АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/1745/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Вербової І.М., Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

за участю: представників позивача:

Київської міської ради Власенко І.І.

Прокуратури міста Києва Стретович М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року постановлену під головуванням судді Печерського районного суду міста Києва Новак Р.В.

у справі № 757/29453/17-ц за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури № 6 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 про повернення земельної ділянки.

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури №6 в інтересах держави в особі Київської міської ради, звернувся до ОСОБА_3 з позовом про повернення земельної ділянки.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року було відкрито провадження у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник відповідача подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та прийняття нової постанови про направлення справи за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначаючи, що на підставі ст. 109 ЦПК України, даний позов мав бути пред'явлений за зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме в Дарницькому районному суді міста Києва.

20.02.2018 року Апеляційним судом міста Києва отримано відзив представника позивача на апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 Заперечуючи проти її доводів, представник вказував, що оскільки предметом позову є земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, то судом першої інстанції вірно застосовано положення ст. 114 ЦПК України, яка передбачає, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його частини.

Відповідно до п. 8 ч.1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 - VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним, справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року.

Представники позивача не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення.

Представник відповідача будучи повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвала суду першої інстанції постановлена 29 травня 2017 року, відтак питання щодо відкриття провадження вирішувалося за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2004 року.

Відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що даний спір підсудний Печерському районному суду м. Києва.

Звертаючись з апеляційною скаргою представник відповідача вказував на те, що на підставі ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або місцем її перебування. Оскільки відповідач зареєстрований в Дарницькому районі м. Києва, відтак позов мав бути пред'явлений в Дарницький районний суд міста Києва.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

Статтею 114 ЦПК України ( в редакції 2004 року ) - ст. 30 ЦПК в редакції Закону № 2147 -У111 від 03 жовтня 2017 року, визначена виключна підсудність справ, а саме позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п 41. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вказувалось, що перелік справ за якими визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 42 даної постанови визначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є спір з приводу повернення земельної ділянки, тобто нерухомого майна, яке розташовано за адресою: місто Київ вулиця Мічуріна, 44, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва.

Зазначене вище свідчить про дотримання судом першої інстанції правил підсудності при відкритті провадження у справі за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури № 6 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_3 про повернення земельної ділянки.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування зх. Доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 372, 374, 375, 381- 383, 384 ЦПК України, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - У111, п. 8 розділу Х111 «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147 - У111 від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 квітня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: