Ухвала

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 295/8087/15-ц

провадження № 61-7755 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 червня 2016 року позов задоволено частково; зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 його права користування земельною ділянкою за адресою вул. Західна 90 м. Житомир, шляхом перенесення господарської будівлі (сараю) та прибудови до сараю, що знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 на відстань не менше 1 метру від межі із земельною ділянкою ОСОБА_4 та на відстань не менше 12 метрів до вікон житлового будинку ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 стягнуто з ОСОБА_5 на користьОСОБА_4 3 000,00 грн витрачені за проведення будівельно-технічної експертизи. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 липня 2016 року, з урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2016 року про виправлення описки, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 червня 2016 року та додаткове рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 01 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачу Коротуну В. М.

Ухвалою судді ВССУ від 30 жовтня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, але не пізніше 30 листопада 2017 року, зокрема, для надання належним чином завіреної копії довіреності ОСОБА_7 на представництво інтересів ОСОБА_4, належним чином завіреної копії рішення суду першої інстанції та оригіналу квитанції про сплату судового збору. Роз'яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд, який розпочав роботу 15 грудня 2017 року.

У січні 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 разом з доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

28 грудня 2018 року копія ухвали судді ВССУ від 30 жовтня 2017 року, яку направлено на адресу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 (АДРЕСА_1, 10024) повернута до суду «за закінченням терміну зберігання».

Однак, судом встановлено, що ухвалу судді ВССУ про залишення касаційної скарги без руху не направлено на адресу ОСОБА_4 (АДРЕСА_4, 10006), а тому суддя Верховного Суду дійшов висновку про необхідність продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2018 року продовжено ОСОБА_4 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою ВССУ до 16 липня 2018 року.

У липні 2018 року ОСОБА_4 усунув недоліки касаційної скарги, надіславши до суду квитанцію про сплату судового збору, належним чином завірену копію судового рішення та оригінал довіреності.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та судових рішень вбачається, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 лютого 2006 року на підставі договору дарування від 25 січня 2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на праві приватної власності належить 52/200 частина будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0549 га, яка розташована також за вище зазначеною адресою.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 вересня 1981 року відповідачу ОСОБА_5 належить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 04 грудня 2015 року № 640/08.15, господарська будівля (сарай) та прибудова до сараю, що розміщені на земельній ділянці ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, не відповідає вимогам державно-будівельних норм України щодо відстані до межі суміжної ділянки та відстані до вікон житлового будинку ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до укладеного 03 листопада 1988 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 договору дарування, останній прийняв у дар 43/100 частини жилого будинку, який розташований за адресою : АДРЕСА_2 Таким чином, ОСОБА_9 є співвласником жилого будинку та АДРЕСА_2 разом із господарськими будівлями.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина 2 статті 319 ЦК України).

Згідно із частиною 5 статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У відповідності частин 1 та 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки судове рішення впливає на права і обов'язки ОСОБА_9, який участі у справі не приймав, як співвласника будинку АДРЕСА_2

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо її незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська