Справа № 343/1138/18
Провадження № 22-ц/4808/418/18
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

доповідача Фединяка В.Д.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О. секретаря Мельник О.В.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 18 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Тураша В.А. в м. Долина,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування в сумі 29386,57 грн та судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 07.04.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3 п.2.1.1.2.4 договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 1.1.3.2.4 договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невід»ємних частин договору. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 29.05.2018 року має заборгованість 29 386,57 грн, з яких: 2022,66 грн - тіло кредиту; 1638,83 грн - нараховано відсотків за користування кредитом; 23849,53грн - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п.п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн- штраф (фіксована частина); 1375,55 грн - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.04.2011 року в розмірі 29 386,57 грн та судові витрати в розмірі 1762 грн.

Рішенням Долинського районного суду від 18 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 07.04.2011 року в розмірі 29 386,57 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1762 грн сплаченого судового збору.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з нього на користь банку 2 852,77 грн боргу, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що 07.04.2011 року апелянтом було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в банку. Вказує на те, що звернувшись до суду з вказаним позовом, банк додав до позовної заяви письмові Умови та Правила надання банківських послуг, де визначено, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги. Апелянт зазначає, що позивачем не надано суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Також не надано будь-яких відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості. Пам»ятка клієнта, яка є невід»ємною частиною договору ОСОБА_1 не видавалася. Не додано також виписки з рахунку. Вважає, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 07.04.2011 року договору про надання банківських послуг. На думку апелянта, стягуючи крім тіла кредиту ще й відсотки, пеню, штрафи суд не врахував, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення свідчить про недотримання положень щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також стягуючи пеню в розмірі 23849,53 грн, суд не врахував, що розмір пені значно більший, ніж саме тіло кредиту.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у встановленому законом порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до анкети - заяви ОСОБА_1 від 07.04.2011 року, ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Вказана заява містить особистий підпис ОСОБА_1 У заяві зазначені персональні дані клієнта, додаткова інформація та інформація про працевлаштування. Таким чином, ОСОБА_1, підписавши анкету-заяву, став клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк" - споживачем банківських послуг та отримав можливість користуватися відкритим картковим рахунком. При укладенні вказаного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Анкета-заява є заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України і ОСОБА_1 під підпис ознайомився із Пам'яткою клієнта, що містить анкета-заява та основні умови обслуговування та кредитування, що містить Довідка про умови кредитування. Тому між банком та ОСОБА_1 існують договірні відносини, відповідач порушив умови договору та у нього виникла заборгованість, розмір якої позивачем належно обґрунтований.

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідно до договору №б/н від 07.04.2011 року, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті та надані йому у письмовому вигляді, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Крім того, він зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с.10-26).

При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 указав, що згідний з тим, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. У вказаних документах визначено кредитні умови, типи процентної ставки, карти і кредитної лінії, пільговий період, валюта розрахунків, базова процентна ставка, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, комісія за зняття грошей, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафів та інші умови кредитування, що відповідає вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому на час укладання кредитного договору ОСОБА_1 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, її волевиявлення було вільним та відповідало її внутрішній волі та протягом тривалого часу він виконував умови цього договору.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки за картковим рахунком на умовах, зазначених в пункті 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до пункту 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та здійсненні за ними операції.

Згідно з положеннями пунктів 2.1.1.2.3 і 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

У пункті 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено обов'язок відповідача погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пунктами 1.1.2.7 і 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. У разі порушення позичальником строків платежів за кожним із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн і 5 % від суми позову.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань у цілому або у встановлений банком частині в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором станом на 29.05.2018 року утворилась заборгованість в сумі 29 386,57 грн, з яких: 2022,66 грн - тіло кредиту; 1638,83 грн - нараховано відсотків за користування кредитом; 23849,53грн - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п.п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн- штраф (фіксована частина); 1375,55 грн - штраф (процентна складова) (а.с.8-9).

Наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 07.04.2011 року договору про надання банківських послуг апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, що свідчить про існування кредитних правовідносин між сторонами, яке підтверджено належними та допустимими доказами не спростованими відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003ц15.

Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ним нараховано заборгованість по судових штрафах (накопичувальним підсумком) за порушення строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань.

Враховуючи наведене, не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 відповідно до п.п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн- штраф (фіксована частина); 1375,55 грн - штраф (процентна складова) (а.с.8-9).

Крім цього, звертаючись у червні 2018 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк у наданому ним розрахунку включив до стягнення суму нарахованої пені за період з 07 квітня 2011 року по 29 травня 2018 року (а.с. 8-9).

Разом з тим, для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік.

А тому апеляційний суд вважає за необхідне зменшити суму пені за прострочення кредиту, та стягнути її в межах строку спеціальної позовної давності, що в даному випадку становить 1200 грн.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню 4861,49 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.04.2011 року, з яких: 2022,66 грн, - тіло кредиту, 1638,83 грн відсотків за користування кредитом, 1200 грн заборгованість по пені.

Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно копії пенсійного посвідчення НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, інваліди II групи.

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 391, 392 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Долинського районного суду від 18 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором б/н від 07.04.2011 року станом на 29 травня 2018 року у розмірі 4861,49 грн з яких: 2022,66 грн - тіло кредиту, 1638,83 грн відсотки за користування кредитом, 1200 грн заборгованість по пені.

В решті позову відмовити.

Сплачений Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі у розмірі 1762 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає чинності з моменту прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: В.А.Девляшевський

О.О.Томин