Провадження № 2/761/3075/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва Марчук М.В. від 08.11.2017 року №01/08/689 щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_2. у відставку з 17.10.2017 року було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

08.11.2017 року в провадження судді Притули Н.Г. надійшла вказана цивільна справа та призначена до розгляду.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №R3B від 18.06.2012 року у загальній сумі 242 259 гривень 18 копійок, що складається: сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту в розмірі - 49 534,05 грн., 38 062,72 грн. - сума боргу за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів по комісії; сума пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу в сумі 154 662,41 грн., а також судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору №R3B від 18.06.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та відповідачем, ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 43 500,00 грн. строком до 18.06.2014 року зі сплатою 34% річних.

Як зазначає позивач, ним виконані зобов'язання та надані кошти в користування, проте відповідач не виконує належним чином умов договору та не повертає кошти на умовах, визначених договором, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 23.09.2014 року становить: 242 259 гривень 18 копійок, що складається з:

-прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 43 500,00 грн.;

-заборгованість за простроченими відсотками- 33 219,54 грн.;

-три проценти річних за час прострочення сплати кредиту становить 1446,25 грн.;

-три проценти річних за час прострочення сплати процентів становить 1089,20 грн.;

-пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 154662,41 грн.;

- інфляційні втрати за кредитом в розмірі 4587,80 грн.;

- інфляційні втрати за простроченими відсотками - 3510,86 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в заяві, тому суд ухвалив про заочний розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено Кредитний договір №R3B за яким Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 43 500 грн. строком до 18.06.2014 року (включно) зі сплатою 34% річних (п. 3.1-3.3.1 Договору).

Пунктом 4.6 Кредитного договору визначено, що повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком.

Відповідно до п.5.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується сплатити винагороду, повернути банку отриманий кредит, сплатити банку проценти за користування кредитом у повному обсязі.

Згідно п. 7.1 договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав належним чином свої зобов'язання, надавши ОСОБА_1 кошти в розмірі 43500 грн., які перераховані на картковий рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером №52265 від 18.06.2012 року.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував, а тому утворилась заборгованість, яка станом на 23.09.2014 року становить 242 259 гривень 18 копійок, що складається з:

-прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 43 500,00 грн.;

-заборгованість за простроченими відсотками- 33219,54 грн.;

-три проценти річних за час прострочення сплати кредиту - 1446,25 грн.;

-три проценти річних за час прострочення сплати процентів - 1089,20 грн.;

-пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 154662,41 грн.;

- інфляційні втрати за кредитом в розмірі 4587,80;

- інфляційні втрати за простроченими відсотками - 3510,86 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення чергової суми кредиту.

Частина 2 статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав доказів, що сума заборгованості за кредитом є меншою чи відсутня.

Пунктом 4.5 Кредитного договору визначено, що нарахування банком процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно з дати видачі Кредиту по день повного його повернення на залишок фактичної заборгованості за кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано три проценти річних на заборгованість по тілу кредиту та відсотках, проте, так як умовами Договору передбачено нарахування 13,5% річних за користування коштами, тому суд не вбачає підстав для стягнення трьох процентів річних, нарахованих на тіло кредиту.

Таким чином суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, що становить 43 500,00 грн., інфляційні втрати, нараховані на заборгованість за кредитом - 4 587,80 грн., заборгованість за відсотками - 33 219,54 грн., інфляційні, нараховані на відсотки в сумі 3 510,86 грн., три проценти річних за час прострочення сплати процентів - 1089,20 грн., а всього 85 907,40 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована пеня в розмірі 154 662,41 грн. при загальній заборгованості за кредитом та відсотках - 76 719,54 грн.

Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Застосовуючи ст. 551 ЦК України та зменшуючи розмір пені суд виходить з того, що пеня значно перевищує суму основного боргу, більш ніж в два рази, а тому зменшує її розмір до розміру суми основного боргу, тобто до 76 719,54 грн.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в пункті 27 роз'яснює, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Проте суд вважає, що застосування ст.551 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами є правомірним, оскільки Закон - це нормативно-правовий акт, який приймається в особливому порядку органом законодавчої влади, регулює найбільш важливі суспільні відносини, виражає волю й інтереси більшості населення, має вищу юридичну силу щодо інших нормативно-правових актів, є загальнообов'язковим для всього населення і держави та охороняється державною владою.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню:

-прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 43 500,00 грн.;

-заборгованість за простроченими відсотками- 33 219,54 грн.;

-пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 76 719,54 грн.;

- інфляційні втрати за кредитом в розмірі 4587,80 грн.;

- інфляційні втрати за простроченими відсотками - 3510,86 грн.,

- три проценти річних за час прострочення сплати процентів - 1089,20 грн., а всього 162 626,94 грн.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525,526,549, 1048 ЦК України, ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (, м.Київ, бул. Тараса Шевченка/вул.Пушкінська, буд.8/26) заборгованість за Кредитним договором №R3B від 18.06.2012 року станом на 23.09.2014 року у розмірі:

-прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 43 500,00 грн.;

-заборгованість за простроченими відсотками- 33 219,54 грн.;

-пеня нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 76 719,54 грн.;

- інфляційні втрати за кредитом в розмірі 4587,80 грн.;

- інфляційні втрати за простроченими відсотками - 3510,86 грн., а всього 161 537 (сто шістдесят одна тисяча пятсот тридцять сім) гривень 74 копійки та 1 615,38 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула