КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/2281/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Міжнародний Медіа Центр-СТБ» про визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності, спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив, визнати відомості такими, що не відповідають дійсності та принижують честь і гідність особи, що викладені відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу «СТБ», зобов'язання відповідача спростувати недостовірну інформацію та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу «СТБ» у телепрограмі «ІНФОРМАЦІЯ_3» із темою: «ІНФОРМАЦІЯ_2» було викладено відомості, що не відповідають дійсності.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

На обґрунтування постановленої ухвали, місцевий суд зазначив, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, враховуючи процесуальні строки розгляду справи, а також факт зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами та систематичного невиконання процесуальних обов'язків, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при її постановленні.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року скасувати та повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив, визнати відомості такими, що не відповідають дійсності та принижують честь і гідність особи, викладені відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телеканалу «СТБ», зобов'язання відповідача спростувати недостовірну інформацію та відшкодувати заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. ( а.с. 1-8, 17, 28-35 ).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду на 17 липня 2017 року ( а.с. 37 ).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2017 року провадження у справі закрито згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки спір має науковий характер ( а.с. 53-54 ).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року зазначена ухвала місцевого суду скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження її розгляду ( а.с. 83, 84 ).

Пізніше, розгляд справи призначався, зокрема, на 22 лютого, 15 травня 2018 року ( а.с. 100, 101 ), про що було направлено повідомлення позивачу ( а.с. 102, 119 ).

Разом з тим, 12 квітня 2018 року від позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з посиланням на те, що 15 травня 2018 року в нього інше судове засідання в Косівському районному суді Івано-Франківської області ( а.с. 103 ).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року вказане клопотання було задоволено, проте, сама ухвала в копії сторонам по справі не направлялася і позивач про це був повідомлений лише 15 травня 2018 року, тобтов день судового засідання, за допомогою телефонограми ( а.с. 117 ).

При цьому, як зазначено, позивач повідомив про неможливість прийняти участь у розгляді справи за допомогою відеоконференції, оскільки він перебуває в іншому місті ( там же ).

Не надіслав суд першої інстанції копії ухвали, як свідчать матеріали справи, і Косівському районному суді Івано-Франківської області в порушення положень ч. 8 ст. 212 ЦПК України.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, враховуючи, щомісцевий суд не виконав у повній мірі положення ст. 212 ЦПК України,позивач не отримав копію ухвали про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та не був своєчасно повідомлений про це у відповідності до ч. 5 ст. 128 ЦПК України, то місцевий суд помилково прийшов до висновку про належне повідомлення та його повторну неявку в судове засідання, яке призначено 15 травня 2018 року.

Крім цього, місцевий суд залишив позва увагою повідомлення позивачапро причини неявки в судове засідання.

Разом з цим, як відзначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

А в рішенні у справі «Церква села Сосулівка проти України» від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини в п. 53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх позовних вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власного позову, а відтак, місцевим судом використаний процесуальний засіб у вигляді залишення позовної заяви без розгляду не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача, з врахуванням того, що його представники приймали участь в розгляді справи, зокрема, 17 липня та 03 жовтня 2017 року ( а.с. 51-52, 82 ).

За таких обставин та на переконання суду другої інстанції, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при її постановленні знайшли своє повне підтвердження при розгляді апеляції.

Окрім цього, при ухваленні судового рішення по справі, апеляційний суд, крім зазначеного, також враховує необхідність забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, яке встановлено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи відзиву Приватного акціонерного товариства «Міжнародний Медіа Центр-СТБ» на апеляційну скаргу ( а.с. 151-152 ), зокрема, про те, що судом належним чином встановлено відсутність у апелянта поважних причин для повторної неявки у судове засідання, він був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, апелянт не повідомив про причини свої неявки, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами.

При цьому, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання щодо продовження строку для подачі цього відзиву, який наданий ухвалою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року ( а.с. 144-146 ), оскільки зазначений господарюючий суб'єкт позбавлений був можливості подати його раніше з поважних причин.

Відтак, ухвала суду першої інстанції постановлена із названими порушеннями, а тому, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційній суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Міжнародний Медіа Центр-СТБ» про визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності, спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Ю.О. Матвієнко

Л.П. Сушко