Провадження № 2/127/2948/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2018 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивач повідомила, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду та про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-АМ №094047 від 14.07.2003 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час навчається у Київському фінансово економічному коледжі Національного університету ДПС України, вартість навчання у якому коштує 48000 грн. Позивач зазначає, що витрати на навчання доньки є додатковими витратами та нею вже оплачено половину вартості навчання в розмірі 24000 грн. Відповідач в добровільному порядку не бажає компенсувати половину додаткових витрат на навчання доньки, а тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на навчання доньки в розмірі 24000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що витрати на навчання не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК УКраїни, а регламентуються положеннями ст. 199 СК України, якими передбачено обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, однак у даному випадку дитина не досягла повноліття, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у вигляді витрат на навчання.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ №094047 від 14.07.2003 року (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-АМ №125512 від 17.04.2001 року (а.с.7).

Як вбачається з довідки про склад сімї, виданої квартальним комітетом «Надія» 06.07.2018 року, ОСОБА_2 проживає за адресою: м. Вінниця. вул. С.Тимошенка, 52, разом з нею за даною адресою проживає та зареєстрована дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що також підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 15.03.2017 року №6469 (а.с.10-11).

Відповідно до Договору про навчання в Київському фінансово економічному коледжі Національного університету ДПС України №22/16 від 11.08.2016 року, Додаткової угоди до даного Договору від 19.12.2016 року та довідки №15/18 від 28.02.2018 року (а.с.12-14), ОСОБА_4 навчається у Вінницькому відділенні Ірпінського державного коледжу економіки та прав, за спеціальністю 081 «Право», навчається на денній формі, стипендії та інших грошових надходжень не отримує, навчається на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2016 року до 30.06.2020 року, вартість навчання становить всього 48000 грн.

Згідно квитанцій від 10.08.2016 року, від 31.01.2017 року, від 16.06.2017 року, від 01.10.2017 року. від 18.01.2018 року позивачем ОСОБА_2 були сплачені кошти за навчання доньки в наступних розмірах: 4000 грн., 6500 грн., 1500 грн., 5900 грн., 6100 грн., всього було сплачено 24000 грн. (а.с. 15-16).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобовязані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У даному випадку дочка сторін - ОСОБА_4, будучи неповнолітньою, навчається у Київському фінансово економічному коледжі на платній основі, оплата освітніх послуг становить 48000 грн. На думку суду, навчання дитини у вищому навчальному закладі є особливими обставинами, розвитком її здібностей, а тому такі витрати слід віднести до додаткових витрат.

Позивач просить стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на навчання доньки в розмірі 24000 грн., однак з наданих квитанцій вбачається, що на даний час позивачем понесено витрати на навчання дочки у розмірі 24000 грн., половина яких складає 12000 горн., які і підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, частина витрат на навчання дочки, буде понесена вже після досягнення нею повноліття, коли положення ст. 185 СК України вже не може бути застосовано.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 352,40 грн. судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 50 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-3 Конвенції ООН Про права дитини", ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 180, 185 СК України, ст. ст. 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12 000 грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_2 (м. Вінниця, вул. С. Тимошенка, буд. 52; РНОКПП НОМЕР_1).

ОСОБА_3 (Вінницька область, Іллінецький район, с. Бабин, вул. Ватутіна, буд. 8/2; РНОКПП НОМЕР_2).

Повний текст рішення складено 16.11.2018 року.

Суддя