апеляційній скарзі про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича