Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1566/18

15 листопада 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку загалього позовного провадження в судовому засіданні в залі суду м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності від 18.11.2008 року їй належить на праві приватної власності трьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зазначеному житлі зареєстровані вона, її син ОСОБА_5 та відповідач її рідний брат ОСОБА_3 - ОСОБА_4 В жовтні 2011 року вона зверталася до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстрації. Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.02.2012р. в позові було відмовлено. Свою відмову суд вмотивував тим, що відповідач іншого житла не має, а квартира АДРЕСА_2 є його постійним місцем проживання.

В даному позові нею ставиться питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою в зв'язку з тим, що з 2012 р. після постановленого рішення суду від 20.02.2012 року її рідний брат ОСОБА_3 - ОСОБА_4 виїхав за кордон, де має постійне місце проживання. В квартирі з 2012р. по даний час не проживає. Участі в утриманні квартири не бере, комунальні послуги не оплачує, не несе інших витрат по утриманню будинку.

Реєстрація відповідача у вказаному домоволодінні порушує її права та законні інтереси як власника, оскільки вона не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та просять визнати ОСОБА_3 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 18.11.2008 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності трьохкімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, про свідчить копія свідоцтва про право власності та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5-6).

Згідно копії будинкової книги № 2 за адресою вул.16 Липня, буд.40 кв.2, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область в вказаному домоволодінні, зареєстровані позивач ОСОБА_1Б, син ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (а.с. 9-11).

Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.02.2012р. позивачу в позові було відмовлено. Свою відмову суд вмотивував тим, що відповідач іншого житла не має, а квартира АДРЕСА_2 є його постійним місцем проживання.(а.с.13)

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 ставить питання про визнання відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою в зв'язку з тим, що з 2012 р. після постановленого рішення суду від 20.02.2012 року її рідний брат ОСОБА_3 - ОСОБА_4 виїхав за кордон, де має постійне місце проживання. В вказаній квартирі з 2012р. по даний час ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не проживає. Участі в утриманні квартири не бере, комунальні послуги не оплачує, не несе інших витрат по утриманню будинку.

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сімї відповідач ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, однак за вказаною адресою не проживає більше 5 років . (а.с. 12 , 39-44).

Вказані обставини також ствердили допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_8 та ОСОБА_9, показання яких логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника житла таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач не реалізовує своє право користування вказаним житлом, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не існує жодних домовленостей щодо збереження за ним права користування житлом у разі його відсутності за місцем реєстрації понад один рік у належному позивачці на праві приватної власності домоволодіння, що знаходиться в смт.Делятин вул.16 Липня, 40/2, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Реєстрація відповідача у належному позивачу на праві власності житловому будинку створює позивачу перешкоду у здійсненні ним права власності, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 319, 346, 391, ч.2 405 ЦК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 76, 79, 80, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282,289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовільнити.

Визнати ОСОБА_3 - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: смт.Делятин вул. 16 Липня, 40/2 Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Міськевич О.Я.