Справа № 530/712/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

20.12.2018 року м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Демянченка С.М., секретарі Тараненко Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Зіньків Полтавської області, в режимі відеоконференції з Полтавським районним судом, Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Шевченківського району м. Полтава про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Шевченківського району м. Полтава про позбавлення батьківських прав.

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 04.09.2015 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 11.04.2017 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтава шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. В свідоцтві про народження ОСОБА_3 батьком зазначений відповідач ОСОБА_2. ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 22.08.2017 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої донькиОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн щомісячно і до її повноліття. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, вихованням та долею своєї дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 не цікавиться і не бере участі у її вихованні, тобто дитина позбавлена батьківської турботи, донька проживає разом з матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, та знаходиться на повному її утриманні і вихованні. З довідки відділу державної виконавчої служби Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області від 16.05.2018 року борг зі сплати аліментів станом на 15.02.2018 року становить 16000 грн., вихованням, піклуванням про стан здоровя дитини не переймається, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків і не бажає їх виконувати. В звязку з вищевикладеним ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 20.06.2018 року відкрито провадження по справі ( а.с.37)

Ухвалою суду 24.10.2018 року виклик відповідача ОСОБА_2 здійснено через оголошення на Веб сайті ОСОБА_4 України ( а.с.64).

Ухвалою суду 15.11.2018 року виклик відповідача ОСОБА_2 здійснено через оголошення на Веб сайті ОСОБА_4 України та призначено відеоконференцію Полтавським районним судом м. Полтава.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 позов підтримали, послалися на обставини викладені в позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 25.09.2018 року,24.10.2018 року,15.11.2018 року та 20.12.2018 року не зявився, належним чином повідомлений, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, треті особи представник органу опіки та піклування Шевченківського району м. Полтава у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ( а.с.61).

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_5, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Шевченківського району м. Полтава про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 11.04.2017 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 22.08.2017 року з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн щомісячно і до її повноліття ( а.с.10-11). Як вбачається з довідки Зіньківського районного відділу державної виконавчої служби від 16.05.2018 року борг зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 30.04.2018 року становить 16000 грн 00 коп.( а.с.18). З довідки Полтавського дошкільного навчального закладу ясла-садок №34 Журавлик від 25.05.2018 року вбачається, що за період відвідування з 01.09.2017 року дитиною ОСОБА_3 дошкільного закладу розвиток дитини відповідає її віку, дитина доглянута, приводить за забирає дитину завжди мама ( а.с.17).

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання, дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з мамою ОСОБА_1, та бабусею ОСОБА_8 ( а.с.12). З висновку органу опіки та піклування Шевченківського району м. Полтава від 13.11.2018 року вбачається, що є доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) №39948/06, п. 49-50) наголосив на такому: хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari &a> ; Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000 -VIII).

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд критично оцінює посилання позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_5 в частині невиконання батьківських обовязків відповідачем ОСОБА_2 заборгованістю по сплаті аліментів, а приймає їх лише в сукупності фактів невиконання батьківських обовязків поряд з іншими, не вчиненням активних дій щодо виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, навчання і її розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, мають рівні права і обовязки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Разом з цим суд приймає до уваги той факт, що після розлучення відповідач ОСОБА_2 на протязі більше року не спілкується з дитиною, не приймає участі у вихованні дитини та її утриманні, що підтвердили в судовому засіданні ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які були допитані в якості свідків. Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не прибув в судове засідання на розгляд даної справи, цим самим проявив байдужість, щодо вирішення питання про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Шевченківського району м. Полтава про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року, ст.12, 18,76 -77,81, 141, 208, 260-261, 268, 354-355 ЦПК України, ст. 164,150,180 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Шевченківського району м. Полтава про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно його малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в сумі сімсот чотири гривні 80 коп. на рахунок: 6001, одержувач : ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код за , банк одержувача Казначейство України ( ЕАП), код банку отримувача( МФО) : 899998, код класифікації доходів бюджету : 22030106.

Повний текст виготовлено: 20.12.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя -