АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 629/3472/16-ц

Провадження № 22-ц-790/2293/18

07 травня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Овсяннікової А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу № 629/3472/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 особисто та в особі його представника ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2018 року, ухвалене суддею Поповим О.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову зазначає, що 29 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 25000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір. Свої зобов'язання за договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 25000грн. Відповідач зобов'язання належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 31 липня 2016 року мається заборгованість у розмірі 17942,79грн., яка складається з: 9022,86грн. заборгованості за кредитом; 6839,32грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 750грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина); 830,61грн. штраф (процентна складова). Цю суму Банк просить стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала, надала заперечення в яких зазначила, що позивачем не доведено факт надання грошових коштів та наявність кредитної заборгованості.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2018 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 17942,79грн. за кредитним договором № б/н від 29 листопада 2010 року та судовий збір у розмірі 1378грн.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем порушено зобовязання за кредитним договором стосовно своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 особисто та в особі свого представника ОСОБА_2 просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів укладення кредитного договору, а саме доказів підписання відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надання банківських послуг, ОСОБА_4 користування платіжною карткою і тарифів Банку; відповідач не ознайомлювався з текстом зазначених документів та не підписував їх; не надано доказів видачі банківської картки; відкриття рахунку; відсутня бухгалтерська документація, що підтверджує факт перерахунку коштів на рахунок відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що клієнт підписуючи Анкету-заяву погоджується з умовами та правилами надання всіх послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». Для надання послуг Банк видає клієнту картку, тип якої визначено у договорі. Дата укладання договору є дата отримання картки, зазначена в заяві. Згідно затвердженою Банком процедури ідентифікації клієнта, останній лише при оформленні першого продукту проходить ідентифікацію, а саме заповнює анкету-заяву. При оформленні кредитної картки за ініціативою клієнта забороняється повторне заповнення анкети-заяви, достатньо лише фотографування клієнта з картою. 29 листопада 2010 року відповідач оформив у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку «Універсальна» та його було сфотографовано з карткою «Універсальна», що підтверджується знімком з екрану від 29 листопада 2010 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 29 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 25000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Банк виконав свої зобовязання, надавши позичальнику кредитні кошти у вищезазначеному розмірі. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором кредиту виконував не належним чином, у звязку з чим утворилася заборгованість в розмірі 17942,79грн., яка складається з: 9022,86грн. заборгованості за кредитом; 6839,32грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 750грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина); 830,61грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобовязання. Зобовязання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Твердження відповідача стосовно того, що Банком не надано доказів укладення кредитного договору, а саме доказів підписання відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надання банківських послуг, ОСОБА_4 користування платіжною карткою і тарифів Банку; він не ознайомлювався з текстом зазначених документів та не підписував їх; не надано доказів видачі банківської картки, відкриття рахунку та перерахунку коштів на його рахунок, колегією суддів не приймаються.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ст.30 ЦК України). Позичальник був ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, і підтвердив свою згоду на те, що Заява, ОСОБА_3 надання банківських послуг, ОСОБА_4 користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір).

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком ОСОБА_3 та Тарифів.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч.2. ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надання банківських послуг (далі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4).

Тобто ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку (п.п.1.1.1.58, 1.1.1.59 ОСОБА_3).

Відповідачем підписано заяву про приєднання до ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення ОСОБА_3 та правила, Тарифи в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, зміст якого зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, ОСОБА_3 надання банківських послуг, ОСОБА_4 користування платіжною карткою та Тарифах. Між сторонами здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору.

Згідно вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна», про що є відповідна відмітка в анкеті-заяві.

Посилання відповідача, що Анкета-заява не містить дати її складання, є безпідставні.

Як вбачається із змісту з Анкети-заяви, остання складена та підписна сторонами 29 листопада 2010 року. Доказів, що підпис в Анкеті-заяві належить не ОСОБА_1, а іншій особі відповідачем не надано.

Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов'язань надано розрахунок заборгованості за договором. Додатково додається виписка по рахунку, в якій відображені всі операції зі зняття грошових коштів, погашення та нарахування відсотків і неустойки.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанції і касових чекових книжок.

Відповідачем не надано доказів не укладання кредитного договору, а також доказів, які б підтверджували факт виконання зобовязань за договором.

З урахуванням викладеного, вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом в розмірі 9022,86грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6839,32грн., а також пені та комісії 750грн. підлягають задоволенню.

Що стосується вимог в частині стягнення штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Саме така правова позиція містилася в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Оскільки вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафів 500грн. (фіксована частина) та 830,61грн. (процентна складова) не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

З рахуванням викладеного, рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового, яким вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково в загальному розмірі 16612,18грн., яка складається: 9022,86грн. заборгованості за кредитом; 6839,32грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 750грн. - заборгованості за пенею та комісією.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, що Банком при поданні позовної заяви сплачено 1378грн. судового збору.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1275,92грн. (17942,79грн. заявлені позовні вимоги : 16612,18грн. задоволені позовні вимоги = 1,08 частина задоволених вимог; 1378грн. : 1,08 = 1275,92грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 2067грн.

Таким чином, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 153,33грн. (17942,79грн. заявлені позовні вимоги : 1330,61грн. вимоги у задоволенні яких позивачеві відмовлено = 13,48 частина вимог в задоволенні яких відмовлено; 2067грн. : 13,48 = 153,33грн.).

Отже, різниця судового збору складає 1122,59грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 особисто та в особі його представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 січня 2018 року у частині стягнення штрафів у сумі 1330,61грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в частинні стягнення штрафів в сумі 1330,61грн. відмовити.

Зменшити розмір судового збору стягнутого з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: 64602, Харківська область, м. Лозова, м-н 4АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, ) з 1378грн. до 1122,59грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 07 травня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

ОСОБА_5