РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання - Д'яковичу О.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участі відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, зобов'язання до вчинення певних дій

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, зобов'язання до вчинення певних дій .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 6.07.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 посилається на те, що 28.04.2014 року реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності власниками означеної квартири по 1/3 частині є: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

Позивач стверджує що означене свідоцтво про право власності з 21 січня 2017 року знаходиться у відповідача, який відмовляється передати його їй для проведення оцінки АДРЕСА_1. ОСОБА_2 чинить перешкоди у здійсненні її права користування означеною квартирою.

Просить зобов'язати ОСОБА_2 не чинити позивачу у користуванні 1/3 частини АДРЕСА_1 та надати їй свідоцтво про право власності та технічний паспорт на означену квартиру.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, вказавши, що її права порушені. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що він є співвласником АДРЕСА_1, яку подружжя придбало у період шлюбу . В означеній квартирі проживає ОСОБА_1 та їх неповнолітній син.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів №2,4,7, та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України гарантується право звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні належним на праві власності житловим будинком.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що 28.04.2014 року реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності власниками означеної квартири по 1/3 частині є: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

ОСОБА_1 стверджує що означене свідоцтво про право власності з 21 січня 2017 року знаходиться у відповідача, який відмовляється передати його їй для проведення оцінки АДРЕСА_1. ОСОБА_2 своїми діями чинить позивачу перешкоди у здійсненні її права користування означеною квартирою.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено способи захисту цивільних прав та інтересу .

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не відповідають вимогам ст. 16 Цивільного кодексу України, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

ОСОБА_2, як співвласник квартири АДРЕСА_1, має право на свідоцтво про право власності на означену квартиру.

Керуючись ст.ст. 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 9, 150, Житлового кодексу України, ст.ст. 16, 391 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, зобов'язання до вчинення певних дій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення виготовлено 17.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Логінова С.М.