Номер провадження 2/243/2628/2018
Номер справи 234/7393/18
14 листопада 2018 року
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мінаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Алмалі», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіального сервісного центру 1443 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області,
вимоги позивача: про визнання недійсним договору комісії на продаж транспортного засобу, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов?язання зареєструвати право власності та передати транспортний засіб,
представники учасників справи:
від позивача адвокат ОСОБА_3 (договір про надання юридичних послуг від 23.08.2017 р.),
від третьої особи ОСОБА_4 (довіреність юридичної особи № 31/5-502 від 22.01.2018 р.),
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції позивача та третьої особи.
Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду від 28.08.2017 р. у зазначеному кримінальному провадженні цей автомобіль та ключ до нього було арештовано. За відомостями ТСЦ № НОМЕР_2 Донецької області зазначений автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 547 від 02.08.2017 р., виданого ТОВ «Алмалі». Згідно цього договору продавцем був нібито ОСОБА_1, однак він автомобіль не відчужував, як встановлено висновком почеркознавчої експертизи підписи у договорі комісії на продаж транспортного засобу, виконані від імені ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. Таким чином, зазначений договір був укладений незаконно, шляхом шахрайських дій з боку відповідачів. Просить визнати недійсним договір комісії на продаж транспортного засобу № 547 від 02.08.2017 р., витребувати цей транспортний засіб у ОСОБА_2 та зобов?язати третю особу зареєструвати право власності на транспортний засіб на його ім?я.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що йому невідомо на якій стадії перебуває зараз кримінальне провадження, чи повідомлено кому-небудь про підозру.
2. Представник третьої особи ОСОБА_6 надала суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, з яких вбачається, що надана позивачем копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на його ім?я серії НОМЕР_8 від 13.02.2003 р. не є належним доказом права власності позивача на спірний автомобіль, оскільки оригінал зазначеного документу був вилучений під час перереєстрації транспортного засобу на відповідача, що унеможливлює надання його належним чином засвідченої копії. Зазначає, що ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні за ч.1 ст.190 КК України на автомобіль було накладено арешт, він визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Щодо вимоги позивача про витребування з незаконного володіння у ОСОБА_2 транспортного засобу шляхом зобов?язання ТСЦ 1443 РСЦ МВС в Донецькій області зняти з обліку цей транспортний засіб та зареєструвати право власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_1 та передати автомобіль ОСОБА_1, зазначає, що вимоги про зобов?язання суб?єкта владних повноважень можуть бути заявлені лише в порядку адміністративного судочинства, а вимоги позивача до третьої особи про передання автомобіля його законному власнику не мають ані законодавчого, ані логічного обґрунтування.
Відповідно до законодавчих приписів державна реєстрація транспортного засобу проводиться на підставі заяв власників та документів, що підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів (п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, ін. прирівняних до них транспортних засобів і мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 138 від 07.09.1998 р.). Окрім того, згідно п.41 Порядку забороняється перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають у розшуку або щодо яких в Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця.
У судовому засіданні представник третьої особи надала пояснення, аналогічні за змістом зазначеним поясненням.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
3. 21.09.2018 р. від представника третьої особи суду надано клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
4. 03.10.2018 р. на адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи про витребування доказів.
5. Позивач ОСОБА_1 надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглядати за участю його представника адвоката ОСОБА_3 (а.с.49).
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
6. Ухвалою Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2018 р. позовну заяву залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків (а.с.28-29).
7. Ухвалою суду від 07.09.2018 р. провадження по справі відкрито, призначено справу до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження (а.с.38).
8. Ухвалами суду від 21.09.2018 р., 01.10.2018 р. клопотання представника третьої особи про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
9. Ухвалою суду від 19.10.2018 р. задоволено клопотання представника третьої особи про витребування доказів (а.с.95).
10. Ухвалою Слов?янського міськрайонного суду від 19 жовтня 2018 р. підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с.96).
11. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 ЦПК України), в судове засідання не з?явилися без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
12. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.
13. ОСОБА_1 належить транспортний засіб марки Рено Меган Классик (Renault Megane) 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_3, темно-вишневого кольору, об?ємом двигуна 1598 см. куб., номер шасі (кузову, рами, коляски) НОМЕР_1, повною масою 1675 кг., масою без навантаження 1145 кг, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 13.02.2003 р. (а.с.9).
15. З договору комісії на продаж транспортного засобу № 547 від 02.08.2017 р. вбачається, що ТОВ «Алмалі» зобов?язується за дорученням ОСОБА_1 та в його інтересах здійснити продаж транспортного засобу, що належить ОСОБА_1, а саме легкового автомобіля марки Renault Megane, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_3, об?ємом двигуна 1598 см. куб., номер шасі (кузову, рами, коляски) НОМЕР_1, технічний паспорт серія НОМЕР_9 (а.с.10).
17. Згідно акту огляду реалізованого транспортного засобу від 02.08.2017 р., складеного від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу відповідають номерам, зазначеним в товарно-супровідній документації на транспортний засіб (а.с.12).
18. У відповідності до акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин між суб?єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером від 02.08.2017 р. ТОВ «Алмалі» прийняв від ОСОБА_1 для реалізації автомобіль марки Renault Megane, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_1 (а.с.13).
21. Ухвалою Краматорського міського суду від 28.08.2017 р. на транспортний засіб Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_5, вилучений в ході проведення огляду місця події, накладено арешт.
V. Оцінка Суду.
22. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
23. Положеннями статті 386 ЦК України передбачено, що держава гарантує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
24. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов?язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов?язаний додержуватися моральних засад суспільства.
25. Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.02.2003 р. є власником транспортного засобу марки Рено Меган Классик (Renault Megane) 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_3, темно-вишневого кольору, об?ємом двигуна 1598 см. куб., номер шасі (кузову, рами, коляски) НОМЕР_1, повною масою 1675 кг., масою без навантаження 1145 кг, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 13.02.2003 р.
26. З наданих суду документів вбачається, що право власності на спірний автомобіль було зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 547, укладеного між ТОВ «Алмалі» та ОСОБА_2 ТОВ «Алмалі» отримало спірний автомобіль від ОСОБА_1 (як зазначено в договорі комісії на продаж транспортного засобу від 02.08.2017 р.) та зобов?язалося продати належний йому транспортний засіб. Висновком експерта підтверджено, що підпис від імені ОСОБА_1 у зазначеному договорі виконаний не ОСОБА_1
27. Судом встановлено, що експертиза проведена в рамках порушеного кримінального провадження.
28. Відповідно до ч.1 ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов?язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Договір комісії за своєю юридичною природою є договором про надання послуг: комісіонер надає комітенту послугу, здійснюючи певні дії в інтересах останнього.
Згідно з положенням ст.1018 ЦК України майно, придбане комітентом за рахунок комітента, є власністю комітента. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що комісіонер хоча й укладає договір-купівлі продажу майна від свого імені, але право власності на зазначене майно комітента він не набуває.
29. Як вбачається з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Частиною 2 ст.202 ЦК України визначено, що правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.4 ст.202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
30. Таким чином договір комісії на продаж транспортного засобу № 547, укладений між ТОВ «Алмалі» та ОСОБА_1, є двостороннім правочином.
31. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, до яких належать:
1) Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
6) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
32. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).
33. Згідно з вимогами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
34. Аналізуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що оскільки підписи у документах, пов?язаних з відчуженням автомобіля, від імені ОСОБА_1 як власника автомобіля виконані не ОСОБА_1, а іншою особою, тобто ОСОБА_1 не відчужував автомобіль, договір комісії з ТОВ «Алмалі» на продаж в його інтересах автомобіля не укладав, його волевиявлення на продаж автомобіля було відсутнє, то договір комісії на продаж транспортного засобу № 547, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Алмалі» є недійсним, оскільки волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
35. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов?язані з його недійсністю.
Таким чином, оскільки договір комісії на продаж транспортного засобу № 547 від 02.08.2017 р. є недійсним (оспорюваним) правочином, тобто ОСОБА_1 не уповноважував ТОВ «Алмалі» здійснити в його інтересах продаж належного йому транспортного засобу автомобіля марки Renault Megane, 2002 року випуску, кузов НОМЕР_1, правові наслідки зазначений правочин не створює.
36. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов?язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
37. В той же час норма ч. 1 ст. 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.
38. ЦК України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, згідно зі ст. 387 ЦК власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
У розумінні ч.5 ст.12 ЦК України добросовісність набувача презюмується.
Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.
Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтями 387, 388 ЦК України, які дають право витребувати майно в набувача.
39. Таким чином, судом встановлено, що спірний автомобіль вибув із володіння власника ОСОБА_1 не з його волі, зазначений автомобіль був відчужений ТОВ «Алмалі», яке не мало право його відчужувати, адже судом встановлено недійсність договору комісії на продаж транспортного засобу, тому права власника ОСОБА_1 підлягають судовому захисту.
41. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення віндикаційного позову ОСОБА_1 щодо витребування належного йому майна у ОСОБА_2, оскільки право власності на автомобіль на теперішній час хоча й зареєстроване за ОСОБА_2, але автомобіль не перебуває у його володінні через накладення на нього арешту.
42. Згідно приписів чинного законодавства державна реєстрація транспортного засобу проводиться на підставі заяв власників та документів, що підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів (п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, ін. прирівняних до них транспортних засобів і мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 138 від 07.09.1998 р.). Окрім того, згідно п.41 Порядку забороняється перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають у розшуку або щодо яких в Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця.
43. У відповідності до положення ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
44. У межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про визнання недійсним договору комісії підлягають задоволенню, з огляду на їх законність та обґрунтованість. В той же час заявлена ОСОБА_1 вимога про витребування автомобіля із незаконного володіння ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки, як було встановлено судом, спірний автомобіль хоча й перебуває у власності ОСОБА_2, але з 23 серпня 2017 р. знаходиться на штрафмайданчику по бул.Краматорському у м.Краматорськ. До теперішнього часу арешт майна слідчим суддею не скасовано, що позбавлює суд можливості задовольнити віндикаційний позов, оскільки ОСОБА_2 не володіє зазначеним майном.
45. Окремо слід зазначити про заявлені ОСОБА_1 вимоги щодо витребування майна у ОСОБА_2 шляхом зобов?язання територіального сервісного центру 1443 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області зняти з обліку транспортний засіб та зареєструвати право власності за ОСОБА_1
Суд не погоджується з доводами представника третьої особи щодо підвідомчості зазначеного спору щодо реєстрації права власності адміністративному суду та зазначає, що згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
В той же час за змістом цивільного судочинства покладати будь-які обов?язки суд може лише на відповідача, оскільки відповідачем є особа, яка на думку позивача, порушила його право. Третя особа за позовом не відповідає, тому зазначені вимоги не можуть бути задоволені. Окрім того, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, оскільки підстави, визначені ст.251 ЦПК України, відсутні.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
46. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
47. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1762 грн.
48. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1000 грн., тому з огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 250 грн. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 203, 216, 388, 1011 ЦК України, суд,
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Алмалі», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіального сервісного центру 1443 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області, про визнання недійсним договору комісії на продаж транспортного засобу, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов?язання зареєструвати право власності та передати транспортний засіб - задовольнити частково.
2. Визнати недійсним договір комісії № 547 від 02.08.2017 р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Алмалі» та ОСОБА_1 про здійснення продажу автомобіля Renault Megane, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_1.
3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
4. Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_11, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_6, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, витрати по сплаті судового збору в сумі 250 грн. 00 коп.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.
Повний текст рішення виготовлений 14 листопада 2018 року.
Суддя
Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв