Справа № 453/1117/18
№ провадження 2/453/515/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань Корнута Т.Б.,

без учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» до ОСОБА_2 про стягнення коштів у порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» в особі належно уповноваженого представника за довіреністю ОСОБА_3 (довіреність № 1302, належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви) 18.09.2018 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на свою користь кошти у порядку регресу у розмірі 27 762 грн. 82 коп.. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 22.08.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовоного провадження.

Розгляд справи по суті відбувся 13.11.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження.

Позов обгрунтувано тим, що 10.02.2017 року між ПАТ «СК «ПЗУ України» та ОСОБА_4 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля КАМАЗ 4310, д.н.з. НОМЕР_3. 09.09.2017 року у с. Долинівка Сколівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля КАМАЗ 4310, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням відповідача, який під час руху заднім ходом наніс пошкодження автомобілю Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_5. У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_4. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) відповідач визнав себе винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. ПАТ «СК «ПЗУ України» сплатило на користь потерпілої особи - водія ОСОБА_5 страхове відшкодування у сумі 27 762,82 грн.. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПАТ «СК «ПЗУ України» на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 15.09.2017 року та страхового акту № UA30/L01/01 від 13.11.2017 року. Таким чином, ПАТ«СК «ПЗУ України», виплативши страхове відшкодування у розмірі 27 762,82 грн., набуло зворотної вимоги до відповідача за виплачене відшкодування (у порядку регресу) у зв'язку із тим, що відповідач письмово не повідомив позивачапро настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання дорожньо-транспортної пригоди. Відтак, позивач просить на підставі ст. 1191 ЦК України, а також Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позов задовольнити.

Належним чином уповноважений представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, однак 19.10.2018 року за вх. № 5067 подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у котрому зазначив, що просить дану справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, проте до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав, зазначивши, що у трьохденний термін подав документи до Європротоколу, у зв'язку з чим вважає, що виконав вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 09.09.2017 року відповідач, керуючи автомобілем Камаз 4310, д.н.з. НОМЕР_3, у с. Долинівка Сколівського району Львівської області, під час руху заднім ходом наніс пошкодження автомобілю Ford Kuga, д.н.з. НОМЕР_4, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, який керував автомобілем Камаз д.н.з. НОМЕР_3, була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу).

Розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті на користь потерпілої особи, визначений позивачем у страховому акті № UA30/L01/01 від 13.11.2017 року та становить 27 762,82 грн..

Відповідно до платіжного доручення № 8135 від 14.11.2017 року сума страхового відшкодування у розмірі 27 762,82 грн. перерахована позивачем на користь власника автомобіля «Ford Kuga», д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_5.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

За приписами п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, всупереч наведеними вище положенням Закону, невчасно повідомив страховика про настання страхового випадку, зокрема подія мала місце 09.09.2017 року, а відповідач звернувся до позивача про настання страхової події 15.09.2017 року, про що свідчить відповідна заява про повідомлення про настання страхового випадку. Причини невчасного повідомлення відповідачем не обґрунтовано і відповідних доказів на спростування зазначеного не наведено, а подання ниму трьохденний термін документів до Європротоколу не свідчить про виконання вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо вчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до свого обов'язку за договором страхування, а відповідач, у свою чергу, допустив порушення вимог п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у розмірі 27 762,82 грн. у порядку регресу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі у сумі 1 762,00 грн. (платіжне доручення № 19279 від 29.05.2018 року).

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 82, 89-90, 95, 141, 247, 258-259, 264-265, 268, 280-281 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»», - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»» завдану шкоду у порядку регресу у сумі 27 762 (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 82 коп. та 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. судових витрат у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Сколівський районний суд Львівської області.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна»; місцезнаходження юридичної особи: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40, код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20782312.

Відповідач: ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1; місце реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий.

Суддя В.Я. Микитин