КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/379/18
Провадження № 2/488/989/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, уточнивши яку, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача ОСОБА_6, на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2013 року на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 1/4 частці від усіх видів доходу, заробітку, щомісячно починаючи з 31.08.2017 року і до повноліття дитини, з 1/4 на 1/6 частину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь витрати понесені з розглядом справи в сумі 8 776, 42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з відповідачем по справі ОСОБА_6, перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.09.1997. Від даного шлюбу у сторін по справі є двоє дітей син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.02.2013 року зазначений шлюб було розірвано.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2013 року з позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_6 стягуються аліменти починаючи з 08.08.2013 року до 30.08.2017 року на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, а починаючи з 31.08.2017 року на утримання дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця до його повноліття.

18 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_4 та громадянкою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено шлюб, зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2953, свідоцтво про шлюб І-АМ № 211223. Від даного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, який знаходиться на утриманні позивача. Крім того, на утриманні позивача також знаходиться дружина, яка не має можливості працювати внаслідок перебування в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною.

На теперішній час позивач перебуває на військовій службі та не має можливості отримувати будь-який додатковий дохід за іншими видами діяльності чи винагороди від роботи за сумісництвом, у тому числі і за підприємницьку. Грошове забезпечення військовослужбовця - це єдине джерело для забезпечення та утримання ним родини.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду для зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення.

Відповідач у письмовому відзиві, який надійшов на адресу суду, просила розглядати справу без її участі, позов не визнала, заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяву про уточнення позовних вимог позивача та відзив відповідача дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.10.2013 року з позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_6 стягуються аліменти починаючи з 08.08.2013 року до 30.08.2017 року на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, а починаючи з 31.08.2017 року на утримання дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця до його повноліття.

18 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_4 та громадянкою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено шлюб, зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2953, свідоцтво про шлюб І-АМ № 211223. Від даного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, який знаходиться на утриманні позивача. Крім того, на утриманні позивача також знаходиться дружина, яка не має можливості працювати внаслідок перебування в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, визначений рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва розмір стягуємих аліментів відповідає вимогам Сімейного кодексу України, а його зменшення у зв"язку із тим, що на утриманні позивача перебувають син та дружина без підтвердження погіршення його майнового стану, буде протирічить інтересам його доньки. Крім того, судом встановлено, що розмір стягуємих аліментів не перевищує 50% заробітної плати позивача.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача з відповідача суму різниці аліментів, також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 274 279, 351 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я. А. Чернявська