Справа № 184/2310/18
Номер провадження 2/184/733/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 року позивачі звернулись до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою до відповідача та просять суд усунути їм перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком №141 по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області.

Позовна заява обґрунтована тим, що на початку 2017 року ОСОБА_1 разом з дружиною - ОСОБА_2 та ОСОБА_5, ОСОБА_4 домовились щодо угоди з обміну їхньої квартири АДРЕСА_1 на будинок по вул. Чернишевського, 141 в м. Покров. Так як син позивачів ОСОБА_3 (позивач по справі) ще не досяг повноліття, то вони з дружиною спочатку отримали від виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області дозвіл на обмін квартири, що підтверджується рішенням виконкому від 25.01.2017 року за №10. 28.07.2017 року вони уклали договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, а також був виданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2017 року за №93152441, згідно з яким він разом з дружиною та сином є рівноправними власниками будинку №141 по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області. А квартира позивачів перейшла у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Після підписання договору ОСОБА_5 знявся з реєстрації в будинку. Однак, відповідач ОСОБА_4 не знявся з реєстрації в будинку позивачів. В телефонному режимі він обіцяв знятися з реєстрації. Але так і не виконав обіцянки. В подальшому перестав відповідати на дзвінки, згодом взагалі змінив номер телефону.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив, що в 2017 році їхня родина здійснила обмін житлом з ОСОБА_5, ОСОБА_4, а саме: квартиру АДРЕСА_1 позивачі обміняли на будинок по вул. Чернишевського, 141 в м. Покров. Після підписання договору ОСОБА_5 знявся з реєстрації в будинку. Однак, відповідач ОСОБА_4 не знявся з реєстрації в будинку позивачів. В телефонному режимі він обіцяв знятися з реєстрації. Але так і не виконав обіцянки.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в 2017 році побачили оголошення про обмін будинку на квартиру, після обговорення цього питання в сімї вирішили провести обмін житла. Іхня родина та ОСОБА_5, ОСОБА_4 домовились щодо угоди з обміну їхньої квартири АДРЕСА_1 на будинок по вул. Чернишевського, 141 в м. Покров. Так як син позивачів ОСОБА_3 (позивач по справі) ще не досяг повноліття, то вони отримали від виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області дозвіл на обмін квартири і на підставі рішення виконкому 28.07.2017 року вони уклали договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 Вона з чоловіком та сином є рівноправними власниками зазначеного будинку. А квартира позивачів перейшла у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Коли до позивача ОСОБА_2 на роботу прийшли представники з «Транссервісу» для оформлення договору, то вияснилося, що відповідач ОСОБА_4 до цих пір прописаний в їхньому будинку. В результаті чого, їхня родина не може оформити пільги як багатодітна родина. Де знаходиться відповідач не знає.

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги в судовому засіданні підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не надав, а тому, враховуючи наявність згоди позивачів, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, згідно положень ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши думку позивачів, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області від 25.01.2017 року за №10 громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на обмін квартири №30 по вул. Центральній в будинку №67 в м. Покров Дніпропетровської області на приватний будинок по вул. Чернишевського, буд.141 в м. Покров Дніпропетровської області, де дитині ОСОБА_3, належатиме 1/3 частина, більша за 14,6 кв.м (а.с.15).

На підставі договору від 28.07.2017 року, посвідченому приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що діяв за згодою батьків, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у м. Покров Дніпропетровської області по вул. Чернишевського, буд. №141 перейшов у власність останніх кожному в рівних частинах (по 1/3 частці). Квартира, що знаходиться в АДРЕСА_2 переходить у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4, кожному в рівних частках по 1/1 частці (а.с.16).

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2017 року за №93152441, №93151175, №93152935 позивачі є рівноправними власниками будинку №141 по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області (а.с.17,19,21).

Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 31.10.2018 року, складеним головою квартального комітету №13 селища Рудник м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_7 та жителів селища ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, встановлено, що при проведенні обстеження домоволодіння №141 по вул. Чернишевського в м. Покров, в якому зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, виявлено, що вищезазначений будинок належить на праві приватної власності в рівних частинах ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 ОСОБА_4 з моменту обміну житлового будинку, а саме з 28.07.2017 року по теперішній час в будинку №141 по вул. Чернишевського в м. Покров не проживає, особистих речей не зберігає, за комунальні послуги не сплачує, домогосподарством не займається, будинок не утримує (а.с.22).

Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1538 від 06.11.2018 року встановлено, що в будинку №141 по вул. Чернишевського в м.Покров Дніпропетровської області зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с.23).

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, пенсіонер, в судовому засіданні пояснив, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_6. З позивачами сусіди. Роки два назад за адресою по вул. Чернишевського, 141 в м. Покров проживав ОСОБА_5 з жінкою та дітьми. На даний час за вказаною адресою проживають позивачі жінка, чоловік та троє дітей, вже роки два. Відповідача ОСОБА_4 взагалі ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, пенсіонер, в судовому засіданні пояснив, проживає ІНФОРМАЦІЯ_8, з позивачами вони сусіди, живуть навпроти один одного. Декілька років тому родина ОСОБА_12 здійснили обмін житла з ОСОБА_5, який проживав у будинку з жінкою та двома дітьми. Відповідача ОСОБА_4 бачив декілька разів, коли ще ОСОБА_5 жив у будинку. ОСОБА_13 живе у вказаному будинку з трьома дітьми.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною 1 ст. 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина наймача, їх діти і батьки; членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

У випадку припинення права власності особи на житлове приміщення, припиняється і право користування (проживання) у цьому приміщенні членів його сімї. З припиненням права власності особи на житлове приміщення втрачається й право користування цим жилим приміщенням у членів його сімї.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї позивачів, не є співвласником будинку, вказані особи не ведуть спільне господарство. Між сторонами не було укладено угоди про безоплатне користування жилим приміщенням, також не був укладений і договір найму житлового приміщення. Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 втратив право користування вказаним житловим будинком.

Разом з цим, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, як і не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Пунктом 26 вказаних Правил визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись 383, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 76-81, 141, 247, 258, 263-265, 268, 272, 273, 289, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ПН:НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІПН:НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН:НОМЕР_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, до ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, ІПН:НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, ІПН:НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, таким, що втратив право користування житловим будинком №141 по вул. Чернишевського в м. Покров Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, ІПН:НОМЕР_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ПН:НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, ІПН:НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН:НОМЕР_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, в рівних частинах судові витрати по справі у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому у ст. ст. 351 та 354-355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20.12.2018 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_14