Номер провадження: 22-ц/785/660/18
Номер справи місцевого суду: 2-59/11
Головуючий у першій інстанції Прикасар О.Я.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Одеса

Справа № 2-59/11

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивачі - 1) ОСОБА_4; 2) ОСОБА_5; 3) ОСОБА_6; 4) ОСОБА_7; 5) ОСОБА_8;

- відповідачі - 1) комунальне підприємство «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»; 2) Ізмаїльська міська рада Одеської області;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Присакар О.Я. 19 жовтня 2017 рокуо 16 годині 56 хвилині в м. Ізмаїл Одеської області,

встановила:

У липні 2006 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з уточненим у грудні 2007 р., вересні 2017 р. позовом, в якому остаточно просить стягнути солідарно з комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - Комунальне підприємство), Ізмаїльської міської ради Одеської області (далі - Міська рада) на його користь матеріальну шкоду в розмірі - 86 623,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі - 10 000,00 грн..

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він є власником 1/25 ч. квартири (квартира АДРЕСА_3 в м. Ізмаїл Одеської області. 29.05.2006 р. у зв'язку із затопленням з вини відповідача підвалу будинку була пошкоджена належна йому квартира. Причиною затоплення підвалу стало - пошкодження (прорив) водопроводу, який знаходиться на балансі комунального підприємства, засновником якого є міська рада, і який використовується комунальним підприємством для водопостачання міста. Квартира знаходиться в аварійному стані, не придатна для проживання.

Внаслідок пошкодження квартири йому завдано моральної шкоди у вигляді порушення звичних життєвих зв'язків, моральних хвилювань, психічної травми. Розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи тривале небажання відповідачів відшкодувати шкоду, становить - 10 000,00 грн..

У липні 2006 р. ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_6 звернулися до суду з уточненими у грудні 2007 р., вересні 2017 р. позовом, в якому остаточно просять стягнути солідарно з комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - Комунальне підприємство), Ізмаїльської міської ради Одеської області (далі - Міська рада) на їх користь матеріальну шкоду в загальному розмірі - 231 697,00 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі - по 5 000,00 грн. кожному.

Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що вони є власником 3/50 ч. квартири (квартира АДРЕСА_4 в м. Ізмаїл Одеської області. 29.05.2006 р. у зв'язку із затопленням з вини відповідача підвалу будинку була пошкоджена належна їм квартира. Причиною затоплення підвалу стало - пошкодження (прорив) водопроводу, який знаходиться на балансі комунального підприємства, засновником якого є міська рада, і який використовується комунальним підприємством для водопостачання міста. Квартира знаходиться в аварійному стані, не придатна для проживання.

Внаслідок пошкодження квартири їм завдано моральної шкоди у вигляді порушення звичних життєвих зв'язків, моральних хвилювань, психічної травми. Розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи тривале небажання відповідачів відшкодувати шкоду, становить - 10 000,00 грн..

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2006 р. вищевказані позови об'єднанні в одне провадження.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2017 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди - 86 623,00 грн., на відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн..

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди кожному по - 57 924,25 грн., на відшкодування моральної шкоди кожному по - 2 000,00 грн..

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.05.1999 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2004 р. ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_5 (Т.1, а. с. 13 - 14).

Згідно відповіді КП «Ізмаїльське МБТІ» від 15.05.2017 р. власником квартири № АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 р. зареєстрований ОСОБА_9 (1/1 частка), на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2008 р. (Т.2, а. с. 140).

З рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2008 р. вбачається, що ОСОБА_9 є власником 11/125 частини житлового домоволодіння по АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі - продажу частки житлового домоволодіння від 05.02.2008 р. (Т.2, а. с. 142).

Таким чином, станом на 29.05.2006 р. ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_5.

Згідно Акту обстеження технічного стану об'єкту від 29 - 31 травня 2006 року (Т.1, а. с. 6) під час обстеження будинку по АДРЕСА_7 встановлено, що 29.05.2006 р. в першій половині дня в інспекцію ДАБК надійшла інформація від мешканців будинку про те, що вночі вони чули тріск стін. 29.05.2006 р. о 15 год. 00 хв. отримана інформація була передана в службу ЦО. Начальник служби ЦО ОСОБА_11 прибув за вказаною адресою і встановив наявність води у підвалі житлового будинку, в зв'язку з чим були викликані служба МНС та комунального підприємства для відкачування води з підвалу будинку.

29.05.2006 р. біля 20 год. 20 хв. була завершена відкачка води. В цей же час о 20 год. 30 хв. на проспекті Суворова відбулось просадне явище, яке супроводжувалось провалом асфальтового покриття, площею - 9 кв. м. та глибиною - 2,5 кв. м., проїжджої частини на відстані 11 метрів від стіни житлового будинку, з підвалу якого була проведена відкачка води. В утворене просідання ґрунту поступала вода під тиском, в результаті чого відбулося повторне затоплення підвалу будинку. Була проведена відкачка води з підвалу засобами МНС.

30.05.2006 р. силами комунального підприємства місця провалів були розібрані, вилучений мокрий ґрунт, виконана зворотна засипка ґрунту з ущільненням і відключена лінія водопроводу діаметром - 125 мм. на перехресті пр. Суворова на розі вул. Котовського.

30.05.2006 р. комісія встановила зміну нахилу прилеглого тротуару і проїжджої частини по направленню до центру провалу. На фасаді будинку спостерігалися прогресуючі тріщини. При обстежені квартир № 8, 9, 10, 11, 12 житлового будинку АДРЕСА_8 у всіх квартирах зафіксовані численні тріщини, перекоси столярних виробів. При обстеженні 31.05.2006 р. встановлено, що залишкові деформації продовжуються. Згідно висновків комісії причинами деформації житлового будинку є ряд наступних факторів:

а) відсутність фундаменту (як конструктивного елемента) під зовнішньою стіною вдовж пр. Суворова;

б) наявність підземних виробіток (галерей) від зовнішньої стіни до проїжджої частини і впродовж фасаду житлового будинку № 57;

в) наявність, повне заповнення та довге перебування води в підвалі, що привело до значного замочування ґрунтів і подальше їх просідання.

Відповідно до Акту повторного обстеження житлового будинку по АДРЕСА_12 від 05.06.2006 р. комісією встановлено, що деформація будівлі житлового будинку АДРЕСА_8 продовжується, хоча інтенсивність деформації значно зменшилась (Т.1, а. с. 8).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2006 р. по справі була призначена судова технічно-будівельна експертиза, виконання якої доручено експерту ТОВ «Маркет» ОСОБА_12 (Т.1, а. с. 16).

Згідно звіту про оцінку майна кв. АДРЕСА_11 і АДРЕСА_2, виконаного ТОВ «Маркет» для встановлення причин походження ушкоджень експертом було залучено Ізмаїльське відділення «Укрпівденьбудрозвідування» (Т.1, а. с. 99).

Відповідно до висновків експерта пошкодження в квартирах АДРЕСА_9 нанесені несучим конструктивним елементам і привели їх в аварійний стан. Внаслідок цього була нанесена шкода й іншим елементам квартир. Причина - замочування ґрунтів основи водою 29 - 30 травня 2006 р. і як наслідок втрата ним несущої здібності. Стан - старий, близький до аварійного. Розмір шкоди, нанесеній квартирі АДРЕСА_11 складає - 322 957 грн., квартирі АДРЕСА_10 складає - 266 505 грн..

Згідно відповіді Ізмаїльського відділення «Укрпівденьбудрозвідування» № 85-к від 20.11.2006 р. причиною деформації квартир АДРЕСА_11 і АДРЕСА_10 по АДРЕСА_12 є замочування та просідання ґрунтів під фундаментом житлового будинку в результаті надходження господарсько-побутових вод в підвал, розташований під квартирами АДРЕСА_11 і АДРЕСА_10 з пошкодженого водопроводу діаметром - 125 мм., проложеного по проспекту Суворова на розі вул. Котовського (Т.1, а. с. 130).

Зі схем мереж водопроводу вбачається, що будинок по АДРЕСА_12 не був підключений до лінії водопроводу діаметром - 125 мм. по АДРЕСА_13 (Т. 2, а. с. 237, 239).

З акту обстеження технічного стану об'єкту від 29 - 31 травня 2006 р. вбачається, що потрапляння води в підвал по АДРЕСА_12 припинилося після відключення 30.05.2006 р. лінії водопроводу діаметром - 125 мм. на перехресті проспекта Суворова на розі вул. Котовського.

Таким чином, потрапляння води в підвал, розташований під квартирами АДРЕСА_11 і АДРЕСА_10 по АДРЕСА_12, відбулося саме з пошкодженої лінії водопроводу діаметром - 125 мм. по пр. Суворова в м. Ізмаїлі.

З книги № 2 обліку основних засобів по мережі водопроводу на 1987 р. вбачається, що водопровідна магістраль по проспекту Суворова перебуває на балансі комунального підприємства (Т. 2, а. с. 240 - 242).

У судовому засіданні представник комунального підприємства не заперечував, що водопровід діаметром - 125 мм. по АДРЕСА_13 перебуває на балансі комунального підприємства, що затоплення підвалу по АДРЕСА_14 відбулося саме від водопроводу діаметром - 125 мм. по проспекту АДРЕСА_15, до якого був підключений невідомий ввід.

Відповідно до висновків судової будівельно-технічної, будівельно-оціночної експертизи від 30.03.2017 р. (Т. 2., а. с. 90 - 122) та додаткової судової будівельно-технічної, будівельно-оціночної експертизи від 19.08.2017 р. (Т. 2, а. с. 177 - 207) по першому питанню вбачається, що за результатами візуального обстеження та даними виданого КП «Ізмаїльське МБТІ» станом на 17 лютого 2005 року технічного паспорту, з'ясовано, що житловий будинок літ. «А» у складі домоволодіння АДРЕСА_16 області мав наступні технічні характеристики: фундаменти із цегли керамічної (глибина закладання не досліджувалась); стіни із цегли керамічної; перекриття дерев'яне з підшивкою та глиносолом'яним утепленням, дах та покрівля і двоскатні з азбестоцементних листів хвилястого профілю по деревинним конструкціям. Отже фактична наявність цегляного фундаменту, як частини будівлі, яка має сприймати навантаження від споруди і передавати їх на основу, складену ґрунтами (природну) чи штучну, виключає той факт, що причиною деформацій конструктивних елементів частини житлового будинку АДРЕСА_16 області могла стати відсутність фундаментів.

По другому питанню: при передачі навантажень від будівельних систем на ґрунт слід враховувати його несучу здатність за наявності підземних виробок слід враховувати їх несучу здатність і за необхідності розробляти та виконувати заходи щодо їх підсилення. Отже не здатність підземних виробок сприймати навантаження від розташованих над ними будівель чи споруд може призвести до їх руйнування (обвалу) і як наслідок може викликати руйнування (або деформацію) розташованих на них будівель чи споруд.

По третьому та п'ятому питаннях: з огляду на результати візуального обстеження та надані для дослідження документи наявні деформації та пошкодження конструктивних елементів та оздоблювальних, опоряджувальних покриттів у квартирах АДРЕСА_11, АДРЕСА_17 області є наслідком нерівномірного просідання ґрунту основи фундаменту, через затоплення підвалу, в результаті викликаної обвалом підземних виробок аварії.

По четвертому питанню: при спорудженні будь-яких будівельних споруд слід дотримуватись вимог будівельних норм і правил, за якими проектуванню та спорудженню будівельних систем мають передувати інженерно-геологічні вишукування, якими визначаються склад, ґрунту, глибина підземних вод та наявність підземних виробок. За наявності складних геологічних умов необхідно передбачати виконання направлених на недопущення негативного впливу техногенних факторів, в тому числі і внаслідок аварій, на безпосередньо споруду (будівлю) що проектується чи зводиться та на споруду (будівлю) вже існуючу.

По шостому питанню: будь-які заходи направлені на убезпечення будівлі споруди від негативних наслідків від надмірного (не проектного) зволоження фунту основи фундаменту мають у тому числі: своєчасне виявлення підземних виробок, їх ліквідація чи підсилення мали б зменшити вірогідність виникнення наявних деформацій частини будинку АДРЕСА_16 області.

По восьмому питанню вбачається, що вартість ремонту частини житлового будинку АДРЕСА_18 складає - 86 623,00 грн.. Вартість ремонту частини житлового будинку АДРЕСА_19 складає - 231 697 грн..

Пошкодженням належних позивачам квартир останнім завдано моральної шкоди у вигляді порушення звичайного способу життя, порушення життєвих зв'язків, значних незручностей, дискомфорту, душевних страждань, моральних хвилювань. Розмір відшкодування моральної шкоди, з врахування вищевказаного, становить - по 2 000,00 кожному позивачу (Т. 3, а. с. 8, 10 - 19).

Комунальне підприємство в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову задоволенні позовів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Комунальне підприємство вказує, що при обстеженні причин деформації житлового будинку було виявлено невідомий, пошкоджений корозією водопровідний ввід до вуличної мережі. Цей ввід не знаходиться на балансі комунального підприємства. Засновником комунального підприємства є виконавчий комітет міської ради, разом з тим шкода стягнута тільки з комунального підприємства. Вина комунального підприємства у завданні шкоди не доведена, а тому відсутні підстави для її відшкодування.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Позивачі письмових відзивів на апеляційну скаргу не надали. У судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали. а

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін в результатах розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності позивачів.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 22, 1166 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів правильно встановлені вищевказані факти та відповідні їм правовідносини. Доводи відповідача не спростовують висновків суду.

Виходячи з встановлених по справі обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що при обстеженні причин деформації житлового будинку було виявлено невідомий, пошкоджений корозією водопровідний ввід до вуличної мережі. Цей ввід не знаходиться на балансі комунального підприємства. Засновником комунального підприємства є виконавчий комітет міської ради, разом з тим шкода стягнута тільки з комунального підприємства. Вина комунального підприємства у завданні шкоди не доведена, а тому відсутні підстави для її відшкодування.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової шкоди.

За правилами передбаченими ст. ст. 22, 1166 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала.

Згідно п. 1.5. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 р. № 65, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, водоканал обслуговує лише ті вуличні, квартальні та дворові водопровідні й каналізаційні мережі, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі.

Пунктом 2.1. Положення про безпечну та надійну експлуатацію зовнішніх мереж і споруд водопостачання й каналізації, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 03.04.1998 року № 69, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що мережі й споруди водопостачання та каналізації у процесі експлуатації, а також у період тимчасового припинення процесу їхньої експлуатації повинні перебувати під систематичним наглядом власника мережі або споруди водопостачання й каналізації (власником мережі або споруди водопостачання й каналізації, як правило, є підприємство водопровідно-каналізаційного господарства). З метою своєчасного виявлення можливих пошкоджень і інших недоліків на мережах або спорудах водопостачання й каналізації їхнім власником повинні виконуватися технічні огляди.

Пунктом 1.3 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року № 30, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, водоканали та інші організації, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, несуть відповідальність за невиконання вимог цих Правил і чинного законодавства України.

Пунктами 1.1, 1.2 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 року № 30, передбачено, що ці Правила встановлюють порядок технічної експлуатації систем водопостачання і каналізації міст та інших населених пунктів України та вони є обов'язковими для всіх виробничих підприємств водопровідно-каналізаційного господарства (виробників), комбінатів комунальних підприємств або інших організацій, що експлуатують системи водопостачання населених пунктів України, незалежно від їх відомчої належності та форми власності.

Пунктом 2.1.7 цих же Правил передбачено, що для забезпечення безперебійної і економічної роботи систем водопостачання і каналізації необхідні: висококваліфікований технічний персонал, який виконує вимоги посадових інструкцій, правил технічної експлуатації та охорони праці; контроль і аналіз умов роботи, що склалися в першу чергу економічних; організація раціональних режимів експлуатації мереж і споруд, які забезпечують удосконалення та інтенсифікацію їх роботи; максимальне використання резервів, впровадження прогресивної технології на основі сучасних досягнень науки і техніки; профілактичний огляд і планово-попереджувальний ремонт мереж і споруд, їх елементів і устаткування; вжиття заходів щодо попередження, вчасного виявлення і ліквідації аварій; систематична реєстрація і аналіз причин порушень в роботі і аварій.

Правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що при обстеженні причин деформації житлового будинку було виявлено невідомий, пошкоджений корозією водопровідний ввід до вуличної мережі, який не знаходиться на балансі комунального підприємства, не спростовує висновків суду про те, що вулична система водопроводу знаходиться на балансі, використовується комунальним підприємством для водопостачання. Не встановлено облаштування цього невідомого вводу позивачами, та використання його для постачання води у пошкоджені квартири.

Доводи апелянта про те, що засновником комунального підприємства є виконавчий комітет міської ради, разом з тим шкода стягнута тільки з комунального підприємства, не приймаються до уваги, оскільки комунальне підприємство є окремою юридичною особою, наділено цивільною правоздатністю та дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ст. 80 ЦПК України), самостійно використовує централізовану мережу водопостачання від чого отримує прибуток.

Доводи апелянта про відсутність вини у завданні шкоди спростовуються наявними у справі і дослідженими судом вищевказаними доказами.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення вимог апелянта.

Таким чином, апеляційна скарга комунального підприємства є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаженій частині є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів комунального підприємства, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Ізмаїльське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»- залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова