Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 759/3352/14-ц

провадження № 61-9562св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

заінтересована особа - ОСОБА_4,

старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві - ЄрмолкоСвітлана Миколаївна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року у складі судді Оніщук М. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Єрмолко С. М., заінтересована особа - ОСОБА_4, у якій просило скасувати постанову державного виконавця від 23 лютого 2017 року за виконавчим провадженням № 47418223 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

ПАТ «Родовід Банк» оскаржило вищевказану ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» залишено без руху та встановлено заявникові строк для надання доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі за належними реквізитами.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26 вересня 2017 року у цій справі визнано неподаною та повернуто заявнику.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду мотивована тим, що банк у визначений строк не усунув недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження.

У лютому 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга від представника ПАТ «Родовід Банк», у якій він, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Заявник вважає помилковим висновок суду про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню у зв'язку з несплатою судового збору, оскільки чинним законодавством не передбачена необхідність у його сплаті за подання скарг на дії (бездіяльність) державних виконавців.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 квітня 2018 року справу № 759/3352/14-ц призначено до судового розгляду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк», застосувавши положення статей 185, 356, 357 ЦПК України, виходив із того, що заявник не виконав вимог ухвали суду щодо сплати судового збору.

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Однією з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), виключно відповідно до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

В абзаці 2 пункту 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що наведений у пунктах 1, 4 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у частині другій статті 4 Закону України «Про судовий збір», не передбачено, наприклад, за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Аналогічне роз'яснення міститься також і в пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно з яким, ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК України, ні Законом України «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк», вищезазначених норм права та роз'яснень суду касаційної інстанції не врахував і дійшов необґрунтованого висновку про необхідність сплати судового збору за оскарження ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця, порушивши при цьому право заявника на судовий захист.

Таким чином, апеляційним судом були допущені порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з переданням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:В. І. Журавель

В. М. Коротун В. І. Крат

В. П. Курило