ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3187/18

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/97/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення від права спадкування за законом,

прізвище судді: Коверзнев В.О.; місце та час ухвалення рішення: м. Чернігів, 12 год. 33 хв.; дата складання повного тексту рішення: 26 червня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом про усунення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Позов мотивований тим, що відповідачі є дітьми спадкодавця ОСОБА_6, який був інвалідом 3 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, потребував сторонньої допомоги, однак за його життя відповідачі його здоров'ям не цікавились та не відвідували, нехтували своїми обов'язками, а тому наявні підстави для усунення їх від права на спадкування відповідно до положень ст.1224 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував всіх обставини, які мають значення для справи та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що вона є рідною сестрою померлого, підтримувала з ним добрі стосунки, неодноразово допомогла йому, а також дбає про їх спільних батьків та діє з ними спільно задля надання ним допомоги та справедливого розподілу спадку, на підтвердження цього надала суду Договір про спільні дії від 05.12.2017 року. Вказувала на те, що відповідачі протягом тривалого часу порушували ст. 172 СК України, відповідно до якої зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати допомогу, оскільки жодної допомоги покійному батьку не надавали.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, позивач не є належним позивачем, оскільки її права відповідачами не порушувались.

Дана цивільна справа перебуває у провадженні апеляційного суду з 7 серпня 2018 року, судові засідання відкладалась за заявами позивача та її представника, а також через неотримання позивачем судових повісток: 22.08.2018 року, 01.10.2018 року, 23.10.2018, 06.11.2018 року. Про час та місце зазначених вище судових засідань позивача також повідомлялось за допомогою телефонограм, з відповідною фіксацією зазначених повідомлень, що передбачено за певних обставин приписами ч.9 ст. 128 ЦПК України. Застосування зазначеного правила апеляційний суд вважав можливим через те, що позивач на стадії апеляційного розгляду справи не отримувала судових повісток з повідомленням про дату та час розгляду справи.

В судове засідання, призначене на 12 листопада 2018 року, будучи повідомленою належним чином про час і місце розгляду цієї справи апеляційним судом за допомогою телефонограми, яку прийняла особисто за номером телефону, зазначеним нею у позовній заяві (а.с. 235, 236), позивач ОСОБА_2 не з'явилась, натомість надіслала апеляційному суду письмове клопотання від 8.11.2018 року з повідомленням про розірвання договору про надання правової допомоги з адвокатом Бредюком О.М. а також про те, що номер мобільного телефону, який нею особисто було зазначено у позовній заяві, з 5 листопада 2018 року вилучено на роботі її керівництвом, новий номер телефону не надано, через що просила повідомити її про час і дату наступного судового засідання шляхом надсилання поштою відповідного документу на її поштову адресу завчасно.

При цьому, зазначене клопотання не містить жодних відомостей про те, з яких причин позивач не з»явилась в засідання апеляційного суду та клопотання про відкладення розгляду цієї справи за наявності поважних причин, воно викладено у формі повідомлення про те, що з адвокатом розірвано правовідносини та про відсутність засобу телефонного зв»язку з нею, з одночасною вимогою про належне сповіщення її про час і дату наступного судового засідання шляхом надсилання поштою відповідного документу на її поштову адресу завчасно.

Приписами ст.. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами, зловживання якими не допускається згідно з положенням ч. 1 ст. 44 ЦПК України.

Зважаючи на те, що матеріали справи свідчать про умисне ухилення позивача від отримання судових повісток, від явки в засідання апеляційного суду та здійснення дій, що перешкоджають своєчасному розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку, що такі дії свідчать про зловживання ОСОБА_2 процесуальними правами та суперечать завданню цивільного судочинства.

З огляду на те, що телефонограмою від 7 листопада 2018 року позивача особисто було повідомлено працівниками суду про час та день судового засідання 12 листопада 2018 року за номером телефону, який позивачем було вказано в позовній заяві, і цей факт зафіксовано документально у примірнику телефонограми та журналі реєстрації телефонограм суду (а.с. 235, 236), її посилання на вилучення керівництвом вказаного номеру телефону ще з 5.11.2018 року, не підтверджені будь-якими доказами, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути враховані апеляційним судом, а повідомлення про час та день розгляду справи в апеляційному суді слід вважати здійсненим в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому з урахуванням наведених обставин, апеляційний суд вважає, що розгляд справи без участі позивача є обґрунтованим та справедливим по відношенню до всіх інших учасників справи з огляду на правила наведеної норми процесуально закону

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що як спадкоємець другої черги за законом, за наявності спадкоємців першої черги за законом, позивач не має права на спадкування майна свого брата і відповідно - права вимоги щодо усунення відповідачів від спадкування майна ОСОБА_6 за законом. Крім того, суд послався на те, що позивачем не було не доведено того, що на момент смерті ОСОБА_6 через похилий вік, тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, звертався до відповідачів за допомогою, а останні відмовили у наданні такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина.

На підставі заяв про прийняття спадщини батьків та дітей померлого, які є спадкоємцями щодо майна ОСОБА_6 першої черги за законом, 16.12.2017 року було зареєстровано спадкову справу.

Позивач, як рідна сестра померлого ОСОБА_6, належить до другої черги спадкоємців за законом у відповідності з приписами ст. 1262 ЦК України і за відсутності заповіту вправі спадкувати лише за відсутності спадкоємців першої черги.

Відповідно до статей 1216, 1217ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на момент смерті ОСОБА_6 було лише 57 років, в справі відсутні докази того, що у останнього були тяжкі хвороби, каліцтва, сам по собі факт наявності у спадкодавця інвалідності третьої групи та без установлення наявності передбачених законом фактів ухилення відповідачів від надання йому допомоги та потреби спадкодавця саме в їх допомозі не дає підстав для усунення дітей спадкодавця від права на спадкування. Окрім того, заяви при прийняття спадщини було подано також батьками померлого спадкодавця, а тому, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що права позивача відносно спадкування майна після смерті брата відповідачами не порушувались, оскільки позивач не має права на спадкування зі спадкоємцями першої черги.

Доводи апеляційної скарги щодо укладення договору про спільні дії з батьками померлого, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки поданий позивачем договір про спільні дії не має правового значення для вирішення даного спору.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Судді: