ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 628/154/18

провадження № 22ц/818/651/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові в місті Харкові цивільну справу за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Куп'янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури до Головного територіального управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» про визнання незаконними та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки та скасування державної реєстрації, з апеляційною скаргою заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 3 липня 2018 року, у складі судді Цендра Н.В., в залі суду в місті Куп'янськ, Харківської області,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області звернувся з позовом до Головного територіального управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» про визнання незаконними та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

Обґрунтовуючи позов зазначав, що 11 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області з заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 28,5311 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області. Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26 вересня 2014 року №2309-СГ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 28,5311 га, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років. 21 листопада 2014 року, на підставі вищевказаного наказу, між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, яку 06 травня 2015 року зареєстровано реєстраційною службою Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області. 07.12.2016 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо надання згоди на передачу в суборенду вказаної земельної ділянки, яку йому було надано 13.12.2016 року відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру. Відомостей щодо того, кому саме буде передаватись вказана земельна ділянка в суборенду, для яких цілей, на яких умовах та на який строк - ні в заяві ОСОБА_1, ні в наказі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 13 грудня 2016 року, не зазначено. 06 січня 2017 року між ОСОБА_1 та ФГ «РАНГ» укладено договір суборенди спірної земельної ділянки, який 30.03.2017 зареєстровано державним реєстратором Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області.

Позивач зазначив, що дії відповідача ОСОБА_1 були спрямовані для отримання ФГ «РАНГ» в користування земельної ділянки за спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на той час). ОСОБА_1 не мав жодних намірів на створення фермерського господарства та використання земель за призначенням. Тому, вважав, що наказ про надання у користування (оренду) ОСОБА_1 земельної ділянки, а в подальшому в суборенду ФГ «РАНГ» земельної ділянки, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим надання земель у користування (оренду) ОСОБА_1 відбулося незаконно, а тому підлягають скасуванню.

Також позивач вказував на те, що 09.06.2016 ОСОБА_1 зареєстроване ФГ «Приоскільне». Дії з передачі земельних ділянок в суборенду були здійснені ОСОБА_1 як фізичною особою, що є порушенням вимог ст. 14 Закону України «Про фермерське господарство», оскільки лише фермерське господарство, як юридична особа може передавати земельну ділянку в суборенду. Проте, вищевказаний факт залишено поза увагою ГУ Держгеокадастру у Харківській області при наданні ОСОБА_1 згоди на передачу спірної землі в суборенду. Факт відсутності наміру ОСОБА_1 використовувати земельну ділянку для ведення фермерського господарства підтверджується інформацією ГУ ДФС у Харківській області, відповідно до якої ОСОБА_1 декларації з земельного податку за 2014-2017 роки до Салтівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області не подавав, а отже фактично до використання земельних ділянок не приступав.

Позивач вважав, що наявність рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки є обов'язковою передумовою укладення договору оренди землі, що перебуває у державній і комунальній власності. Визнання недійсним рішення, на підставі якого укладено договір оренди землі, є підставою для визнання недійсним такого договору. Оскільки оспорюваний правочин укладено на підставі наказу ГУ Держземагентства у Харківській області, що підлягає визнанню недійсними, то договір оренди землі та договір суборенди, в силу вимог ст. ст. 203, 215, 216, ЦК України, також підлягають визнанню недійсними. Тому звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 3 липня 2018 року у задоволенні позову заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає невірним застосування судом ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції, право на мирне володіння майном у даній справі полягає у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання надання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка перебуває у державній власності, в оренду, а також - у отриманні до національного бюджету коштів від передбаченого для таких загальних випадків земельного аукціону, що не відбулося внаслідок дій відповідачів, які свідомо діяли у своїх приватних інтересах з використанням спрощеного порядку отримання земельної ділянки, передбаченого ст. 7 ЗУ «Про фермерське господарство». Таким чином, передбачене законом повернення земельних ділянок до держави не є непропорційним втручанням у захищене ст.1 Першого Протоколу до Конвенції право на мирне володіння майном.

Зазначає, що пред'являючи позов у вказаній справі, прокурор виходив саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовують застосування механізму повернення спірної землі із незаконного користування відповідачів. Порушення інтересів держави полягає у недотриманні ГУ Держземагентства у Харківській області вимог законодавства, що призвело до незаконної передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, з подальшою її передачею в суборенду ФГ «Ранг», без проведення обов'язкових земельних торгів (аукціону), чим підривається авторитет Держави в особі органів, які уповноваженні на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території. Вказує, що судом не надано оцінку доводам прокурора щодо відсутності будь-якої діяльності ОСОБА_1 на наданій йому земельній ділянці, тобто, фактично законна мета оренди земельних ділянок не досягається, законні сподівання ОСОБА_1 на здійснення майнового права - оренду землі не виникли, не існують та такі сподівання вважаються непрактичними у своїй реалізації.

Вважає, що особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно відповідно до ст. 1212 ЦК України. Також вона зобов'язана його повернути і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від причин такого безпідставного набуття, а тому майно підлягає поверненню потерпілому. Наказ ГУ Держземагентства у Харківській області від 26.09.2014 року № 2309-СГ, яким незаконно передано земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, площею 28,5311 га, ОСОБА_1 та, в подальшому, ФГ «Ранг, підлягає скасуванню, як незаконний, а договір оренди земельної ділянки між ГУ Держземагентства та ОСОБА_1 і договір суборенди між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» - визнанню недійсними. Державна реєстрація вказаних договорів підлягає скасуванню, а земельна ділянка - поверненню державі.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Харківській області зазначає, що оскаржуване рішення є законним та таким, що постановлене у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Харківській області із заявою про надання в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 28,5311 га, що розташована за межами населеного пункту на території Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області.

Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26 вересня 2014 року № 2309-СГ ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 28,5311 га із кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, що підтверджується ксерокопією вищевказаного наказу (т. 1 а.с. 27).

21 листопада 2014 року між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 28,5311 га, сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (ріллі), яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області (а.с. 28-31). Зазначений договір зареєстрований 06.05.2015 р., відповідно до діючого законодавства, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 202).Також був складений акт погодження меж земельної ділянки та Акт приймання-передачі земельної ділянки згідно з договором оренди землі (т. 1 а.с. 32-33).

16 травня 2016 р. між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 21 листопада 2014 року № б/н, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 06.05.2015 р., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 37, відповідно до якої визначено розмір орендної плати в розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок (т. 1 а.с 34).

07 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо надання згоди на передачу в суборенду земельних ділянок для ведення фермерського господарства загальною площею 158,0579 га з кадастровими номерами: НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, даний факт підтверджується копією заяви (т. 1 а.с.35).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №14380-СГ від 13 грудня 2016 року ОСОБА_1 надано згоду на передачу в суборенду земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 28,5311 га із кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області. (а.с. 36 т.1).

06 січня 2017 р. між ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» був укладений договір суборенди землі, згідно якого в суборенду була передана земельна ділянка загальною площею 28,5311 га, в тому числі: рілля 28,5311 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області. (а.с. 37-38) Також був зроблений розрахунок розміру орендної плати та Акт прийому-передачі ділянки в суборенду (а.с. 39-40).

ОСОБА_1 після передачі йому в оренду земельних ділянок оформив ФГ «Приоскільне», що підтверджується рішенням засновника про створення ФГ «Приоскільне» від 06.09.2016 року (а.с. 182 т. 1).

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб'єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті З ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК У країни суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом першим частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (далі - Закон) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України. Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство (частина перша статті 5 Закону України «Про фермерське господарство»).

Відповідно до статті 8 Закону в редакції, що діяла на час укладання договору оренди землі від 21 листопада 2014 року, після одержання засновником державного акту на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Згідно статті 8 Закону в редакції, що діяла з 01.05.2016 року на час створення ОСОБА_1 фермерського господарства «Приоскільне», фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Сімейне фермерське господарство без статусу юридичної особи організовується фізичною особою - підприємцем самостійно або спільно з членами її сім'ї на підставі договору про створення сімейного фермерського господарства (ч.І ст. 8-1 Закону у редакції з 01.05.2016 року).

Отже можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства у формі юридичної особи або створення сімейного фермерського господарства без статусу юридичної особи.

Зі змісту положень статті 12 Закону в редакції, що діє на час розгляду справи, вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства. Це стосується і випадків створення сімейних фермерських господарств без створення юридичної особи за умови реєстрації засновника фермерського господарства у якості ФОП.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ч.2 ст. 50, ст. 51 Цивільного кодексу України).

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 8, 12 Закону та ст. ст. 123. 124 З К України можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, з дати створення фермерського господарства відповідач ОСОБА_1 виступає в орендних правовідносинах у якості суб'єкта господарювання, що здійснює господарську діяльність. Обов'язки землекористувача земельної ділянки здійснює суб'єкт господарювання, а не громадянин, якому вона надавалась.

Тому з часу створення фермерського господарства земельні спори засновника фермерського господарства з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Матеріали справи свідчать про те, що 21 листопада 2014 року між ГУ Держземагентства в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України «Про фермерське господарство». Після державної реєстрації цього договору ОСОБА_1 оформив Фермерське Господарство «Приоскільне» з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, що підтверджується рішенням засновника про створення ФГ «Приоскільне» від 06.09.2016 р. (а.с.182 т. 1).

Тобто у правовідносинах користування спірною земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов'язки землекористувача земельної ділянки перейшли до суб'єкта господарювання з дня створення фермерського господарства.

Сторонами у спірних правовідносинах є засновник фермерського господарства «Приоскільне» ОСОБА_1 з питань своєї діяльності та прокуратура, що звернулася до суду за захистом інтересів держави, тому спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 р. по справі № 348/992/16-ц, яка у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню судами при застосуванні відповідних норм права.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції за вказаних вище обставин, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, так як дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області задовольнити частково.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 3 липня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Куп'янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури до Головного територіального управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та ФГ «Ранг» про визнання незаконними та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди, суборенди земельної ділянки та скасування державної реєстрації за апеляційною скаргою заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 3 липня 2018 року - закрити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна