Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 521/17607/16-ц

провадження № 61-28771 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого

2017 року у складі судді Жуган Л. В. та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2017 року у складі колегії суддів: Цюри Т. В.,

Сидоренка І. П., Станкевича В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (далі - ТОВ «Інфокс») в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживача та зобов'язання вчинити дії.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона є споживачем послуг

ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з постачання холодної води та водовідведення, що підтверджується договором про надання послуг № 36204 від 26 травня 2009 року, укладеним між нею та відповідачем.

Квартира позивача АДРЕСА_1 обладнана приладами обліку споживання води (далі - водолічильниками) № та № , за якими здійснювалося нарахування та оплата послуг водопостачання та водовідведення до березня 2016 року.

З березня 2016 року відповідач у порушення умов укладеного договору почав проводити нарахування оплати послуг відповідно до норм споживання на одну зареєстровану особу, при цьому з системи ГЕРЦ були видалені дані про наявність водолічильників. Станом на 30 червня 2016 року відповідач нарахував до сплати 669,53 грн, з яких 319,52 грн погашено за рахунок наданої позивачу субсидії, у зв'язку з чим сума боргу становить 350,01 грн.

Причиною нарахування та оплати послуг водопостачання та водовідведення відповідно до нормативів споживання зазначено відсутність чергової повірки водолічильників. Однак, відповідач, на якого відповідно до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі - ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність») покладено обов'язок повірки засобів обліку, здійснити повірку за власний рахунок відмовляється, що призвело до неправильного нарахування плати за послуги водопостачання холодної води та її водовідведення, водовідведення гарячої води.

Ураховуючи наведене ОСОБА_1 просила зобов'язати відповідача протягом трьох днів здійснити за власний рахунок повірку приладів обліку споживання води, установлених у квартирі АДРЕСА_1 та провести перерахунок суми, що підлягає сплаті за обсяг споживання води, згідно показів приладів обліку у зазначеній квартирі, внести зміни до особового рахунку позивача № 96840.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» провести за власний рахунок повірку (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) водолічильника, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, протягом трьох днів з дати набрання законної сили даним рішенням суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність», статтею 17 якого обов'язок з проведення періодичних повірок, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки покладено на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання та за їх рахунок, а тому оскільки відповідач є виконавцем комунальних послуг, безпосередньо надає позивачу послуги з водопостачання та водовідведення води, він зобов'язаний здійснювати повірку засобів вимірювальної техніки. Нарахування позивачу починаючи з березня 2016 року вартості послуг водопостачання згідно норм споживання є обгрунтованим, ураховуючи, що показання водолічильника, який не пройшов перевірку не можна вважати правильними, а близькість показників такого лічильника до істинного значення вимірювальної величини встановити неможливо.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2017 року апеляційні скарги ТОВ «Інфокс» та ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2017 року змінено, викладено резолютивну частину щодо задоволених вимог у новій редакції.

Зобов'язано ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» провести за власний рахунок повірку (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) водолічильників № та № , що знаходяться у квартирі

АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не конкретизовав, повірку якого саме водолічильника необхідно провести відповідачу. Крім того обмеження відповідача у часі проведення повірки трьома днями з дати набрання рішенням суду законної сили, не грунтується на нормах закону.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від

06 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від

29 червня 2017 року у частині відмови у задоволенні позовних, та ухвалити нове рішення про їх задоволення.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій щодо неправильних показань засобів обліку у квартирі позивача грунтуються на припущеннях, а тому не можуть бути покладені в основу судових рішень про відмову у проведенні перерахунку сум, що підлягають сплаті за послуги з водопостачання та водовідведення, а також відмови у внесенні змін до особового рахунку позивача. Крім того залишаючи без задоволення зазначені вимоги, суди не звернули увагу на її тяжкий майновий стан, що визнаний державними органами при призначенні субсидії.

У листопаді 2017 року до касаційного суду надійшли заперечення (відзив)

ТОВ «Інфокс» на касаційну скаргу ОСОБА_1, обгрунтовані тим, що результати вимірювань засобів вимірювальної техніки у сфері поширення державного метрологічного нагляду можна використовувати протягом дії їх свідоцтв про повірку. Якщо строк державної перевірки засобу вимірювальної техніки (лічильника) закінчився, такий прилад, як розрахунковий, застосовуватись не може, а тому подальше нарахування оплати за послуги водопостачання за показаннями простроченого лічильника, у якого закінчився міжповірковий інтервал, не здійснюється.

У липні 2017 року ТОВ «Інфокс» такожзвернулося із касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від

06 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від

29 червня 2017 року у частині задоволених позовних вимог, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що витрати на повірку вимірювальних приладів обліку води не включені до тарифу на послуги з водопостачання та водовідведення, а тому така повірка має здійснюватись споживачем за власний рахунок. До складу витрат відповідача, які включаються до тарифу на послуги водопостачання та водовідведення, включені тільки ті витрати, які несе відповідач у зв'язку з повіркою, опломбуванням, обслуговуванням та ремонтом засобів обліку води, які є його власністю та перебувають на його балансі. Крім того суди попередніх інстанцій не урахували, що питання проведення періодичної повірки засобів обліку води урегульовано укладеним між сторонами договором, зокрема пунктом 3.4.5. якого передбачено, що саме споживач зобов'язаний здійснювати повірку квартирних засобів обліку.

У листопаді 2017 року до касаційного суду надійшли заперечення (відзив) ОСОБА_1 на касаційну скаргу ТОВ «Інфокс», обгрунтовані тим, що на час укладення між нею та ТОВ «Інфокс» договору № 36204 про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води, діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від

21 липня 2005 року № 630 (далі - Постанова), згідно яких саме виконавець зобов'язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), умовами договору не закріплено її обов'язку проводити повірку засобів обліку води за власний рахунок.

Відсутність у ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», а також у наведеній вище Постанові механізму відшкодування витрат на повірку квартирних засобів обліку не звільняє виконавця послуг від обов'язку щодо проведення ним за власний рахунок повірки індивідуальних засобів обліку води.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

22 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційних скаргах та відзивах на них доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ «Інфокс» підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 26 травня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфокс» укладено договір № 36204 про надання послуг постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно пункту 3.4.5. зазначеного договору, споживач зобов'язується проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку.

Згідно акту заміни водолічильників, строк повірки приладів обліку споживання води у квартирі ОСОБА_1 закінчився у ІІ кварталі 2012 року.

З березня 2016 року нарахування ОСОБА_1 вартості послуг водопостачання та водовідведення ТОВ «Інфокс» почало здійснювати відповідно до нормативів споживання, без урахування показань приладів обліку

У липні 2016 року позивач звернулася до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з претензією про проведення повірки приладів обліку води у належній їй квартирі та проведення перерахунку сум, належних до сплати за обсягами спожитої холодної води і водовідведення, за наслідками розгляду якої ТОВ «Інфокс» повідомило, що оскільки обов'язок щодо проведення повірки приладів обліку виник у споживача у третьому кварталі 2012 року і на час виникнення такого обов'язку до тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення не були включені витрати понесені ліцензіатом на повірку засобів обліку води, власниками яких є фізичні особи, у ТОВ «Інфокс» відсутні підстави для здійснення повірки належних ОСОБА_1 квартирних приладів обліку води за рахунок товариства.

Відповідно до частини першої статті 17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Частиною четвертою статті 17 зазначеного Закону передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 1 червня 2011 року затверджено Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Порядок).

Відповідно до положень пункту 16 Порядку (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг споживачам, зокрема витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води.

Таким чином ЗУ«Про метрологію та метрологічну діяльність» та чинним на момент виникнення спірних правовідносин Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) встановлено процедуру здійснення повірки засобів вимірювальної техніки та відшкодування витрат, понесених у зв'язку з її здійсненням.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-60цс 15 від 22 квітня 2015 року.

Таким чином, у зазначеній справі підлягають встановленню, зокрема і обставини щодо включення чи не включення послуг з періодичної повірки квартирних приладів обліку води до складу тарифів на постачання холодної води і водовідведення, водовідведення гарячої води.

Вимоги щодо законності та обгрунтованості рішення суду визначені у статті

213 ЦПК України 2004 року, відповідно до якої законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

У порушення зазначених вимог процесуального закону, суди попередніх інстанційне урахували правових висновків Верховного Суду України у постанові № 6-60цс 15 від 26 жовтня 2016 року, не перевірили доводи ТОВ «Інфокс» про те, що витрати за періодичну повірку засобів обліку не відшкодовуються у зв'язку з не включенням їх до діючих тарифів на водопостачання та водовідведення, і такий обов'язок не передбачений умовами укладеного між сторонами договору про надання послуг з постачання холодної води та водовідведення, водовідведення гарячої води. Процедура встановлення фактичних обставин у справі передбачена процесуальним законом, однак суд першої інстанції таких вимог не дотримався, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку таких порушень не усунув.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Ураховуючи, що Верховний Суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, та надавати оцінку доказам, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій необхідно скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 29 червня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик