Справа № 749/1161/18
Номер провадження 2/749/344/18
"18" грудня 2018 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді - Шаповал З.О.
з участю секретаря Скорої Л.О.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Сновськ цивільну справу №749/1161/18 за позовом ОСОБА_1 до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,-
10.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської рада Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Михайлівка, вул.. Молодіжна, 15, Сновського району Чернігівської області, в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивує тим, що 01.10.2015 року померла мати позивача ОСОБА_2, останнє місце проживання якої було в с. Михайлівка, вул.. Молодіжна, 15, Сновського району Чернігівської області.
Після його смерті відкрилася спадщина за законом на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, який належав її чоловіку, який помер 27.06.2010 року спадкоємцем якого була мати позивача, яка прийняла спадщину фактично однак не оформила своїх спадкових прав.
Позивач звернулась до нотаріальної контори, але нотаріусом їй відмовлено в зв"язку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на вищезазначений будинок.
Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутня в позові просить розгляд справи провести без її участі.
Представник відповідача у підготовочому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 27.06.2010 року помер батько позивача ОСОБА_3 (а.с.6, 7, 8).
Згідно довідки Сновської міської ради від 19.09.2018 року №373 встановлено, що згідно записів по господарської книги №5 за 2006-2010 роки в будинку №15 по вул.. Молодіжній в с. Михайлівка Сновського району Чернігівської області були постійно зареєстровані та проживали:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 22.02.1993 року і знятий з місця реєстрації в зв`язку зі смертю 27.06.2010 року;
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 22.03.1993 року і знята з місця реєстрації в зв`язку зі смертю 01.10.2015 року.
Житловий будинок з надвірними будівлями зареєстрований за ОСОБА_3. Рік забудови будинку 1964. Домогосподарство побудоване на земельній ділянці, яка належала Сновській сільській раді. Земельна ділянка не приватизоване в оренду не здавалась (а.с.9).
Після його смерті відкрилася спадщина на згаданий житловий будинок.
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54262334 від 28.11.2018 року встановлено, що спадкова справа до майна померлого 27.06.2010 року ОСОБА_3 не заводилась.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-УР №803966, померлий ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 був чоловіком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації.
Отже, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи спадкоємцем першої черги за законом та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (день смерті чоловіка) протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців), не заявила про відмову від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав.
01.10.2015 року померла ОСОБА_2 (а.с.4), яка була матір`ю позивача (а.с.7, 8).
Згідно довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна №104 виданого ФОП ОСОБА_4 інвентиризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в с. Михайлівка, вул.. Молодіжна, 15, Сновського району Чернігівської області складає 70 646 грн, рік забудови будинку до 1992 року (а.с.11, 16).
Державним нотаріусом, відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 19.09.2018 року № 1044/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у звязку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії.
Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду.
Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями який знаходиться в с. Михайлівка, вул.. Молодіжна, 15, Сновського району Чернігівської області дійсно належав померлому 27.06.2010 року ОСОБА_3, а після його смерті право власності в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України перейшло до його померлої 01.10.2015 року дружини ОСОБА_2. Позивач є спадкоємцем майна померлої матері в силу ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом.
Позивач 15.03.2016 року звернувся до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини.
Згідно копії спадкової справи № 70/2016 щодо майна померлої 01.10.2015 року ОСОБА_2 вбачається, що крім позивача до нотаріальної контори будь -які інші спадкоємці не звертались. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та реєстрації майна в Державному реєстрі прав власності.
Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.
При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.
Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.
Керуючись ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, ст.100 ЦК УРСР 1963 року, та ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходяться в с. Михайлівка, вул.. Молодіжна, 15, Сновського району Чернігівської області після смерті матері ОСОБА_2, померлої 01.10.2015 року, в порядку спадкування за законом.
Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, мешканці м. Дніпропетровськ, вул.. Лоцманська 53) з державного бюджету України 50% сплаченого при подачі позовної заяви судового збору у розмірі 353, 23 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя З.О.Шаповал