Справа №359/5230/18
Провадження №2/359/2105/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обгрунтовує його тим, що 4 серпня 2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Під час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 Позивач не бажає жити однією сім'єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

ОСОБА_1 не з'явилась у судове засідання. Позивач надіслала заяву (а.с.14), в якій вона підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності.

Відповідач також не з'явився у судове засідання. ОСОБА_2 надіслав заяву (а.с.13), в якій він визнає позов та просить розглянути цивільну справу в його відсутності.

Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 4 серпня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Кіровської сільської ради Бориспільського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №13. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 4 серпня 2001 року (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10 жовтня 2002 року (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім'єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У зв'язку із чим суд вважає за можливе відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 4 серпня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у виконкомі Кіровської сільської ради Бориспільського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №13, розірвати.

Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець