Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2464/17

Номер провадження: 2/511/662/18

07 листопада 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря судового засідання Кирилової І.В.

за участю:

представник відповідача Усенко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання рішення страховика незаконним та стягнення відшкодування шкоди пов'язаної із смертю, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (надалі - ПрАТ «СК «Провідна») про визнання рішення страховика незаконним та стягнення відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю.

Вимоги позивача представник ОСОБА_4 мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в результаті дорожньої транспортної пригоди, яка відбулась біля 361км +250м автодороги «Київ -Одеса» у напрямку м. Київ, автопоїздом у складі вантажного сідлового тягача марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_3 з напівпричепом марки «ПП LECI TRAILER ЗЕ20ВD», під керуванням водія ОСОБА_7, був здійснений наїзд на пішохода ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який від отриманих травм загинув на місці події. Постановою від 25 квітня 2014 року слідчим відділу з розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області Богуцьким С.М. закрито кримінальне провадження внесене в ЄРДР ІНФОРМАЦІЯ_3 року за № 0000222. Не маючи відомостей про страхування власником транспортного засобу марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_4 цивільно-правової відповідальності 06.03.2017 року представник позивача повідомив Моторно (транспортне) страхове бюро України про дорожньо - транспортну пригоду та того ж дня було ними було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Необізнаність позивача про страхування власником транспортного засобу цивільно - правової відповідальності підтверджується змістом повідомлення про ДТП, яке було подано 06.03.2017 року. Листом від 24.03.2017 року МТСБУ повідомило представника позивача, що відповідно до полісу (договору) страхування цивільно - правової відповідальності відповідальність власника транспортного засобу марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_4 станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «Провідна». 20.04.2017 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. В травні 2017 року відповідач повідомив позивача про прийняте рішення за наслідками розгляду заяви останнього, відповідно до змісту якого позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на пропущення строку встановленого законом. Враховуючи, що ДТП сталося 09.03.2014року з урахуванням викладеного, останнім днем строку в межах якого позивач мав право на звернення з заявою на виплату страхового відшкодування на 10.03.2017 року, а отже звернення представника позивача до МТСБУ з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування 06.03.2017 року вважають вчиненим у межах трирічного строку, встановленого Законом України та просить стягнути з відповідача - 14 616.00грн. - заборгованості зі сплати страхового відшкодування за шкоду пов'язану із смертю потерпілого ОСОБА_8; 860.94грн. - пені за прострочення сплати страхового відшкодування; 277,41грн. - інфляційних збитків у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування; 103,31грн. - 3% річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування; 4800.00грн. - судових витрат пов'язаних з правовою допомогою.

Представник відповідача 12.12.2017 року подав заперечення на позов, якими проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Зазначив, що 01.03.2014 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4924394 строком дії з 02.03.2014 року по 01.03.2015 рік відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах керують забезпеченим транспортним засобом «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_4. Так, заява про виплату страхового відшкодування та документи, які є необхідними для з'ясування наявності підстав для виплати страхового відшкодування представником позивача надані лише 20.04.2017 року, що підтверджується присвоєним вхідним номером 764. Потерпілі внаслідок дорожньо - транспортної пригоди реалізують свої права на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом. ПрАТ «СК «Провідна» вважає, що недотримання потерпілими процедури отримання страхового відшкодування є перевищенням меж здійснення їх цивільних прав. Відповідно до ст..37.1.4 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування регламентної виплати є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди. Відповідно до отриманої заяви представника позивача дорожньо - транспортна пригода сталась ІНФОРМАЦІЯ_3 року та з моменту ДТП пройшло більше трьох років, тому у ПрАТ «СК «Провідна» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування позивачу, про що було повідомлено її листом 15.05.2017 року. Щодо стягнення пені, 3% відсотків річних та індексу інфляції зазначив, що відповідно до ст..36.1 Закону(в редакції, яка була чинна на момент укладення Полісу), рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку х визначенням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування(регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Оскільки відповідач в строк та на умовах передбачених Законом прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у виплаті позивачу, тому необґрунтованого прострочення виплати страхового з боку Страховика не відбулося, а позиція щодо відмови у виплаті моральної шкоди доводиться відповідачем в судовому порядку. Також відповідач у запереченнях зазначає, що позивач повинен сплатити судовий збір за подання даного позову, оскільки страхова компанія не відшкодовує шкоду, а проводить виплату страхового відшкодування (за шкоду заподіяну або майну або життю та здоров'ю потерпілої особи). Отже, на думку відповідача позовні вимоги позивача до ПрАТ «СК «Провідна», є безпідставними, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі. (а.с.40-52).

Представник третьої особи Моторно (транспортне) страхового бюро України (надалі МТСБУ) на позовну заяву ОСОБА_2 надали письмові пояснення, відповідно до яких повідомили, що станом на дату дорожньо-транспортної пригоди (ІНФОРМАЦІЯ_3 року)., автомобіль марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_3 яким керував ОСОБА_7 був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності АС № 4924394, реалізований страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна». Згідно вимог п. 41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якої не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Згідно п.32.1 ст.32 Закону, МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно - правової відповідальності відповідно до закону. У вищевикладеному випадку відносно водія ОСОБА_7 відсутній обвинувальний вирок суду за фактом смерті ОСОБА_8, а кримінальне провадження щодо даної пригоди 25.04.2014 року закрито з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Відсутні відомості про визнання загиблого потерпілим у даному кримінальному провадженні. Отже, в даному випадку у МТСБУ, згідно положень Закону, не виникає обов'язку щодо відшкодування за рахунок фонду захисту потерпілих шкоди, спричиненої в результаті ДТП, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_3 року, учасниками якої є водій ОСОБА_7 та пішохід ОСОБА_8 Отже, у свою чергу МТСБУ згідно положень ст.ст. 39-41 Закону на території України та на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» є єдиною некомерційною організацією, яка є гарантом відшкодування шкоди на умовах виключно передбачених Законом МТСБУ та не є страховиком, не реалізує страхові продукти, не отримує з його прибутки та не є стороною в договорі страхування. Просили врахувати письмові пояснення при ухвалені рішення по справі, подальші судові засідання проводити без участі представника МТСБУ.(а.с.54-55).

Представником позивача ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_10 була надана відповідь на відзив ПрАТ «СК «Провідна», якою щодо підстав відмови відповідачем в виплаті страхового відшкодування, нарахування пені, інфляційних та 3% відсотків річних пояснив, що правовідносини між сторонами є позадоговірними, такими що базуються на делікатному зобов'язані. Окрім цього відповідачем не зазначено відомостей та підтверджуючих їх фактів, щодо перешкод, наявність яких призвела до неможливості страховика встановити факт дорожньо - транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вважає, що заперечення відповідача відносно факту надіслання позивачем повідомлення про ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування до МТСБУ саме 06.03.2017 року, тобто в межах строку встановленого Закону України, спростовується наявними в матеріалах справи копіями листа за цифровим ідентифікатором 711 9 та описом вкладення до цінного листа на яких наявні відбитки штемпелю поштового відділення з датою 06.03.2017 року.

24.04.2018 року представником відповідача Усенко А.М. в режимі відеоконференції було заявлено клопотанням про направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання рішення страховика незаконним та стягнення відшкодування шкоди пов'язаної із смертю за підсудністю до Соломянського районного суду м. Київ, оскільки позовні вимоги стосуються питань стягнення страхового відшкодування з страхової компанії місцезнаходження якої є м.Київ, яке було судом задоволено ухвалою від 24.04.2018 року (а.с.108).

Представником ОСОБА_2 - ОСОБА_10 ухвала суду від 24.04.2018 року була оскаржена до Апеляційного суду Одеської області.

18.07.2018 року постановою Апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_10 була задоволена, ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.04.2018 року скасована, а справа повернута для продовження розгляду по суті. (а.с.135-137).

06.08.2018 року вищезазначена цивільна справа ухвалою суду прийнята в провадження судді Іванової О.В. для продовження розгляду по суті (а.с. 148).

04.09.2018 року представником МТСБУ О.М. Панасюком були надіслані письмові пояснення, якими він в черговий раз повідомив, що МТСБУ не є страховиком, не реалізує страхові продукти, не отримує з цього прибутки та не є стороною в договорі страхування (а.с.162).

В судовому засіданні в режимі відео конференції представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» - Усенко А.М. проти задоволення позову заперечував.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази. До суду надіслав заяву відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та просив судове засідання провести за відсутністю позивача та його відсутністю.

Представник третьої особи МТСБУ - О.М. Панасюк в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, в своїх письмових поясненнях наданих до суду просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази у їх сукупності, письмові заперечення відповідача, відповідь на відзив, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.03.2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся до МТСБУ в м. Київ з письмовим повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду, в якому виклав короткий опис подій, а саме, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року о 08.40год. на автодорозі сполученням «Київ - Одеса» 361 км + 250м відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю невстановленого автомобіля та пішохода ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок ДТП ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди.(а.с.16).

Постановою про закриття кримінального провадження від 25.04.2014 року кримінальне провадження № 0000222, відомості про яке ІНФОРМАЦІЯ_3 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань було закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України.(а.с.14-15).

06.03.2017 року представником позивача до МТСБУ в м. Київ, була подана заява про виплату страхового відшкодування, сума якого становить 14 616грн. та повідомлення про ДТП, яке МТСБУ отримало 06.03.2017 року. (а.с.16, 17).

Крім того, відповідно до опису викладення у цінний лист на ім'я МТСБУ, такі документи як, повідомлення про ДТП; копія паспорта ОСОБА_4 та довіреність від ОСОБА_2 були надіслані 06.03.2017 року.(а.с.18).

Заява про виплату страхового відшкодування МТСБУ відділом комунікативних зв'язків була отримана також 16.03.2017 року.(а.с.19).

24.03.2017 року МТСБУ на ім'я представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надали лист, відповідно до якого повідомили, що ними повідомлення було розглянуто, але МТСБУ здійснює виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А згідно інформації отриманої з Централізованої бази даних МТСБУ ними було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки VOLVO з д/н НОМЕР_1 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності № АС 4924394 виданий страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» та запропонували звернутися із заявою до зазначеної ними страхової компанії щодо відшкодування заподіяної шкоди.(а.с.20).

12.04.2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Провідна» в якій зазначив розмір належного до виплати страхового відшкодування 29 323,00грн.(а.с.21).

15.05.2017 року за вих. 17-10/6208 директором Департаменту клієнтського сервісу ОСОБА_12 на ім'я ОСОБА_13 була надана відповідь відповідно до якої повідомлено, що заява розглянуто та оскільки заява про виплату страхового відшкодування представником ОСОБА_4 надана 20.04.2017 року, тобто більш, ніж через три роки від дати скоєння дорожньо - транспортної пригоди, у ПрАТ «СК «Провідна» не має правових підстав для виплати у зв'язку зі шкодою, що заподіяна при експлуатації забезпеченого ТЗ.(а.с.22).

Відповідно до свідоцтва по смерть серії НОМЕР_5 від 12.03.2014 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року(а.с.24).

Загиблий ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в графі батьки зазначені: батько - ОСОБА_14, мати - ОСОБА_20.(а.с.23).

Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_16 та обрала прізвище чоловіка.(а.с.28).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 являється матір'ю загиблого ОСОБА_8

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, не маючи відомостей про страхування власником транспортного засобу марки «Volvo VNL 670» д.з НОМЕР_3 цивільно - правової відповідальності, керуючись положенням ст.41 Закону України № 1961-IV, представник позивача 06.03.2017 року повідомив МТСБУ про ДТП.

ПрАТ «СК «Провідна» своїм листом від 15.05.2017 року у здійсненні виплати страхового відшкодування відмовили.

Приписами ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року (надалі-Закон № 1961-IV) встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 1.3 статті 1 Закону України № 1961-IV потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Згідно до вимог ст..ст. 3, 4, 5 закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.35.1 ст. 35 Закону України №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно до п.21.1 ст.21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно до п.п. 22.1 та 22 ст. 22 закону встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є в тому шкода, пов'язана із смертю потерпілого (п. 23.1 ст. 23 Закону).

У відповідності до п.п. 27.1 - 27.5 ст. 27 Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Статтею 32 Закону передбачені виключні випадки, коли шкода не відшкодовується, до вказаних випадків вказані події не відносяться.

Дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) передбачені статтею 33 Закону, але з матеріалів справи не вбачається, що водій ОСОБА_7 повідомив страховика про наявність страхового випадку, або здійснив будь-які передбачені Законом дії; при цьому судом беззаперечно встановлено, що пішохід ОСОБА_8 помер на місці пригоди.

Статтею 34 Закону встановлено перелік дій страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), які по справі сторонами здійснені не були.

Згідно п.п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є в тому числі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.1.4. ст. 37 Закону).

Відповідно до п.39.2.8 ст.39 Закону до основних завдань МТСБУ віднесено в тому числі надання страховикам інформації щодо страхових випадків стосовно конкретних страхувальників.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаних норм відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб'єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі N 910/7449/17 Провадження N 12-104гс18.

Посилання представника відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки суперечать вказаній правовій позиції та ст.. 35 Закону, т.я. з вказаними вимогами має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, тому доводи відповідача про те, що шкода повинна бути виплачена на всю сім'ю загиблого, або тільки в частині (з урахуванням всіх членів родини) є неспроможними.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, судом зазначається, що судовим розглядом беззаперечно встановлений страховий випадок, який стався з вини водія забезпеченого транспортного засобу, при цьому Закон не пов'язує наявність права на отримання відшкодувань при звернені потерпілого тільки до страховика, але пов'язує вказане з дотриманням певних строків - в даному випадку три роки..

На момент ДТП позивачу не було відомо про страхування власником транспортного засобу цивільно - правової відповідальності, але спираючись на положення ст..ст.39,41 Закону представником позивача були вчинені дії, виконання яких в контексті ст..35 Закону, не може вважатись пропущеним строком встановленої ст..37 Закону, а відтак у страховика виникли зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування, через настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу.

Окрім того, факт ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу у судовому засіданні доведено та не оспорюється страховою компанією.

Вказані витрати не перевищують ліміту страхового відшкодування, встановленої законом, тому підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Суд вважає, що отримання страхувальником страхових платежів за забезпечений транспортний засіб та не здійснення ним страхових виплат у разі настання страхового випадку, нівелює саму суть страхування та суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц.

Згідно ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ч.1ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Так, враховуючи, що ДТП сталося ІНФОРМАЦІЯ_3 року останнім днем строку в межах якого позивач мала право звернутися з заявою на виплату страхового відшкодування припадав на 10.03.2017 року, отже звернення представника позивача до МТСБУ з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування 06.03.2017 року вважається вчиненим у межах трирічного строку, встановленого Закону України №1961-IV.

Отже, рішення відповідача про відмову у відшкодуванні шкоди було прийнято з порушенням норм Закону.

Відповідно до ч.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 23.1 ст.23 Закону шкодою заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, серед іншого, є шкода пов'язана із смертю потерпілого.

Як, було встановлено в судовому засіданні смерть потерпілого ОСОБА_18 настала на місці ДТП та була прямим причинним наслідком цієї пригоди.

Відповідно до п.27.1 ст.27 Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.27.1 ст.27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Пунктом 27.5 Закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до п.9.3 ст. 9 Закону, в редакції чинній на дату ДТП, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік", в редакції чинній на дату ДТП, встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 218,00 грн.

Враховуючи, що смертю потерпілого, позивачу завдано моральну шкоду її розмір розраховується наступним чином: 12 (мінімальних з/п) х 1 218 (розмір мінімальної з/п на місяць) = 14 616,00 грн. (розмір страхового відшкодування моральної шкоди).

Таким чином розмір страхової виплати за моральну шкоду, заподіяну позивачу смертю сина ОСОБА_19, яка підлягає стягненню з відповідача дорівнює 14 616,00 грн.

У відповідності до ст. 36.2 Закону № 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або у разі невизнання майнових вимог заявника, або з підстав, визначених ст.ст.32,37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

У відповідності до ст. 36.5 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином з урахуванням дати отримання відповідачем заяви про страхове відшкодування, а саме: 20.04.2017 року останнім днем виплати позивачу страхового відшкодування мало б бути 29.07.2017 року включно, а тому період на стягнення пені з відповідача починається з 30.07.2017 року, тобто з наступного дня за останнім днем закінчення строку виплати страхового відшкодування.

Розрахунок пені за прострочення виплати страхового відшкодування позивачу за період з 30.07.2017року по 23.10.2017року розраховується наступним чином:

Спеціальний строк позовної давності складає: 1рік.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені).

Строк в межах якого нараховується пеня 12 місяців нараховується за формулою:

Пеня = Сума боргу х Ставка пені (%)] /100% / 365 днів х Кількість днів де: Сума боргу - сума простроченого боргу.

Ставка пені (%) - ставка пені в процентах річних.

Кількість днів - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов'язання.

Облікові ставки НБУ за період прострочення: 26.05.2017 року - 12,50% на підставі Рішення НБУ від 25.05.2017 р. № 318-рш .

Розрахунок пені з 30.07.2017 року по 23.10.2017 року за 86 днів, сума боргу 14 616,00грн, за обліковою ставкою НБУ - 12,50% та розрахунковою ставкою на рік 25,00% , пеня становить 860,94грн.

Отже, розмір пені, яку відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 14 616,00 грн. за період з 30.07.2017 року по 23.10.2017 року, становить 860,94 грн.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що зобов'язання з виплати позивачу страхового відшкодування не виконано відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності в частині позовних вимог що стосуються стягнення пені за прострочення строків виплати страхового відшкодування і вказані вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Частиною першою ст.624 ЦК України передбачено, що в разі якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.

Ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку(штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом ч.2 ст. 551 ЦК України).

Таким чином пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Частиною 4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Згідно Закону №1961-ІV від 01.07.2004 року відповідач після отримання заяви на виплату страхового відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зважаючи на те, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Отже, підставою для застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України, є доведення наступних обставин: виникнення між сторонами грошових зобов'язань та наявність прострочення виконання зобов'язання. З матеріалів справи вбачається як наявність грошового зобов'язання між сторонами так і факт прострочення виконання з зобов'язання.

Розрахунок інфляційного збільшення від суми страхового відшкодування у розмірі 14 616,00 грн. за період з 30.07.2017року по 23.10.2017року розраховується за формулою:

Втрати від інфляції = Сума боргу х Індекс інфляції / 100% - Сума боргу, де:

Сума боргу - сума простроченого боргу.

Індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Індекси інфляції за період прострочення в серпні 2017 року - 99,90 %, а в вересні 2017 року - 102,00 %.

Всього інфляційні збільшення суми боргу, передбаченого ст. 625 ЦК України, за порушення відповідачем встановлених строків виплати страхового відшкодування, становить 277,14грн.

Відповідно до ст.509 ЦК України з зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової(матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

З урахуванням того, що на правовідносини, що склалися між сторонами у справі поширюється дія ч.2 статті 625 ЦК України, яка встановлює компенсаторний механізм у зв'язку із простроченням виконання зобов'язання, ПрАТ «СК «Провідна» зобов'язане сплатити позивачу інфляційні втрати за весь час прострочення виплати страхового відшкодування, а також три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування.

З наданого представником позивача розрахунку 3% річних за період з 30.07.2017 року по 23.10.2017 року,який становить 103,31 грн. та розрахований наступним чином: Проценти = Сума боргу х Процентна ставка / 100% / 365 днів х кількість днів, де:

(Сума боргу) - сума простроченого боргу; (процентна ставка) - проценти річних; ( кількість днів) - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов'язання.

Отже, з 30.07.2017 року по 23.10.2017 року за 86 днів виходячи з суми страхового відшкодування 14 616,00грн., за процентною ставкою 3,00%, проценти становлять 103,31грн.

Окрім того, оскільки позивач не є фахівцем в галузі права, то для захисту своїх прав вона була змушена звернутися до осіб, що надають послуги в галузі права - ТОВ «Автопоміч».

Ст. 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. За надану правову допомогу позивач сплатила 4800,00грн., що підтверджується квитанцією.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що представники позивача довели належними, допустимими та достатніми доказами викладені в позові обставини, а тому в даному випадку має місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2 заборгованості зі сплати страхового відшкодування, за шкоду пов'язану із смертю потерпілого ОСОБА_8 у сумі 14 616,00грн., пені за прострочення строків виплати страхового відшкодування у сумі 860,94 грн., 277,41 грн. - інфляційних втрат, 103,31 грн. - 3% річних грн., та 4800 судових витрат пов'язаних з отриманням правової допомоги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

В силу ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПРОВІДНА", третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про визнання рішення страховика незаконним та стягнення відшкодування шкоди пов'язаної із смертю - задовольнити.

Визнати рішення Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» від 15.05.2017р. вих.№17-10/6208 про відмову у відшкодуванні шкоди ОСОБА_2, за страховим випадком від 09.03.2014р. - незаконним.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.25, ) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2:

- 14 616,00 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять гривень 00 копійок), заборгованість зі сплати страхового відшкодування, за шкоду пов'язану із смертю потерпілого ОСОБА_19, за страховим випадком який мав місце 09.03.2014р.;

- 860,94 грн. (вісімсот шістдесят гривень 94 копійки) пені за прострочення сплати страхового відшкодування;

- 277,41 грн. (двісті сімдесят сім гривень 41 копійка) інфляційних збитків у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування;

- 103,31 грн. (сто три гривні 31 копійка) 3% річних, передбачених статтею 625 ЦК України за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування;

- 4 800.00 грн. (чотири тисячі вісімсот гривень нуль копійок) судових витрат пов'язаних з отриманням правової допомоги.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.25, ) судовий збір на користь держави у розмірі 1 600,00 (одна тисяча шістсот) грн. (Стягувач: Державна судова адміністрація України вул. Липська, 18/5,м. Київ,01601, Реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 14.11.2018 року.

Суддя: О. В. Іванова