Справа № 723/1387/18
Провадження № 2/723/1852/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі:

головуюючої судді Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди, зазначивши, що 06.09.2017р. о 23.00год. в м.Сторожинець, Чернівецької області по вул. Видинівського ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Сеат», номерний знак (LТ) ) JOZ859 під час обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті і чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель- Віваро», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2017 року по справі №723/2479/17 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Вказана постанова набрала законної сили.

Пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Опель Віваро» державний номерний знак НОМЕР_1 належить позивачу на праві власності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в міжнародній системі автомобільного страхування «Зелена карта» позивач, керуючись положеннями статті 40 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до Моторно-транспортного страхового бюро України.

За результатами розгляду заяви позивача, 04 січня 2018року МТСБУ було проведено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 32892,05грн..

З метою проведення ремонту автомобіля, позивач звернувся до Приватного підприємства «ТНК-Сервіс».

ПП «ТНК-Сервіс» було проведено ремонт, належного позивачу автомобіля Опель-Віваро», державний номерний знак НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту склала 55785,00грн. Таким чином, розмір заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди, яка сталася за вини ОСОБА_2 складає 55785,00грн. та суми грошових коштів, котрі були виплачені МТСБУ недостатньо для її покриття.

Вважає, що ОСОБА_2 зобовязаний відшкодувати різницю між розміром заподіяної шкодою в сумі 55785,00грн. та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 32892,05грн., що становить 22292,95грн..

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 22292.95гривень відшкодування матеріальної шкоди, стягнути судові витрати.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав відзив у якому вказав, що ознайомившись з позовом не погоджується з ним та вважає позовні вимоги необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст..999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV.

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі №1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, повязаної з пошкодженням трайспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої ним третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобовязанні ним є страховик.

Позивачем не надано звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, та калькуляцію до нього.

Вважає, що за таких обставин неможливо встановити реальну вартість матеріального збитку завданого йому відповідачем та точну різницю між виплаченою сумою та сумою, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що 06.09.2017р. о 23.00год. в м.Сторожинець, Чернівецької області по вул.Видинівського ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Сеат», номерний знак (LТ) JOZ859 під час обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті і чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Опель-Віваро», державний номерний знак НОМЕР_1 під моїм керуванням.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 жовтня 2017року по справі №723/2479/17 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Вказана постанова набрала законної сили.

Пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Опель Віваро» державний номерний знак НОМЕР_1 належить позивачу на праві власності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в міжнародній системі автомобільного страхування «Зелена карта» позивач, керуючись положеннями статті 40 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до Моторно-транспортного страхового бюро України.

За результатами розгляду заяви позивача, 04 січня 2018року МТСБУ було проведено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 32892,05грн..

З метою проведення ремонту автомобіля, позивач звернувся до Приватного підприємства «ТНК-Сервіс».

ПП «ТНК-Сервіс» було проведено ремонт, належного позивачу автомобіля Опель-Віваро», державний номерний знак НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту склала 55785,00грн. розмір виплаченого страхового відшкодування в сумі 32892,05грн., різниця становить 22292,95грн..

Відповідно до ст.22, ст.1166, ст.1188 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Посилання представника відповідача на те, що відносини виникають з страховиком та те, що саме страховик має відшкодувати спричинену відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду, суд до уваги не приймає виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК, п. 1 ч. 2 ст.1167 ЦК).

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, доводи представника відповідача про те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, є безпідставними, оскільки особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч.1 та ч.4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Аналогічна правова позиція викладена і у Постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №344/10730/15-ц.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з розясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Суд звертає увагу на те, що згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №42-1427 дата оцінки транспортного засобу проводилася 06.09.2017р., дата складанні висновку 06.12.2017р. вартість матеріального збитку, завданий власнику КТЗ Opel Vivaro, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 37504.38гривень, позивачу виплачено страхове відшкодування у сумі 32892.05гривень. Окрім того як вбачається з ремонтної калькуляції №42-1427 від 06.09.2017р. загальна сума робіт, яка складається з фарбування (вартість робіт 1219.00гривень, вартість матеріалів 3821.47гривень) загальна сума фарбування складає 5040.47гривень, тобто не враховані інші роботи, щодо заміни пошкоджених запчастин на транспортному засобі позивача, та вказано загальну суму запасних частин, які необхідні для відновлення транспортного засобу на загальну суму 94091.53гривень. Тобто позивач провів ремонт транспортного засобу із купівлею запчастин значно дешевших ніж це вказано в калькуляції (незважаючи на те, що калькуляція проводилася 06.09.2017р., а позивач купівлю та заміну запчастин проводив у кінці квітня 2018р.). Як вбачається із акта виконаних робіт з переліком виконаних робіт вартість робіт по відновленню автомобіля Опель Віваро державний номерний знак НОМЕР_1 становить 22670гривень, але оскільки позивач у судовому засіданні вказав, що він замінив тільки два диски до автомобіля, вартість яких із заміною становить 475гривень згідно наданих позивачем актів виконаних робіт, тому суд стягує шкоду частково за мінусом 475гривень у розмірі 21817.95гривень.

Приймаючи до уваги, що суд позов задовольняє частково, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704.80гривень.

Керуючись ст.ст.5, 10-13, 81, 82, 83, 141, 264-265, 354 ЦПК України, ст.22, 511, 636, ст.1166, ст.1167, ст.1172, ст.1187, ст.1188, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 21.08.1999р.н. паспорт КТ154672, жит. ІНФОРМАЦІЯ_1 «а», на користь ОСОБА_1, 07.12.1971р.н. паспорт КР274664, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, матеріальні збитки в сумі 21817(двадцять одну тисячу вісімсот сімнадцять)гривень 95копійок. .

Стягнути з ОСОБА_2, 21.08.1999р.н. паспорт КТ154672, жит. ІНФОРМАЦІЯ_1 «а», на користь ОСОБА_1, 07.12.1971р.н. паспорт КР274664, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 сплачений судовий збір в розмірі 704.80гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ :