Справа № 138/2507/17
Провадження №:2/138/107/18
01 жовтня 2018 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого, судді: Цибульського О.Є.,
з участю: секретаря Політанської Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, мотивуючи тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка № 345 площею 2,6945 га, яка розташована на території СВАТ «Поділля» Карпівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.05.09.2012 між сторонами було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки строком на 30 років.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом в якому позивач просить розірвати договір оренди належної йому на праві власності земельної ділянки, укладений з відповідачем 05.09.2012 та стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за користування земельною ділянкою за 2016, 2017 роки в загальному розмірі 5592,30 грн.
Позивач в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з відміткою, що адресат відсутній. Оскільки від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав:
05 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі (Далі договір), зареєстрований 14.04.2014 в Реєстраційній службі Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, номер запису № 5345099, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.5-8, 19,20).
Пунктом 8 договору оренди землі передбачено, що такий укладено на 30 років, але в будь-якому разі строк цього договору закінчується після завершення збирання врожаю сільськогосподарських культур, які були засіяні (висаджені) під час дії цього договору.
Договір має виконуватися належним чином відповідно до його умов та вимог закону.
Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі».
Згідно зі ст.1 вказаного закону, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом ( ч.1 ст.17 ЗУ «Про оренду землі»).
За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди.
Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього закону та за умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не сплачує орендну плату за землю, що підтверджується письмовими претензіями позивача від 01.03.2017 та 12.06.2017 (а.с.23,24). Як зазначив позивач, від отримання вказаних письмових претензій відповідач відмовився.
Так, пунктом 11 договору оренди землі передбачено, що орендна плата має вноситися щороку до 20 січня наступного року.
Оскільки в договорі встановлений строк (термін), то за умовами договору орендар зобов'язався виплачувати власнику земельної ділянки у повному обсязі орендну плату за користування земельною ділянкою до 20 січня наступного року.
Згідно з ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У даному випадку такою подією є виплата орендної плати саме до 20 січня наступного року.
Таким чином, у даному випадку невиконання відповідачем обов'язку сплатити орендну плату у строк, визначений умовами договору, і є несплатою орендної плати в розумінні п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України.
Пунктом 38 договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: 1) взаємною згодою сторін; 2) рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором.
Так, розділом «Орендна плата» договору оренди землі на відповідача покладено обов'язок своєчасно вносити плату за користування земельною ділянкою.
Тобто, внаслідок систематичної невиплати відповідачем орендної плати позивач значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору оренди землі, а саме, можливості своєчасно щороку отримати орендну плату за користування земельною ділянкою, тобто отримати орендну плату до 20 січня наступного року, чим істотно порушені його права своєчасно розпорядитися належною йому орендною платою, оскільки обов'язок орендаря щодо своєчасної виплати орендної плати кореспондується з правом орендодавця своєчасно отримати орендну плату (пункт 28 договору оренди землі, ст.24 Закону України «Про оренду землі» та відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону).
Також, позивач надсилав відповідачу письмові претензії щодо виплати йому орендної плати, однак відповідач покладених на нього обовязків не виконав (а.с.23,24).
Враховуючи викладене вище, оскільки відповідач систематично не виконує своїх обов'язків щодо своєчасної сплати орендної плати, що істотно порушує права власника земельної ділянки, яким є позивач, а звернення позивача до відповідача з пропозицією про виконання зобов'язання за договором оренди землі залишені останнім без відповіді, суд вважає, що наявні підстави для розірвання договору оренди землі.
Крім того, позивач просить в позовній заяві стягнути з відповідача орендну плату за 2016 рік в сумі 2796,15 грн. та орендну плату за 2017 рік в сумі 2796,15 грн., а всього 5592,30 грн.
В ході розгляду справи позивач надав розрахунок боргу де уточнив його і зазначив борг в сумі 4796,91 грн. (а.с.60).
Згідно п. 9, 14 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки. Станом на 2016 рік вказана сума складає 1864,56 грн. Розмір пені встановлено 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення.
З наданого позивачем розрахунку слідує, що за 2016 рік відповідач має сплатити 1966,76 грн, а за 2017 рік 2830,15 грн. Тобто, загальна сума орендної плати, яка підлягає стягненню становить 4796,91 грн.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 4796,91 грн.
На підставі вищенаведеного, ст. 2, 13, 21, ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», п. «д» ч.1 ст.143 ЗК України, ч.1 ст.251 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268, 280-282ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, орендну плату, передбачену договором оренди землі від 05.09.2012 в загальному розмірі 4796 (чотири тисячі сімсот девяносто шість) гривень 91 копійка, яка складається з орендної плати за 2016 рік 1966,76 грн. та за 2017 рік 2831,15 грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Суддя: