КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-6880/11 Головуючий у І інстанції Макуха А.А.
Провадження № 22-ц/824/108/2018 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Ігнатченко Н.В.,Приходька К.П.

за участі секретаря Зубленка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року у справі позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

у січні 2011 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідачів заборгованість за кредитом, посилаючись на те, що 25.07.2008 р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір №2706/0708/88-472, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді кредитної лінії, що не поновлююється у розмірі 350 000 доларів США на строк з 25.07.2008 року по 25.07.2018 року зі сплатою 13,5 процентів річних за весь строк фактичного користування кредитом, а в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_2 було укладено договори поруки, згідно умов яких останні взяли на себе зобов'язання нести в повному обсязі відповідальність по зобов'язанням ОСОБА_3, у разі невиконання останнім зобов'язань за договором кредиту.

ОСОБА_3 було порушено умови договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02.12.2011 р. становить 420 922,70 доларів США та складається з заборгованості по кредиту в сумі 347 008,00 доларів США і заборгованості по процентах в сумі 73 914,70 доларів США. Крім того, за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів позивачем відповідно до умов договору нарахована пеня, розмір якої становить 626 991,09 гривень.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року позов публічного акціонерного товариства "Сведбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства "Сведбанк" заборгованість за кредитним договором 420 922,70 доларів США, що еквівалентно 3 363 130,28 грн. та 626 991,09 гривень, судовий збір у розмірі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року задоволено заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ в Рівненській області про заміну сторони у виконавчому провадженні. Стягувача ПАТ «Сведбанк» у виконавчому провадженні по виконанню рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року в даній цивільній справі замінено на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року про заміну сторони у виконавчому провадженні залишено без змін.

14 лютого 2018 року ОСОБА_2 подала до Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року та ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року про відмову в перегляді заочного рішення.

27 лютого 2018 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва відмовлено в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року про відмову в перегляді заочного рішення.

13 квітня 2018 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року.

В ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року було здійснено заміну позивача у справі з ПАТ «Сведбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області, та утворено Київський апеляційний суд.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року в газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови новоутвореного Київського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного Київського апеляційного суду.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 жовтня2018 справу призначено судді-доповідачу Таргоній Д.О. (судді, які входять до складу колегії: ТаргонійД.О., Приходько К.П., Ігнатченко Н.В.)

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року дану справу прийнято до провадження колегією суддів у визначному складі та призначено до розгляду на 13 листопада 2018 року.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Так, в доводах скарги зазначає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання виклику сторін в судове засідання, не перевіряв даних щодо її місця проживання (перебування чи роботи), обмежившись лише перевіркою та встановленням місця реєстрації відповідача ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач ОСОБА_2 належним чином була повідомлена про розгляд справи та прийняте заочне рішення.

Скаржник звертає також увагу суду на те, що крім позовної заяви в матеріалах справи відсутні документи чи інші докази, що підтверджують позицію позивача. Зокрема, на сторінках 5-6 позовної заяви наводиться перелік із 35 долучених документів, які фактично відсутні в матеріалах справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не врахував, що 25.07.2008 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-оздоровчий комплекс «Совки» на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 по кредитному договору №2706/0708/88-472, укладено іпотечний договір №2706/0708/88-47-Z-1, згідно з умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку нежилі приміщення з №1 по №20, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.06.2011 року задоволено позов ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «Совки» про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом задоволення за рахунок коштів, отриманих від продажу на публічних торгах предмету іпотеки, вимог ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_3 за кредитним договором №2706/0708/88-472.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів, наявних у справі, вбачається, що 25 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №2706/0708/88-472 (т. 2 а.с.116-120), за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється, у розмірі 350 000 доларів США на строк до 25 липня 2018 року та на умовах, передбачених у даному Договорі. Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору, забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, пов'язаних з одержанням виконання, виступає:

- іпотека нежилих приміщень з №1 по №20 (групи приміщень №10) (в літ.А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- порука укладена з ОСОБА_2;

- порука укладена з ОСОБА_4

Відповідно до Договору поруки №2706/0708/88-472-Р-1 від 25 липня 2008 року, ОСОБА_2 зобов'язалась перед ВАТ «Сведбанк» відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику ОСОБА_3 у вигляді кредитної лінії згідно з кредитним договором №2706/0708/88-472. (т. 2 а.с. 121-122)

Згідно з п. 2 Договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Відповідно до Договору поруки №2706/0708/88-472-Р-2 від 25 липня 2008 року, ОСОБА_4 зобов'язалась перед ВАТ «Сведбанк» відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих Банком Позичальнику ОСОБА_3 у вигляді кредитної лінії згідно з кредитним договором №2706/0708/88-472. (т. 2 а.с. 123-124)

Згідно з п. 2 Договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами.

Отримання ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 350 000 доларів підтверджується заявою на видачу готівки № u_1678_1 від 25 липня 2008 року, копія якої наявна в матеріалах справи (т. 2 а.с. 149)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 22.06.2010 року розмір заборгованості за кредитним договором №2706/0708/88-472 від 25.07.2008 року становить 347008,00 доларів США, заборгованість по сплаті процентів 73 914,70 доларів США, 626 991, 09 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів (т. 2 а.с. 199-200)

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання позичальником ОСОБА_3 своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором №2706/0708/88-472 від 25 липня 2008 року, утворилась заборгованість, розмір якої станом на 02.12.2011 року становить 420922,70 доларів США, що еквівалентно 3 363 130,28 грн. та 626 991,09 гривень - пені, тому обґрунтованими є вимоги позивача щодо солідарного стягнення заборгованості із боржника та поручителів, які взяли на себе зобов'язання відповідати за порушення умов кредитного договору.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є вірним, з наступних підстав.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до положень статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Позика. Кредит. Банківський вклад ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, апелянт не надав суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували неправильність наданого банком розрахунку заборгованості, або ж власного розрахунку з його обґрунтуванням, факту отримання кредитних також коштів також не спростував.

Щодо наявності рішення Господарського суду м. Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2706/0708/88-472 від 25 липня 2008 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Вказана правова позиція закріплена у постанові ВСУ у справіза № 6-224цс17.

Враховуючи, що в обгрунтування доводів апеляційної скарги не надано доказів, підтверджуючих факт реалізації іпотечного майна та задоволення вимог кредитора за Договором №2706/0708/88-472 від 25 липня 2008 року станом на час ухвалення оспорюваного рішення, сама по собі наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки , якщо воно не виконане, не позбавляє кредитора права звернутись із позовом про стягнення заборгованості.

Щодо доводів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія апеляційного суду їх не приймає, оскільки вони не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: Н.В.Ігнатченко

К.П.Приходько