Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 521/2-3752/11

провадження № 61-35754св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 січня 2017 року у складі судді Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 1999 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просив:

- провести поділ квартири АДРЕСА_1, що належить подружжю на праві спільної часткової власності, та визнати за ним (ОСОБА_3.) право власності на ? її частини;

- стягнути з ОСОБА_4 на його користь 150 000,00 грн витрат, понесених ним на реконструкцію, проведену у квартирах АДРЕСА_2

- стягнути з ОСОБА_4 на його користь витрати, понесені за проведені ремонтні роботи у квартирах АДРЕСА_3 на суму 425 000,00 грн, які були його особистою власністю;

- провести поділ транспортного засобу марки «ISUZU Gemini», 1989 року випуску, кузов НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, та визнати за ним (ОСОБА_3.) право власності на ? його частину.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з таким вирішенням спору, 08 грудня 2016 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2016 року, в якій одночасно просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, посилаючись на те, що копія судового рішення її представником отримана лише 24 листопада 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2016 року апеляційна скарга публічного ОСОБА_4 була залишена без руху і запропоновано заявнику у тридцятиденний строк з дня отримання копії ухвали вказати інші поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Зазначена ухвала суду отримана представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 23 грудня 2016 року.

На виконання вимог ухвали суду від 14 грудня 2016 року представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 подала 20 січня 2017 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з інших причин.

Зокрема, зазначала, що ОСОБА_4 пропустила встановлений законом строк на апеляційне оскарження рішення від 14 листопада 2016 року з поважних причин, оскільки понад п'ятнадцять років проживає за межами України - у Російській Федерації, не володіє державною мовою і їй необхідний був переклад тексту рішення суду з української на російську мову.

Отримавши копію судового рішення, 28 листопада 2016 року, вона звернулась до бюро перекладів та уклала договір про надання перекладацьких послуг із товариством з обмеженою відповідальністю «Вистас», за умовам якого останнє зобов'язалось до 02 грудня 2016 року здійснити переклад з української на російську мову за тарифом «Терміновий» переклад рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 14 листопада 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 січня 2017 року ОСОБА_6 відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії).

З урахуванням того, що наведені заявником підстави пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, інших підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у встановлений строк не вказано, відповідних доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку не надано, суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

У березні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Скарга аргументована тим, що апеляційний суд під час вирішення спору не з'ясував фактичних обставин справи, не надав їм належної правової оцінки, у зв'язку з чим ухвалив судове рішення, яке не відповідає вимогам закону.

Зазначала, що суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_4 не володіє державною мовою, а тому, отримавши повний текст рішення суду першої інстанції 24 листопада 2016 pоку, їй необхідний був час для його перекладу з української на російську мову. Переклад тексту рішення суду від 14 листопада 2016 року ОСОБА_4 отримала лише 02 грудня 2016 pоку й 08 грудня 2016 року була подана апеляційна скарга.

Однак апеляційний суд не надав оцінки зазначеним доводам, а лише обмежився висновком про те, що вказані в заяві причини пропуску строку не можна вважати обґрунтованими та поважними для його поновлення.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 521/2-3752/11 передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов'язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У статтях 73, 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним заявником обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При відхиленні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на незначний пропуск заявником строку на апеляційне оскарження, подання апеляційної скарги через шість днів після отримання перекладу тексту судового рішення на російську мову (пункт 1.3 договору про надання перекладацьких послуг), що свідчить про дійсний її намір оскаржити судове рішення, відсутність інших дій, що свідчать про зловживання процесуальними правами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, тому суд вважає необґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про відхилення клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відмову у відкритті апеляційного провадження.

Отже доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 389, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 січня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанціїдля вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило