КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження 22-ц/824/1216/2018 головуючий у І інстанції:Луценко О.М.
ПОСТАНОВА

13 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача Сліпченка О.І., суддів Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року в справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про виселення без надання іншого житлового приміщення,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 20 червня 2012 року між КП «Житлосервіс«Оболонь» та ОСОБА_3 було укладено договір тимчасового найму житла з фонду для тимчасового проживання та було надано в тимчасове користування кімнату в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 5 даного договору термін дії його закінчився 20.06.2013 року після закінчення встановленого терміну тимчасового проживання відповідач зобов'язаний звільнити надане приміщення або продовжити термін дії договору.

Відповідно до розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.01.2015р. № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади м. Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районного в м. Києві державної адміністрації» майно, що передане до сфери управління Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, закріплено на праві господарського відання без права розпорядження за комунальним підприємством &q? к;Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва&q?бо; в тому числі і житловий будинок за адресою АДРЕСА_1..

Позивачем було встановлено, що на теперішній час в даній квартирі проживають відповідачі без жодних правових підстав,

З урахуванням зменшення розміру позовних вимог позивач просив суд постановити рішення, яким виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кімнати площею 17,20 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кімнати площею 17,20 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Позовні вимоги про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 про виселення без надання іншого жилого приміщення залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 через представника ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що суд не взяв до уваги, що кімната з якої було виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являється єдиним місцем проживання відповідачів і позивач повинен був попередити про відмову від укладення договору на новий строк, тому ОСОБА_3 має пріоритетне право на продовження дії договору найму, підстав передбачених законом для припинення користування кімнатою немає.

Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що рішення було винесено з порушенням норм процесуального права, оскільки суд повинен був ухвалити заочне рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що до правовідносин найму житлових приміщень з фондів житла для тимчасового проживання застосовується спеціальне законодавство і максимальний строк договору складає один рік, зобов'язань про попередження за три місяці про відмову про укладення договору на новий строк не визнає. Зауважує, що Харитонюк повинна була звернутись до виконавчого органу для продовження цього договору та отримання ордеру, а оскільки ордер отриманий не був, позивач не має права продовження строку дії договору найму житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились хоча належним чином були повідомлені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що правомірність зайняття та проживання відповідачів у кімнаті площею 17.20 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 не встановлено, а тому відповідачі підлягають виселенню із вказаного житлового приміщення без надання іншого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що майно, що передане до сфери управління Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, закріплено на праві господарського відання без права розпорядження за комунальним підприємством &q?зп;Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва&q?ло;, в тому числі і житловий будинок за адресою просп. Г.Сталінграда 50.(а.с. 7).

Квартира АДРЕСА_1 складається з 5 кімнат житловою площею 68,1 кв.м., загальною площею 91,9 кв.м., кімнатою площею 17,20 кв.м. користуються відповідачі.

Договір тимчасового найму житла з фонду для тимчасового проживання від 20.06.2012 року № 4/3, було укладено з ОСОБА_3. Відповідно до п. 5 даного договору термін дії його закінчився 20.06.2013р. після закінчення встановленого терміну тимчасового проживання відповідач зобов'язаний звільнити надане приміщення або продовжити термін дії договору.

Встановлено, що в спірній квартирі проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 без будь-яких правових підстав, з приводу чого складено відповідний акт (а.с. 11).

Позивач неодноразово звертався до відповідачів з вимогою добровільно звільнити займану кімнату в квартирі, проте, відповідачів в добровільному порядку не звільняють її.

Відповідно до вимог ст. 47 Конституції України, держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 132-1 ЖК Української РСР Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності мешканця цього приміщення набути альтернативне місце проживання. Підставами для дострокового припинення права громадянина на користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є: надання громадянину або придбання ним іншого жилого приміщення; підвищення доходів громадянина до рівня, який дозволяє йому укласти договір найму іншого жилого приміщення; порушення громадянином правил користування жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання; приведення мешканцем жилого приміщення з фондів житла для тимчасового проживання у непридатність для його використання; інші підстави, встановлені законом.

Згідно ст. 132-2 ЖК Української РСР Порядок надання та користування жилою площею в жилих приміщеннях з фондів житла для тимчасового проживання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання Житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності їх набути альтернативне місце проживання.

Виходячи з вищенаведеного, місцевий суд правильно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають виселенню зі вказаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

Посилання ОСОБА_2 на те, що судом порушено норми процесуального права розглянувши справу у відкритому судовому засіданні колегія суддів не може прийняти до уваги.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України встановлена можливість, а не обов'язок судом приймати заочне рішення, попри твердження позивача.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Оскільки, судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 - 375 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: