Справа № 209/2161/17
Провадження № 2/209/64/18
УХВАЛА

10 травня 2018 року м. Камянське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Шаповал А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про виселення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про виселення. Позивач просить виселити громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований і проживає у житловому будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Котельникова, буд. 17 зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району м.Кам'янське; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.10.2017 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.01.2018 року у звязку з набранням чинності новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Представник відповідача - ОСОБА_2 через канцелярію суду надала клопотання про закриття провадження по справі, посилаючись на п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а також ухвалені рішення між тими самими сторонами, зокрема: рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2010 р. про стягнення заборгованості, заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.12.2011 р. про зміну кредитного договору, ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.10.2015 р., рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.07.2015 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2015 р., рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 16.11.2017 р. про припинення правовідношення та зобов'язання вчинити певні дії, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.01.2018 р. В судовому засіданні підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити.

Представник позивача в підготовче судове засідання зявився, заперечував проти задоволення заявленого представником відповідача клопотання, наголошуючи на відсутності рішення суду, що набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вислухавши представників сторін, вирішуючи заявлене клопотання про закриття провадження по справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно роз'яснень, наведених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен зясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, який перебуває на розгляді (справа № 2/209/1315/17, провадження № 2/209/64/18) є вимога позивача, за яким 22.10.2016 року зареєстроване право власності на спірний будинок, про виселення відповідача із житлового будинку, який розташований з адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Котельникова, буд. 17, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичних осіб Адміністрації Дніпровського району м.Кам'янське. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує, посилаючись на ст. 109 ЖК УРСР, а також на ст. 40 Закону України "Про іпотеку".

Так, відповідно до ст. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

При цьому, зі змісту наданих в обгрунтування заявленого клопотання представником відповідача рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.07.2015 р. та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2015 р. у справі № 209/1010/15-ц, провадження № 2/209/847/15 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про припинення зобовязання, вбачається, що предметом позову ПАТ КБ "ПриватБанк" є звернення стягнення на будинок, загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Котельникова, 17, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року в розмірі 400835,24 грн., шляхом продажу позивачем вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року), з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Котельникова, 17.

Так, підставою первинного позову у справі № 209/1010/15-ц, провадження № 2/209/847/15 є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, у зв'язку із чим позивач просив суд звернути стягення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року.

Зі змісту ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2015 р. вбачається, що колегія звертає особливу увагу, що позов про звернення стягнення на будинок №17 по вул. Котельникова у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області заявлено банком на підставі договору іпотеки №DZE0GA00000292, укладеного 30 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_3 Викладене стверджується змістом первинної позовної заяви банку (а.с. 4 5); матеріали справи не містять заяв про уточнення чи доповнення позовних вимог банку. Суду надана копія, укладеного у письмовій нотаріальній формі, договору іпотеки від 06 грудня 2006 року без номеру, згідно якого, в порядку забезпечення виконання умов кредитного договору №DZE0GA00000292 від 30 листопада 2006 року, відповідач ОСОБА_3 надав в іпотеку ЗАТ КБ «ПриватБанк» нерухоме майно житловий будинок загальною площею 65,4 км.м, житловою площею 54,8 кв.м, який розташований по вул. Котельникова, 17 у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області (а.с. 18 20, 45 - 47). Колегія наголошує, що позов про звернення стягнення на будинок №17 по вул. Котельникова у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на підставі договору іпотеки від 06.12.2006 року (без номеру) банком не заявлено. Наведене вище свідчить про відсутність підстав для задоволення первісного позову банку по звернення стягнення на будинок №17 по вул. Котельникова у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на підставі договору іпотеки №DZE0GA00000292, укладеного 30 листопада 2006 року між КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 Позовна вимога банку про виселення осіб, що зареєстровані, проживають у вказаному вище будинку є похідною від вимоги про звернення стягнення, тому також не підлягає задоволенню.

За офіційною інформацією, отриманої із сайту Судова влада України вищевказана цивільна справа перебуває на розгляді Верховного Суду, яким ухвалою від 18.04.2018 року зупинено касаційне провадження до закінчення розгляду Великою Палатою ВС справи № 444/9519/12-ц.

Інші надані представником відповідача рішення ухвалені судами з інших підстав та предмету позову, тому не мають правового значення при вирішенні заявленого клопотання про закриття провадження.

Згідно п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Суд зазначає, що застосування п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України обумовлено неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, і по друге властивістю рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи те, що рішення на які посилається представник відповідача, а саме: рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.07.2015 р., мають інші підстави позову, враховуючи те, що позивачем раніше не подавався позов з таким самим предметом і з тих самих підстав, отже п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у даному випадку не може бути застосований.

Керуючись ст. ст.255, 258-261 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про закриття провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про виселення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Решетник