У х в а л а

13 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 752/3657/17

провадження № 61 -16109ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про проведення перерахунку нарахувань на спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ТОВ «Теплопостачсервіс» про зобов'язання провести перерахунок нарахувань за спожиту теплову енергію позивачем у період з 1 січня 2016 року по 1 червня 2016 року по особовому рахунку НОМЕР_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року позов задоволено. Зобов'язано ТОВ «Теплопостачсервіс» провести перерахунок нарахувань за спожиту теплову енергію ОСОБА_2 у період з 1 січня 2016 року по 1 червня 2016 року по особовому рахунку № НОМЕР_1, відповідно до показань засобу обліку теплової енергії.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання розподілу судових витрат.

3 березня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, направив касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, просив скасувати постанову Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року залишити в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є зобов'язання провести перерахунок нарахувань за спожиту теплову енергію у період з 1 січня 2016 року по 1 червня 2016 року.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Апеляційного суду м. Києва від 30 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про проведення перерахунку нарахувань на спожиту теплову енергію.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Лесько