Провадження № 2/522/5889/18
Справа № 522/1076/14-ц
УХВАЛА

12 листопада 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про вселення та виселення та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.01.2014 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про вселення та виселення та визнання права власності на нерухоме майно.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2014 року позов задоволено, визнано недійсним заповіт від 18.05.2010 року, складений ОСОБА_3, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.01.2011 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_1 право власності на /4 частини домоволодіння №4/6 по Другому Вапняному провулку у м. Одесі, вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 та виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з заочним рішення суду ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення в результаті розгляду якої ухвалою суду від 22.12.2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 01.10.2014 року.

На заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2014 року ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

В результаті розгляду апеляційної скарги рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21.06.2016 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2014 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про вселення та виселення та визнання права власності на нерухоме майно відмовлено.

Позивач не погодилася з рішенням апеляційного суду, тому подала касаційну скаргу в результаті розгляду якої Постановою Верховного суду від 21.02.2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 21.06.2016 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я.

Ухвалою суду від 05.04.2018 року справа прийнята до провадження, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 30.05.2018 року.

У підготовче засідання 30.05.2018 року, 20.07.2018 року, 16.10.2018 року сторони не зявилися.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 12.11.2018 року.

У судове засідання 12.11.2018 року сторони не зявилися.

Позивач повідомлявся про час, дату та місце судового засідання належним чином, проте поштова кореспонденція поверталася до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Позивач не подавав до суду клопотань чи заяв про розгляд справи за його відсутності або ж про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники удового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК та інше.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Заяви від сторін та позивача, зокрема, про зміну місця проживання до суду не надходило.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Тому, слід визнати, що позивач самостійно розпорядився своїми процесуальними правами та не зявився у судові засідання до Приморського районного суду м. Одеси з неповажних причин.

Суд, у звязку з вищезазначеним та виходячи з процесуального аналізу поведінки позивача, вважає за можливе залишити позов ОСОБА_1 без розгляду на підставі наступного.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положенням ст. 223 ЦПК, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України), при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, якщо його незявлення не перешкоджає вирішенню спору, суд залишає заяву без розгляду, що встановлено ч. 5 ст. 223 ЦПК України.

У зв'язку з наведеним, положення ст. 223 ЦПК України, якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, варто відзначити, що ухвали суду та дати судових засідання можна відстежити на офіційному сайті суду, котрий знаходиться у вільному доступі. Судом здійснювалися всі заходи для повідомлення позивача про судові засідання, однак позивач не реагував.

Тому, вважаючи, що без позивача неможливо розглянути справу, позивач не зявлявся в судові засіданні, не повідомляв про причини неявки, не надав до суду заяв про розгляд справи за його відсутності, необхідно позовну заяву залишити без розгляду.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 44, 130, 223, 257, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 15.11.2018 року.

Суддя: В.Я.Бондар