_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/92/18
УХВАЛА

15.05.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю заінтересованої особи ОСОБА_1, про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку предявлення їх до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю заінтересованої особи ОСОБА_1, про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку предявлення їх до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій заявник просить суд видати дублікати виконавчих листів та поновити строк для їх предявлення до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц.

В обґрунтування вказаної заяви заявник посилається на те, що 04 лютого 2014 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення по цивільній справі №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на виконання якого надалі судом були вил дані виконавчі листи.

Як стверджує представник заявник, під час поштової пересилки оригінали вказаних виконавчих листів було втрачено, про що свідчить довідка надана до заяви.

Внаслідок втрати виконавчих листів, ПАТ «Дельта Банк» був позбавлений можливості звернутися із заявою про відкриття виконавчого провадження та отримати належне виконання рішення суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23 січня 2018 року прийнято вказану заяву до розгляду та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

У судове засідання представник заявника не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Інші сторони по справі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог ч.3 ст.433 ЦПК України, питання про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання розглядаються в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення вказаного питання.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред'явлення до виконання підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За наслідком розгляду вказаної справи, 04 лютого 2014 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 квітня 2007 року в розмірі 208003 гривні 83 копійки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати в розмірі 2080 гривень 04 копійки.

20 березня 2014 року Київським районним судом міста Одеси були видані виконавчі листи №520/14867/13-ц, про: стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 квітня 2007 року в розмірі 208003 гривні 83 копійки; стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судових витрат в розмірі 2080 гривень 04 копійки.

З заявою про видачу дублікатів вказаних виконавчих листів та поновлення строку для їх предявлення до виконання, стягувач звернувся до суду 22 січня 2018 року.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Щодо втрати оригіналів виконавчих листів, заявник зазначив, що під час поштової пересилки оригінали вказаних виконавчих листів було втрачено, про що свідчить довідка надана до заяви.

Суд зазначає, що жодне посилання повинно бути підтверджено та обґрунтовано.

З наданої до суду довідки ПАТ «Дельта Банк» від 27.11.20178 року, вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» особисто підтверджує, що під час обробки працівниками АТ «Дельта Банк» вхідної кореспонденції виявилося, що виконавчі листи по цивільній справі №520/14867/13-ц було втрачено.

Згідно з листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.11.2017 року за №09.2/7953 вбачається, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавчі листи №520/14867/13-ц Київського районного суду міста Одеси, за якими боржником є ОСОБА_1, на виконання до територіальних відділів державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не надходили.

Однак судом не приймаються вказані докази, як належні докази саме втрати виконавчих листів, оскільки лист Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області містить інформацію на підтвердження не надходження виконавчих листів до відділів державної виконавчої служби та жодним чином не підтверджує саме втрату оригіналів виконавчих листів.

Також довідка АТ «Дельта Банк» не приймається судом, як належний доказ на підтвердження втрати оригіналів виконавчих листів №520/14867/13-ц, виданих Київським районним судом міста Одеси, оскільки заявником не надано до суду жодного належного доказу, реєстру відправки, тощо, на підтвердження надсилання поштовою кореспонденцію вказаних виконавчих листів.

Також заявником не надано доказів, що банком дійсно здійснювався пошук цих виконавчих листів, здійснювався відповідний запит до Одеської дирекції «Поштамт Центр поштового звязку №1» Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта».

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що представником ПАТ «Дельта Банк» не підтверджено факт втрати оригіналів виконавчих листів по цивільній справі №520/14867/13-ц.

Представник ПАТ «Дельта Банк» у заяві також зазначив, що банком пропущено строк предявлення виконавчих листів №520/14867/13-ц до виконання з поважних причин, посилаючись на обовязковість виконання рішення суду.

Так суд зазначає, що дійсно відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов'язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

В рішенні по справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року (заява №60750/00), «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року (заява №67534/01), «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року, зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід'ємна частина судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід'ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 тощо).

Однак, стосовно вирішення питання про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, суд зазначає, що це питання врегульовано статтею 433 ЦПК України, яка передбачає, що у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Тобто єдиною підставою для поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого листа до виконання, є визначення поважності причини пропущення такого строку.

Як вже було судом встановлено, представником ПАТ «Дельта Банк» не доведено факт втрати виконавчих листів №520/14867/13-ц.

Крім того, представником ПАТ «Дельта Банк» не зроблено навіть жодного посилання щодо поважності пропуску строку подання виконавчих листів до виконання починаючи з 2014 року, оскільки норми чинного законодавства та встановлені ними гарантії виконання рішення суду не можуть вважатись поважною причиною пропуску строку для предявлення виконавчих листів до виконання.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх предявлення до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю заінтересованої особи ОСОБА_1, про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку предявлення їх до виконання по цивільній справі №520/14867/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали суду складений 15 травня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.