набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/125/18
Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:
головуючої судді: Пилипенко І.О.,
за участю секретаря судових засідань - Ткаченко Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 травня 2013 року зареєстрованого в реєстрі за №776 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3987010 від 27 травня 2013 року. Відповідач по справі є її сином, який зареєстрований в будинку з 2009 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з липня 2009 року і по теперішній час. Просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з зазначених у позові підстав та пояснила, що з 2009 року відповідач жодного разу не приїздив до місця своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1; один раз в місяць дзвонить із прихованого номеру та повідомляє їй, що він знаходиться у м.Києві.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, пояснення позивача, свідків та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2013 року реєстраційний номер 776, посвідченого державним нотаріусом Чаплинської державної нотаріальної контори Херсонської області Заворотченко А.І. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2013 року за №3987010 позивачка ОСОБА_2 є власником житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно витягу з домової книги житлового будинку проживаючих за адресою: АДРЕСА_1 у будинку зареєстровані: позивачка ОСОБА_2 та її син відповідач ОСОБА_3
Відповідно до акту фактичного проживання в житловому приміщенні від 30 січня 2018 року, складеного комісією у складі Поліщука В.М. - заступника селищного голови, Ващенко Н.О. - інспектора житлового фонду, Нечай Г.С. - члена житлово-побутової комісії за свідченнями квартиронаймачів сусідніх кімнат ОСОБА_8, ОСОБА_9 у будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2010 року хоча фактично зареєстрований ОСОБА_3, 1980 року народження.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки з 2008 року, вона достовірно знає, що коли чоловік позивачки захворів у 2009 році їх син ОСОБА_3 приїжджав один раз. Після цієї дати до будинку батьків не приїжджав. Чоловік позивачки помер у 2012 року, однак на похорон син також не приїхав.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки більше 10 років. Жодного разу не бачила її сина з того часу як вони з чоловіком придбали будинок. Чоловік позивачки помер у 2012 році, однак син на похорон батька не приїздив.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3, який є сином позивачки не проживає у спірному приміщенні з 2010 року, що підтверджується актом не проживання від 30 січня 2018 року.
Окрім того, дані обставини підтверджуються показами свідків.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач з 2010 року в спірному будинку не проживає без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користуються більше визначеного законодавством строку, а його реєстрація у жилому будинку за адресою: АДРЕСА_1 перешкоджає позивачці ОСОБА_3 у реалізації її права власності на вказаний жилий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280-281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте Чаплинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.О. Пилипенко