ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

справа № 644/7301/16-ц

провадження № 22ц/818/824/18

19 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес»,

розглянув в порядку спрощеного провадження у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 17 травня 2018 року (суддя Зяброва О.Г.),

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою 82 913 грн. 10 коп., стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою 5000 грн., а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 500 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 892 грн. 13 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 30.03.2016 року приблизно об 11.10 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний № НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг вул. Біблика та вул. Генерала Момота в м. Харкові, рухаючись по другорядній дорозі, а саме: по вул. Біблика, не надав дорогу автомобілю Skoda Fabia, реєстраційний № НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі, а саме: по вул. Генерала Момота, внаслідок чого допустив зіткнення вказаних автомобілів, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.05.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху транспортному засобу Skoda Fabia, реєстраційний № НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності, було завдано значних механічних ушкоджень. Відповідно до Звіту № 154/08/16 про оцінку колісного транспортного засобу від 07.06.2016 року вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля засобу Skoda Fabia, реєстраційний № НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 132 403 грн. 10 коп. Оскільки згідно Полісу № АЕ-6639311 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.03.2016 року зі строком дії до 28.02.2017 року відповідальність власника автомобілю Volkswagen Caddy, реєстраційний № НОМЕР_1, ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Брокбізнес» та дорожньо-транспортна пригода сталася під час дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у 50 000 грн. з франшизою у розмірі 510 грн., то в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди ПАТ «СК «Брокбізнес» сплатила на користь позивача грошову суму у розмірі 49 490 грн. ОСОБА_1 вважає, що різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою, яка дорівнює 82 913 грн. 10 коп. повинна бути стягнута з ОСОБА_2, який є власником автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний № НОМЕР_1 і саме ним була застрахована цивільно-правова відповідальність як володільця (власника) джерела підвищеної небезпеки. Також зазначає, що протиправними діями співвідповідача ОСОБА_3 йому було заподіяно моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідачів - ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав.

Представник третьої особи - ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» у судове засідання не з'явився.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 17 травня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 82913, 10 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 500 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 800 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 2000 грн. В іншій частині позовних вимог- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що автотоварознавче дослідження на замовлення позивача було проведено з порушеннями, які стявлять під сумнів його висновки. Звертає увагу на те, що відповідачів не було повідомлено про проведення такого дослідження; крім того зазначає, що на час ДТП автомобіль позивача вже мав механічні пошкодження від іншої ДТП, яка сталася 26.08.2015 року. Вважає, що обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої ДТП покладений на нього судом безпідставно, оскільки автомобіль на час ДТП знаходився у володінні ОСОБА_3 на підставі усної домовленості, тому саме він має відповідати за завдану шкоду. ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Також вказує на те, що наданий позивачем експертний висновок ніким не спростований, клопотань про проведення експертизи ОСОБА_2 не заявляв. Посилання на участь автомобіля в ДТП 26.08.2015 року є недоведеними. Що стосується обов'язку власника відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки зазначає, що право керування не може ототожнюватися з правом володіння транспортним засобом. Укладення договору оренди автомобіля у встановленому законом порядку оформлено не було та не є доведеним.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву не скористались.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою, яка дорівнює 82 913,10 грн. повинна бути стягнута з ОСОБА_2, який на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (є його власником), а також особою, яка застрахувала цивільну відповідальність за автомобіль Volkswagen Caddy, реєстраційний № НОМЕР_1. Також підлягають відшкодуванню понесені витрати по проведенню автотоварознавчого дослідження в розмірі 500 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн.. Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної (немайнової) шкоди 2000 грн., суд виходив із того, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, керуючись при цьому принципами розумності, виваженості та справедливості.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Судом встановлено, що 30.03.2016 року приблизно об 11.10 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний № НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Біблика та вул. Генерала Момота в м. Харкові, рухаючись по другорядній дорозі, а саме: по вул. Біблика, не надав дорогу автомобілю Skoda Fabia, реєстраційний № НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі, а саме: по вул. Генерала Момота, внаслідок допустив зіткнення вказаних автомобілів, чим порушив вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.05.2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником автомобілю Volkswagen Caddy, реєстраційний № НОМЕР_1, є відповідач ОСОБА_2

Згідно Полісу № АЕ-6639311 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.03.2016 року зі строком дії до 28.02.2017 року відповідальність власника автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС».

Відповідно до Звіту № 154/08/16 про оцінку колісного транспортного засобу від 07.06.2016 року вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний № НОМЕР_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 132 403 грн. 10 коп.

В рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» сплатила на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 49 490 грн. з урахуванням ліміту відповідальності 50000 грн. з вирахуванням франшизи 510 грн.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП може породжувати як деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди), так і слугувати підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» було виконано обов'язок по виплаті страхового відшкодування в межах ліміту, встановленого договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_2

Беручи до уваги те, що сума страхової виплати у розмірі 49 490 грн. не покрила збитків, завданих майну потерпілого, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, як власника джерела підвищеної небезпеки про відшкодування завданих збитків.

Проте обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не можна вважати належним.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306).

У абзаці 2 пункту 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні справ про відшкодуванні шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Отже, враховуючи положення статей 1166, 1187 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що унаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_3, що встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, належний ОСОБА_1 автомобіль отримав механічні пошкодження, відтак цивільно-правову відповідальність за заподіяну шкоду повинен нести саме ОСОБА_3, який на законній підставі використовував транспортний засіб, належний на праві власності ОСОБА_2

ОСОБА_2 у даному випадку не є належним відповідачем у справі.

Позовних вимог з приводу відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, до ОСОБА_3, як особи, що несе відповідальність за спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки, ОСОБА_1 не заявляв.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував, тому дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП - 82913,10 грн., витрат за проведення автотоварознавчого дослідження - 500 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі - 800 грн.

З огляду на викладене у задоволенні позову до ОСОБА_2 слід відмовити.

Відмова у позові до ОСОБА_2 не позбавляє позивача можливості звернутися до суду з такими ж вимогами до ОСОБА_3

В іншій частині рішення не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 17 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 82913,10 грн., витрат за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 500 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 800 грн. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко