Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/884/18
Провадження № 2/280/633/18
15 листопада 2018 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді Янчук В.В.,
при секретарі - Кумечко С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану в розрахунку заборгованість за кредитом та судові витрати в розмірі 1762 грн.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 02.08.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На адресу суду повернувся конверт від відповідача ОСОБА_1, у якому містилась ухвала про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками. Конверт повернувся із поштовою відміткою про неможливість вручення так як адресат вибув з місця реєстрації.
Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 20.09.2018 року призначено судове засідання з викликом сторін у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала.
Відповідно до положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне.
Як встановлено, 22 січня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом подання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Дослідивши розрахунок заборгованості по відсотках, суд приходить до висновку, що нарахування відсотків, які підлягають стягненню, проведено з порушенням умов договору, з огляду на наступне.
Відповідно до наданого банком розрахунку, 01.09.2014 року банком збільшено процентну ставку з 30,00%, по 34,80% , а 01.04.2015 року до 43,20 %.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.
Проте матеріали справи не містять жодних доказів направлення та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки. Відповідач же згоди на підвищення відсоткової ставки з 30,00% до 43,20% річних не надавав.
Банком при нарахуванні відсотків застосовувались ставки, непередбачені умовами кредитного договору від 22.01.2011 року, а належних доказів повідомлення відповідача про їх зміну матеріали справи не містять. Суду не надано доказів того, що між позивачем і відповідачем існувало якесь листування, узгодження зміни відсоткової ставки чи будь-який інший двохсторонній обмін інформацією.
Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Суд не приймає до уваги посилання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на Умови та Правила надання банківських послуг, згідно яких, боржник зобовязаний самостійно отримувати виписки про стан картрахунків, у тому числі відслідковувати розмір процентної ставки, оскільки вказані умови договору, щодо повідомлення суперечать визначеному Законом порядку та є нікчемними.
А враховуючи, що згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, суд вважає недоведеним факт узгодження між сторонами підняття відсоткової ставки.
Тому, суд бере до уваги наданий розрахунок заборгованості за кредитом лише в частині, яка визначає відсоткову ставку розміром 30,00% на рік, яка узгоджена сторонами під час укладення кредитного договору.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.
Отже, суд зобовязаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозвязку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. З такою позицією погодився й Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23.01.2018 року.
За таких обставин суд вважає за необхідне провести перерахунок заборгованості за користування кредитом із застосуванням попередньої відсоткової ставки 30,00% річних (2,5% на місяць) за період з 01.09.2014 року по 30.04.2018 року в межах заявлених вимог.
Розраховано заборгованість за відсотками з 01.09.2014 р. за наступною формулою: (А1*30,00%*А2)/360 днів = Х, де А1-це тіло кредиту, А2 - кількість днів прострочення.
Згідно наданого банком розрахунку наявні 1338 дні прострочення. Отже, (2989,50 грн. * 30,00 % *1338 дні)/360днів= 3333,29грн.
З урахуванням процентів, нарахованих до 01.09.2014 року в розмірі 318,11 грн. (заборгованість за процентами накопичувальним підсумком, графа 12 розрахунку) загальна заборгованість за процентами по кредиту становить 3651,40 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).
Щодо суми боргу в частині пені та комісії в розмірі 3702.00 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг, в свою чергу позивачем в розрахунку та позовній заяві не розмежована та необґрунтована зазначена сума.
До того ж, Банком як неустойку нараховано штрафи також за порушення строків виконання договірних зобов'язань.
Тобто, умовами Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення - порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.
Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобов'язань (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.
З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір штрафів, які просять стягнути з відповідача, становить: 500.00 грн. (фіксована частина) та 3266,98 грн. (процентна складова). Виходячи із розміру загальної суми заборгованості процентна складова штрафу підлягає перерахунку і буде складати 332,04 грн. (2989,50 грн.- тіло кредиту + 3651,40 грн. - проценти) х 5%= 332,04 грн. ).
Загальний розмір заборгованості складатиме: заборгованість за тілом кредиту- 2989,50 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3651,40 грн, штраф (процентна складова) 332,04 грн., та штраф (фіксована частина)- 500грн., а всього - 7472,94 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 526,551,611,1048 Цивільного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 січня 2011 року у розмірі 7472 (сім тисяч чотириста сімдесят дві ) гривні 94 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 190 (сто девяносто ) гривень 54 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Коростишівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Сторони у справі:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄРДПОУ 14360570, р/р 3111).

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Суддя Янчук В.В.