Провадження № 2/727/124/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» про стягнення недорахованої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 медичної установи «Міської стоматологічної поліклініки» про стягнення недорахованої заробітної плати. Вказує, що згідно наказу №61к від 23.07.1990 року вона прийнята на роботу в КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» на посаду зубного техніка на 0,5 ставки.

Наказом №33-зв від 17.11.2015 року позивача було звільнено з роботи у звязку із скороченням чисельності працівників по п.1 ст.40 КЗпП.

Наказом №110-к від 08.08.2016 року зазначений запис було визнано недійсним та позивачку поновлено на роботі.

Вказує, що згідно п.1.1. Статуту, затвердженого рішенням 58 сесії Чернівецької міської ради №1466 від 14.10.2010 року та згідно з чинним законодавством України КМУ "Міська стоматологічна поліклініка" є бюджетною установою охорони здоров'я, заснованою на власності територіальної громади м.Чернівців, яка повністю утримується за рахунок коштів міського бюджету та є неприбутковою.

Згідно п.п.1.3., 1.5 Статуту засновником установи є Чернівецька міська рада. Координацію діяльності Установи здійснює управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради.

Згідно п.п.6.1., 6.2., 6.7. Статуту керівництво установою здійснює головний лікар відповідно до вимог чинного законодавства України і положень цього Статуту на основі поєднань прав Засновника щодо господарського використання майна та принципів самоврядування трудового колективу. Засновник здійснює свої права Установи через департамент економіки міської ради, а в частині оперативного керівництва діяльністю Установи - через управління охорони здоров'я міської ради. У складі установи функціонує ортопедичне відділення з зуботехнічною лабораторією на умовах госпрозрахунку. Ортопедичне відділення має окремий розрахунковий рахунок в органах Державного казначейства України.

Згідно п.6.19. Статуту умови праці та відпочинку працівників Установи визначаються відповідно до чинного законодавства України. Персонал Установи підлягає соціальному та пенсійному забезпеченню в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України. Заробітна плата працівників Установи не може бути нижчою за встановлений чинним законодавством України мінімальний рівень заробітної плати.

Вказує, що відповідачем допускаються порушення положень, які визначені Статутом та вимог чинного законодавства, щодо виплати їй заробітної плати.

Свої твердження обґрунтовує ст.ст.1, 3, 3-1, 4, 21, 22 Закону України «Про оплату праці», п.п.4, 5, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року.

Вказує на те, що їй визначена відрядна система оплати праці, згідно якої заробітна плата прямо пропорційна кількості виробленої продукції чи виконаної роботи і що вже на протязі тривалого часу відповідачем йому нараховується та виплачується заробітна плата, розмір якої менший за встановлену законом та Статутом поліклініки мінімальну заробітну плату, а також, що нею не виконуються норми виробітку по вині відповідача.

Посилається на те, що відповідно до п.п.6.8.12., 6.8.14 Статуту головний лікар Установи встановлює форми організації праці працівників, здійснює атестацію та раціоналізацію робочих місць, визначає їх необхідну кількість. Несе персональну відповідальність за стан і діяльність Установи, за додержання вимог чинного законодавства, рішень Чернівецької міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень Чернівецького міського голови, наказів Управління та цього Статуту, за результатами своєї діяльності, в тому числі, за цільове використання бюджетних коштів, за організацію виконання кошторису витрат і фінансових планів Установи.

Відповідно до п.1.3. Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого Наказом МОЗ України №117 від 29.03.2002 року головний лікар обласної, центральної міської, міської, центральної районної та районної лікарень здійснює керівництво лікувально-профілактичним закладом відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів, що визначають діяльність підприємств, установ і організацій охорони здоров'я. Організовує лікувально-профілактичну, адміністративно-господарську та фінансову діяльність закладу. Співпрацює з органами управління, місцевою владою, суміжними медичними закладами та забезпечує взаємодію підрозділів лікувально-профілактичного закладу. Організовує роботу з добору, розстановки і використання медичних кадрів, забезпечує своєчасне підвищення їх кваліфікації. Створює належні виробничі умови, забезпечує додержання співробітниками правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці та протипожежного захисту. Аналізує показники роботи закладу, вживає заходів щодо їх оптимізації, видає відповідні директивні документи з цього питання.

Зазначає, що питання про навантаження роботою техніків зубних вже вирішується тривалий час керівництвом поліклініки.

Так, на підставі п.4.5. Положення про управління охорони здоров'я міської ради начальником управління був виданий наказ №205 від 18.11.2015 року про зобов'язання Головного лікаря КМУ "Міська стоматологічна поліклініка" ОСОБА_3 скасувати наказ установи №119-к від 07.08.2015 року; розробити та затвердити локальний документ, регламентуючий рівномірний розподіл навантаження на зубних техніків та керуватися ним в подальшому, при розгляді питання оцінки продуктивності праці зубних техніків.

В подальшому, в зв'язку з невиконанням Головним лікарем поліклініки даного наказу начальником управління ОСОБА_4 25.11.2015 року за вих.№07/03-1072 була направлена Чернівецькому міському голові ОСОБА_5 доповідна.

Вказує на те, що 15 грудня 2015 року головним лікарем поліклініки ОСОБА_3 підписаний наказ №136 про затвердження Положення про порядок видачі нарядів на виконання робіт, який визнано незаконним та скасовано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 травня 2016 року. Також вказує на те, що 17 листопада 2016 року в.о. головного лікаря ОСОБА_6 був підписаний наказ №131 "Про організацію контролю за розподілом нарядів на виконання робіт в зуботехнічній лабораторії", згідно якого визначено умови рівномірного навантаження техніків зубних зуботехнічними роботами, який скасований рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 січня 2017 року.

Позивач стверджує, що на сьогоднішній день робота поліклініки поставлена таким чином, що видача нарядів на виконання робіт техніками зубними продовжується покладатися на лікарів - стоматологів-ортопедів ортопедичного відділення. Таким чином, розподіл зубопротезних робіт між техніками зубними є нерівномірним.

ОСОБА_1 того, на підставі колективного звернення КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» наказом Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради від 06.07.2017 року №159 було створено комісію, в ході роботи якої встановлено, що відповідно до КзПП (ст.111, ст.113) зубні техніки регулярно перебувають у вимушеному «простої» не з власної вини. Керівником установи ситуація не аналізується та не приймається ефективні управлінські рішення для покращення ситуації.

Вважає, що ненадання їй, як зубному техніку замовлень на виготовлення зубних протезів свідчить про умисне невиконання відповідачем обов'язків працедавця.

На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь недоплачену заробітну плату за період з 01 січня 2015 року по 31 жовтня 2017 року в розмірі 15447,36 грн., в якості мінімальної державної гарантії оплати праці.

Позивач в судове засідання, призначене на 10.05.2018 року, не зявилась, спрямувавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримує, просить суд його задовольнити. Будучи присутньою в ході розгляду справи вказала суду, що працює зубним техніком з 1990 року в КМУ «Міська стоматологічна поліклініка». В ході своєї діяльності вона завжди старалась гідно працювати, однак завжди залежала від лікарів, які дають роботу. Як тільки установою почав керувати ОСОБА_3 (приблизно у 2014 році), відтоді у них почався хаос. Наскільки їй відомо неофіційно був наказ від керівника з приводу того, щоб лікарі надавали роботу тільки визначеним зубним технікам. Таким чином, деякі зубні техніки виконують 150% плану, інші (як позивач) по 50% плану роботи. Вважала, що має право на мінімальну заробітну плату. Не заперечувала, що за її роботу їй платили правильно. Представник позивача в судовому засіданні вказала суду, що в даному випадку відсутня вина працівника у невиконанні плану. Вказала, що на колективне звернення колективу зубних техніків КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» їм надана відповідь, що порушень не виявлено. При цьому, представник позивача звертала увагу суду на те, що хоча КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» і є госпрозрахунковою організацією, однак позивач з наданими їй обсягами роботи справлялась та план виконувала, а тому повинна отримувати заробітну плату на рівні не нижчому ніж мінімальна заробітна плата.

Представники відповідача в судове засідання не зявились, однак спрямували до суду заяву, згідно якої вимоги позову ОСОБА_1 не визнають, просять відмовити в задоволенні позову, а також просять справу розглянути у їх відсутність. Також у наданому суду відзиві на позов представник відповідача зазначає, що твердження позивача про порушення відповідачем статей 1, 3-1, 21, 22 Закону України «Про оплату праці» не відповідає дійсності, оскільки діючі тарифи при відрядній оплаті праці для всіх техніків зубних у т.ч. і для позивача розроблені з таким розрахунком, що при 100% виконанні працівником плану розмір зарплати перевищуватиме законодавчо встановлений в Україні розмір мінімальної заробітної плати, що підтверджується тарифікаційним списком. Вказаний тарифікаційний список є підставою для нарахування та виплати заробітної плати. Згідно тарифікаційного списку при 100% виконанні плану, у 2017 році позивачу була б нарахована заробітна плата у сумі 1799,20 грн. на місяць. А враховуючи, що позивач працює на умовах неповного робочого дня - на 0,5 ставки - зарплата за місяць при повній ставці становила б 3598,40грн., що забезпечує гарантії отримання заробітної плати на рівні не нижче встановленого законодавством мінімуму. Вказує, що є неправомірним і прямо суперечить чинному законодавству України твердження позивача, що при визначенні розміру заробітної плати не потрібно включати надбавки. Згідно ч.2 ст.3-1 Закону України «Про оплату праці» для забезпечення мінімального розміру заробітної плати не враховуються доплати за роботу в несприятливих умовах праці та підвищеного ризику для здоров'я, за роботу в нічний та надурочний час, роз'їзний характер робіт, премії до святкових і ювілейних дат.

Зазначає, що правильність нарахування відповідачем заробітної плати підтверджується цільовими перевірками, зокрема, Актом від 18.08.2014 року №04-40/80 Державної фінансової інспекції України в Чернівецькій області, яким встановлено правильність нарахування заробітної плати та встановлення тарифів, які застосовувалися також і в 2015 році; Довідкою від 22.09.2016 року «Про результати перевірки щодо своєчасного запровадження мінімальних гарантій, дотримання законодавства з питань оплати праці та соціального захисту працюючих у комунальній медичній установі «Міська стоматологічна поліклініка», проведеної Департаментом праці та соціального захисту населення ЧМР.

ОСОБА_1 того, листом від 23.08.2017 року №2202/0/04-217 Управління Держпраці у Чернівецькій області повідомлено, що у результаті перевірки, проведеної управлінням за заявою працівників установи про порушення законодавства з питань оплати праці - порушень не виявлено.

Також вказує, що правомірність нарахування заробітної плати також встановлена судовими рішеннями по справі №727/9626/15-ц, зокрема, ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23.08.2016 року, яка залишена в силі ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року.

ОСОБА_1 цього, вказує на те, що розмір заробітної плати, яка підлягає нарахуванню позивачу прямо-пропорційний виконанню плану умовних одиниць праці (надалі УОП). Вказані нормативи УОП для всіх працівників установи встановлені у відповідності до наказів по установі: №79 від 26.11.2014 року; №80 від 26.11.2014 року, №94 від 29.12.2014 року та №06 від 13.01.2017 року. Нарахування позивачу заробітної плати за період позову у розмірі нижчому, ніж мінімальна заробітна плата пов'язана виключно з тим, що позивачем не виконувався план УОП, що підтверджується копією «Особового рахунку працівника» - позивача - за 2015 - 2017 роки, та зведеними відомостями нарядів позивача за період з 01.02.2015 року по 31.10.2017 року.

Стверджує, що невиконання плану УОП позивачем залежить виключно від нього та його професійних здібностей. Виключно лікарі-стоматологи несуть відповідальність перед пацієнтами за якість та строки виконання робіт, а також за гарантійний термін експлуатації протезів зубних. Саме тому виключно лікарям-стоматологам належить право визначення техніка зубного який може вчасно і якісно виконати ті чи інші зуботехнічні роботи.

ОСОБА_1 цього, вказує що згідно Колективного Договору відповідача: Адміністрація зобов'язується створити умови для стабільної і ефективної діяльності трудового колективу для надання належного гарантованого рівня медико-санітарної допомоги, своєчасно та у повному обсязі забезпечити працівників матеріально-технічними ресурсами, необхідними для виконання трудових обов'язків та створення належних умов праці. (п.2.1). Адміністрація зобов'язується своєчасно затверджувати штатний розклад і посадові оклади працівників з діючими схемами на основі Єдиної тарифної сітки. (п.4.8.1.)

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку «Роботодавець зобов'язаний: «4.1.1. виплачувати заробітну плату двічі на місяць: «основна» зарплата - з 27 до 01 числа місяця, наступного за звітним, та аванс з 14 до 19 числа; 4.1.2. правильно організовувати працю працівників, щоб кожен працював за своєю спеціальністю і кваліфікацією, мав закріплене за ним робоче місце, своєчасно, до початку роботи, що доручається, був ознайомлений із встановленим завданням, забезпечувати здорові і безпечні умови праці, справний стан інструментів, обладнання та устаткування, а також нормативні запаси сировини, ліків, засобів медичного призначення, матеріали та інші ресурси, необхідні для безперебійної і ритмічної роботи. Також, що згідно внутрішніх нормативних документів відповідача він зобов'язується забезпечити працівника робочим місцем та всіма необхідними матеріалами для виконання поставлених на працівника його посадових обов'язків. Вважає, що твердження позивача, про порушення відповідачем чинного законодавства, прав і законних інтересів позивача є безпідставним. Зазначив, що твердження позивача про необхідність наявності внутрішнього нормативного акта, яким би встановлювався рівномірний розподіл робіт спростовується ухвалою від 23.08.2016 року Апеляційного суду Чернівецької області, листами Головного позаштатного спеціаліста ДОЗ Чернівецької ОДА ОСОБА_7 та головного позаштатного стоматолога-ортопеда МОЗ України, доктора медичних наук, професора - ОСОБА_8.

Посилання позивача на Розпорядження №205 від 18.11.2015 року начальника головного управління охорони здоров'я (надалі Розпорядження 205) вважає безпідставним, оскільки вказаним наказом відповідачу було запропоновано скасувати Наказ №119-к від 18.11.2015 року та розробити локальний нормативний акт по рівномірному розподілу робіт між техніками зубними. Однак вищевказаними судовими рішеннями по справі №727/9626/15ц було відмовлено у визнанні наказу №119 від 18.11.2015 року незаконним та встановлено незаконність вимоги про створення вищевказаного локального акта. Таким чином приписи, зазначені в Розпорядженні 205 є незаконними, а незаконні розпорядження не підлягають виконанню. Посилання позивача на скасування наказу №131 від 17.11.2016 року у зв'язку із визнанням його відповідачем вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки рішення суду ухвалене у відповідності до вимог законодавства, чинного в Україні, у тому числі, у відповідності до вимог міжнародних конвенцій, ратифікованих Україною. Просили відмовити в задоволенні позову.

Позивач у відповіді на відзив заперечила твердження відповідача та надала пояснення аналогічні, що зазначені в позовній заяві.

Відповідач в запереченні на відповідь на відзив виклав аналогічні пояснення, що і у відзиві на позов.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працює лікарем-стоматологом у КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» 6 років. Починаючи працювати в установі він шукав собі зубного техніка та давав позивачці декілька разів роботу, однак результат йому не зовсім сподобався. Разом з тим, вказав на те, що позивачка за роботою до нього не зверталась. Ствердив, що на даний час працює з обраними ним зубними техніками та жодних негласних вказівок з приводу того, кому давати роботу йому від керівництва не надходило. Також свідок жодних нарікань на роботу позивачки не чув.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що працює в КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» лікарем-стоматологом 14 років. Вказав, що всім зубним технікам, які працюють в установі дати роботу неможливо. Лікарі в основному дають роботу тим зубним технікам, яким довіряють. Ствердив, що йому жодних негласних вказівок з приводу того, кому із зубних техніків давати роботу ніхто не давав. Чому позивачка не має роботи йому не відомо та особисто до нього позивач з приводу надання їй роботи не зверталась.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наведених нижче підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно наказу №61к від 23.07.1990 року прийнята на роботу в КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» на посаду зубного техніка на 0,5 ставки, наказом №33-зв від 17.11.2015 року позивача було звільнено з роботи у звязку із скороченням чисельності працівників по п.1 ст.40 КЗпП. Також, наказом №110-к від 08.08.2016 року попередній запис було визнано недійсним та позивачку поновлено на роботі, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.20-21).

Згідно довідки про доходи (а.с.22) позивачці у 2015 року нараховано заробітну плату в розмірі 7795,58 грн., у 2016 року позивачці нараховано заробітну плату в розмірі 1989,69 грн. та у 2017 року позивачці нараховано заробітну плату в розмірі 4351,58 грн.

Пунктом 1.1 Статуту, затвердженого рішенням 58 сесії Чернівецької міської ради №1466 від 14.10.2010 року визначено, що КМУ "Міська стоматологічна поліклініка" є бюджетною установою охорони здоров'я, заснованою на власності територіальної громади м.Чернівців, яка повністю утримується за рахунок коштів міського бюджету та є неприбутковою (а.с.23-24).

Засновником установи є Чернівецька міська рада. Координацію діяльності Установи здійснює управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради (п.п.1.3., 1.5 Статуту). Засновник здійснює свої права Установи через департамент економіки міської ради, а в частині оперативного керівництва діяльністю Установи - через управління охорони здоров'я міської ради.

У складі установи функціонує ортопедичне відділення з зуботехнічною лабораторією на умовах госпрозрахунку. Ортопедичне відділення має окремий розрахунковий рахунок в органах Державного казначейства України (п.6.7 Статуту).

Згідно п.6.19 Статуту умови праці та відпочинку працівників Установи визначаються відповідно до чинного законодавства України. Персонал Установи підлягає соціальному та пенсійному забезпеченню в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України. Заробітна плата працівників Установи не може бути нижчою за встановлений чинним законодавством України мінімальний рівень заробітної плати.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства праці та соціальної політики України №308/519 від 05.10.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» затверджено Умови оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери (а.с.45-46) та відповідно затверджено тарифікаційний список працівників ортопедичного відділення відповідача з 05.01.2017 року (а.с.47-52).

Відповідно до умов Колективного Договору адміністрації та профспілкового комітету міської стоматологічної поліклініки на 2017-2018 роки (а.с.158-163): Адміністрація зобов'язується створити умови для стабільної і ефективної діяльності трудового колективу для надання належного гарантованого рівня медико-санітарної допомоги, своєчасно та у повному обсязі забезпечити працівників матеріально-технічними ресурсами, необхідними для виконання трудових обов'язків та створення належних умов праці. (п.2.1). Адміністрація зобов'язується: своєчасно затверджувати штатний розклад і посадові оклади працівників з діючими схемами на основі Єдиної тарифної сітки. (п.4.8.1.)

Згідно пункту 4.9 зазначеного Колективного договору у поліклініці для лікарів ортопедичного відділення і зубних техніків встановлено відрядно-преміальну оплату праці, при якій для вказаних працівників розмір заробітної плати визначається від фактично виконаних обсягів робіт. Решта працівників отримує заробітну плату у розмірі посадового окладу встановленого штатним розписом установи.

Наказами №79 від 26.11.2014 року «Про норми навантаження технікам зубним ортопедичного відділення»; №80 від 26.11.2014 року «Про норми навантаження лікарів-стоматологів-ортопедів, техніків зубних»; №94 від 29.12.2014 року «Про норми навантаження», встановлено, що розмір заробітної плати зубних техніків прямо-пропорційний виконанню плану умовних одиниць праці (надалі УОП) (а.с.72-77).

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно - правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно статті 90 КЗпП України при відрядній оплаті праці розцінки визначаються виходячи з установлених розрядів роботи, тарифних ставок (окладів) і норм виробітку (норм часу). Відрядна розцінка визначається шляхом ділення погодинної (денної) тарифної ставки, яка відповідає розряду роботи, що виконується, на погодинну (денну) норму виробітку. Відрядна розцінка може бути визначена також шляхом множення погодинної (денної) тарифної ставки, яка відповідає розряду роботи, що виконується, на встановлену норму часу в годинах або днях.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Відповідно до ст.3-1 Закону України «Про оплату праці» (Закон доповнено статтею 3-1 згідно із Законом України від 06.12.2016 р. N 1774-УІІІ), яка набрала чинності 01.01.2017 року, розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати. Якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати. Якщо розмір заробітної плати у зв'язку з періодичністю виплати її складових є нижчим за розмір мінімальної заробітної плати, проводиться доплата до рівня мінімальної заробітної плати.

Разом з цим, пунктом 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 pоку №1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 гривень.

Пунктом 5 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 pоку №1774-VII1 встановлено, що до внесення змін до колективних договорів угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника (частина 2 статті 21).

При цьому, вина працівника має значення лише відносно браку та інших встановлених законом причин, тому посилання ОСОБА_1 на відсутність її вини не має значення до спірних трудових відносин в рамках цього спору.

Зазначені нормативні документи спростовують твердження позивача, що оплата праці за відрядно-преміальною системою суперечила Статуту чи нормам законодавства.

Так, судом встановлено, що відповідачем, КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», норми виробітку при відрядній оплаті праці технікам зубним ортопедичного відділення прив'язано до виконання ними плану умовних одиниць праці. Таким чином, заробітна плата позивача безпосередньо залежить від обсягу виконаних робіт та відсотків виконання виробничого плану.

З матеріалів справи, зокрема, з «Особового рахунку працівника ОСОБА_1К.» за період 2015 - 2017 роки (а.с.81-83) та зведених відомостей нарядів за період з 01.02.2015 року по 31.10.2017 року (а.с.78-80, 84-110) вбачається, що позивачем практично не виконувався план УОП. Заробітна плата позивачці нараховувалась та виплачувалась відповідно до обсягу виконаних робіт (виконання ним плану УОП).

Таким чином, розміри нарахованої та виплаченої заробітної плати позивачці, у спірний період, були нижчим за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати (прожиткового мінімуму) лише у зв'язку з не виконанням нею місячної норми праці (плану УОП).

При цьому, спору між сторонами щодо нарахування оплати за практично виконаний план УОП не виникало та вимоги таким не обґрунтовувалися.

Отже, посилання позивача про те, що її заробітна плата повинна становити розмір мінімальної заробітної плати з врахуванням 0,5 ставки (з січня 2015 року по верпень 2015 року 609 грн., з вересня 2015 року по листопад 2016 року 689 грн., у грудні 2016 року 800 грн., з січня 2017 року по жовтень 2017 року 1600 грн.) є необґрунтованими та суперечать вищезазначеним нормам КЗпП України та Закону України «Про оплату праці», Колективного Договору адміністрації та профспілкового комітету міської стоматологічної поліклініки на 2017-2018 роки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем при виплаті заробітної плати позивачці дотримано норми трудового законодавства.

З приводу тверджень позивачки про те, що зубні техніки регулярно перебувають у вимушеному простої не з власної вини, що керівництвом установи не аналізується ситуація, не приймаються ефективні рішення, тривалий час не вирішується питання рівномірності розподілу зубопротезних робіт між зубними техніками та умисного невиконання відповідачем обов'язків працедавця, суд дослідивши матеріали справи та надавши належну оцінку наявним доказам в матеріалах справи, зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у справах за позовами про оплату простою необхідно виходити як із правил ст.113 КЗпП України, так і з відповідних норм інших актів законодавства, маючи на увазі, зокрема, що оплата часу простою не з вини працівника у розмірі не нижче двох третин тарифної ставки встановленого йому розряду ставиться у залежність від повідомлення ним про початок простою власника або уповноважений ним орган (бригадира, майстра, інших службових осіб) у тому разі, коли не йдеться про простій певного структурного підрозділу чи всього підприємства. Однак, жодного акту щодо фіксації простою КМУ «Міської стоматологічної поліклініки» виявлено не було, як і не було видано наказу щодо простою.

ОСОБА_1 цього, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці 15.06.2016 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23.08.2016 року та ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», треті особи: Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради, ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13, про визнання наказів про скорочення чисельності працівників та звільнення незаконними, поновлення на роботі; за позовом ОСОБА_14 до КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання наказу про скорочення працівників незаконним, у позовних вимогах відмовлено в повному обсязі (а.с.66-71). По зазначеній цивільній справі судами різних інстанцій встановлено, що відсутність внутрішнього документу відповідача, який би регламентував рівномірний розподіл навантаження на зубних техніків є безпідставним, оскільки: наявність такого документу не передбачена жодним нормативним актом і при визначенні продуктивності праці відповідач правомірно керується результатами виконання працівниками плану умовних одиниць праці (УОП) які встановлюються керівником закладу охорони здоров'я (незалежно від наявності чи відсутності загальнодержавного нормативного акта) з урахуванням необхідності забезпечення рентабельності діяльності установи. ОСОБА_1 того, створення вказаного нормативного документа порушило б права лікарів-стоматологів, виключно які несуть відповідальність за кінцевий результат роботи, а значить яким належить право вибору техніка зубного, для забезпечення належної якості виконаних зубним техніком робіт.

Також, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці №727/10178/16-ц від 26.01.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_15 до КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання незаконним та скасування наказу, позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Даним рішенням суд визнав незаконним та скасував наказ №131 від 17.11.2016 року в.о. головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» «Про організацію контролю за розподілом нарядів на виконання робіт зуботехнічній лабораторії», яким запроваджувався порядок рівномірного навантаження техніків зубних нарядами на виконання робіт (а.с.31, 113-115).

За таких обставин, суд вважає, що в ортопедичному відділенні КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» відсутній простій по роботі зубних техніків по вині керівництва установи, так як отримання нарядів на виконання робіт залежить від професійних здібностей зубних техніків, а також лікарів-стоматологів, виключно які несуть відповідальність за якість та кінцевий результат роботи.

Ні матеріалами справи, ні обставинами, на які посилаються сторони, не вбачається, що в установі мав місце чи вводився простій, що виключає застосування до спірних відносин ст.113 КЗпПУ.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що позивач всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, не підтвердив належними та допустимими доказами позовні вимоги, тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 медичної установи «Міської стоматологічної поліклініки» про стягнення недорахованої заробітної плати, необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.43 Конституції України, ст.ст.1, 3, 3-1, 4, 21 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст.90, 94, 98, 113 Кодексу Законів про Працю України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» про стягнення недорахованої заробітної плати - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 14 травня 2018 року.

СУДДЯ: