Справа №345/1122/18
Провадження № 2/345/732/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні заїздом, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом до відповідачки, в якому просить зобов'язати відповідачку ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у користуванні заїздом до її будинковолодіння по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самовільно встановлених воріт на початку заїзду.

Позов мотивує тим, що позивачці на праві власності належить будинковолодіння та земельна ділянка по АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва на забудову садиби, заїзд до даного будинковолодіння був запроектований з вул.Шевченка, по заїзду, який проходить через подвір'я ОСОБА_3

На протязі декількох останніх років між сім'єю позивачки та сім'єю відповідачки ОСОБА_4 існує спір з приводу користування даним заїздом, а саме ОСОБА_3 на початку заїзду встановила ворота, які закриває на колодку, тим самим унеможливлює їй та її сім'ї доступ до її будинковолодіння. Перешкоди чиняться по дани час, у зв'язку із чим позивачка не може користуватись належним їй майном.

Тому з даним позовом позивачка змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивачка та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задоволити з наведених в позовній підстав.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що вона дійсно на початку заїзду встановила ворота, однак ніяких перешкод позивачці у користуванні заїздом до її будинковолодіння вона не чинить, ніякої колодки на воротах не має, позивачка безперешкодно користується заїздом. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши позивачку, представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить будинковолодіння та земельна ділянка по АДРЕСА_1. (а.с. 11).

Згідно свідоцтва на забудову садиби, заїзд до даного будинковолодіння був запроектований з вул.Шевченка, по заїзду, який проходить через подвір'я ОСОБА_3 - (а.с.6-9).

До будинковолодіння позивачки - відповідачкою ОСОБА_3 було встановлено ворота на початку заїзду, що веде до її господарства.

07.11.2017 року ОСОБА_1 зверталась до Верхнянської сільської ради ОТГ із заявою в якій просила направити комісію для вирішення питання можливості влаштування іншого заїзду до будинковолодіння позивачки по АДРЕСА_1 - (а.с.19).

30.11.2017 року комісією сільської ради с.Довгий Войнилів було складено Акт,згідно якого встановлено,що на даний час заїзд до будинковолодіння ОСОБА_1 існує через подвір'я ОСОБА_3, що погоджено і встановлено багато років, іншого заїзду до будинковолодіння ОСОБА_1 не можливо встановити згідно документації - (а.с.20).

Згідно ст. 78 ч. 1 ч. 2 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Даною нормою права встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позивачка просить суд не чинити їй перешкод у користуванні заїздом до її будинковолодіння по АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самовільно встановлених воріт на початку заїзду

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За змістом ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

У той же час існування воріт на заїзді до господарства позивачки, жодним чином не перешкоджає доступ позивачу до належного їй буднковолодіння, до будинковолодіння існує безперешкодний проїзд, а встановлення воріт не суперечить будівельним нормам.

Згідно ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на наведене, судом не здобуто доказів, а також позивачка ОСОБА_1 жодним переконливим та допустимим доказом не підтвердила того, що у зв'язку із встановлення воріт здійснюються перешкоди їй у користуванні заїздом до її будинковолодіння, тому її позовні вимоги є необґрунтованими.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1, слід відмовити.

На підставі ст. ст. 78, 152 ЗК УКраїни та керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні заїздом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: