ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/3700/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С.М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/15/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарями - Зіньковець О.О., Шкарупою Ю.В.,

позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - Петрівська сільська рада Козелецького району Чернігівської області,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженння в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/3 частину спадкового майна, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилались на те, що бабуся позивачів ОСОБА_5 за час свого життя фактично вступила в управління спадковим майном після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 та прийняла спадщину відповідно до ЦК України, який діяв до 2004 року. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 4,08 га, рілля - 2,7893 га, пасовище - 0,5724 га та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В позові зазначають, що за час свого життя їх батько ОСОБА_7 після смерті своїх батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заяв про відкриття спадщини не писав, останні в свою чергу заповітів після себе не залишали. Позивачі прийняли спадщину як спадкоємці за законом шостої черги звернувшись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але оформити спадщину не можуть, оскільки втрачені оригінали сертифікату на ім»я ОСОБА_6 та державних актів на ім»я ОСОБА_5, зареєструвати право власності на житловий будинок не можуть.

Враховуючи уточнення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 по:

1/2 частині права на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ім. Калініна на території Петрівської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 площею 4,08 умовних кадастрових гектарах без визначення межі цієї частки в натурі (на місцевості);

1/2 частині права власності на земельні ділянки: площею 0,5724 га пасовище, кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 2,7893 га рілля, кадастровий номер НОМЕР_3 розташовані на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

1/2 частині права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

У грудні 2016 року ОСОБА_4, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, звернулась до суду з позовом до Петрівської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що померла ОСОБА_5 була рідною бабусею по лінії батька для позивача ОСОБА_4 За час життя померла ОСОБА_5 мала двох синів: ОСОБА_8 батько ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, та другого сина - ОСОБА_7, помер ІНФОРМАЦІЯ_6. За свого життя батько позивача ОСОБА_8 заяв про відкриття спадщини після своїх покійних батьків не писав. Про реєстрацію спадкової справи стосовно спадщини бабусі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4 дізналася лише після смерті тітки ОСОБА_9 (померла ІНФОРМАЦІЯ_7), яка була матір»ю двоюрідних братів позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В позові посилається, що ОСОБА_4 належить до п»ятої черги за законом і є третім спадкоємцем померлої ОСОБА_5 разом з іншими онуками.

З врахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_4 в позові просила визнати за нею право власності на 1/3 частину спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме:

права на право на земельну частку (пай) розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «ім. Калініна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Петрівській сільській раді від 11.07.1996 року за номером 425;

житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1;

земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_4 площею 2.7893 гектарів у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_3;

земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_5 площею 0,5724 гектарів у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастровий номерНОМЕР_2;

земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_6 площею 0,0309 гектарів у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_7;

земельної ділянки на підставі Державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_8 площею 0,4048 гектарів у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, кадастровий номер НОМЕР_9.

Ухвалою Козелецького районного суду від 23.01.2017 (а.с. 141, т. 1), позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, та позов ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна - об»єднано в одне провадження.

Рішенням Козелецького районного суду від 15.02.2018 позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Петрівської сільської ради Козелецького району, Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після сметрі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 по 1/2 частини права на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності ім. Калініна на території Петрівської сільської ради, Козелецького району, Чернігівської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_10 площею 4.08 умовних кадастрових гектарах без визначення межі цієї частки в натурі (на місцевості);

по 1/2 частини права власності на земельну ділянку, площею 2,7893 га рілля, кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

по 1/2 частини права власності на земельну ділянку, площею 0,5724 га пасовище, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

по1/2 частини права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічної позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частину спадкового майна, що залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано наявністю підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є спадкоємцями за законом після смерті бабусі ОСОБА_5 і які звернулись з заявами про прийняття спадщини, проте за відсутності правовстановлюючих документів позбавлені можливості оформлення спадщини у нотаріуса. В задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 судом першої інстанції відмовлено враховуючи наявність рішення суду, яким у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено, з підстав ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини після баби - ОСОБА_5

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Козелецького районного суду від 15.02.2018, та постановити нове, яким заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Петрівської сільської ради залишити без розгляду.

За доводами скарги оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необгрунтованим, постановленим всупереч матеріалам справи. Судом не було з»ясовано всі обставини, що мають значення для правильного її вирішення, належно не досліджено докази надані стороною заявника.

Заявник не погоджується з твердженням позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 прийняла спадщину та фактично вступила в управління майном після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, та не погоджується, що позивачі за первісним позовом є спадкоємцями за законом шостої черги, оскільки ЦК 2004 року не містить такої черги спадкоємців. У позивачів не було достатніх підстав на звернення до суду, оскільки відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Незаконність оскаржуваного рішення суду заявник обґрунтовує безпідставністю відмови судом першої інстанції у її клопотанні про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 734/425/18 за позовом ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8.

У скарзі заявник посилається на те, що ОСОБА_10 на час смерті своєї матері ОСОБА_5 проживав разом з останньою, а тому прийняв та фактично вступив в управління спадковим майном. На день своєї смерті ОСОБА_10 проживав разом з дочкою - ОСОБА_4, яка вважає, що прийняла спадщину відповідно до законодавства. При зверненні до нотаріальних контор у 2016 та 2017 роках з заявами про прийняття спадщини ОСОБА_4 було відмовлено на підставі пропущеного строку для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 132 т. 3)) та ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 131 т. 3)) були батьками ОСОБА_7 (а.с. 138 т. 3), який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 133 т. 3) та ОСОБА_10 (а.с. 160 т. 3) (змінено прізвище при укладенні шлюбу з ОСОБА_7 на ОСОБА_4 а.с. 159 т. 3), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 158 т. 3).

У свою чергу померлий ОСОБА_7 має двох синів - ОСОБА_2 (а.с. 137 т. 3) та ОСОБА_3 (а.с. 136 т. 3), а померлий ОСОБА_10 дочку ОСОБА_4 (а.с. 157 т. 3) та сина ОСОБА_11, який помер 2006 року.

Матеріали справи містять дані про наявність спадкового майна, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_6 11.07.1996 Козелецькою районною державною адміністрацією на підставі рішення Козелецької районної державної адміністрації від 17.05.1996 № 219 на право на земельну частку (пай) площею 4,08 га, розташовану на території КПСП «ім. Калініна» Козелецького району Чернігівської області, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 10 т. 1).

З копій державних актів на право власності на земельні ділянки Серії НОМЕР_4, Серії НОМЕР_5 вбачається, що вони видані ОСОБА_5 на земельні ділянки площею 2,79 га, 0,57 га відповідно, розташовані на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області надану для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери земельних ділянок НОМЕР_3, НОМЕР_2 (а.с. 16, 21 т. 1).

В матеріалах справи мається копія Козелецької районної газети «Новини Придесення» № 45 (8213) від 05.11.2016, де міститься оголошення про недійсність втрачених державних актів на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_4, НОМЕР_5, виданих Козелецькою РДА від 3.11.2003. Втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_10, виданий КСП ім. Калініна від 11.07.1996 р. на ім'я ОСОБА_6 (а.с. 43 т. 1).

07.11.2016 Ніжинським МБТІ було виготовлено технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 31-33 т. 1).

З довідки № 474 від 10.11.2016, виданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області вбачається, що вказаний вище будинок відноситься до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 там проживали і були зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_8, дружина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14 т. 1).

З довідки № 407 від 28.09.2016 виданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була прописана та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28 т. 1).

З копії спадкової справи № 308/2016 вбачається, що з заявами до Козелецької районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_2 На підставі вказаних заяв було заведено спадкову справу (а.с. 127-130 т. 3).

ОСОБА_4 також звернулась до Козелецької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5, у відповідь на що повторно письмовим листом завідувачем нотаріальної контори роз»яснено заявниці, що спадкоємиця пропустила строк для прийняття спадщини на підставі чого їй потрібно надати рішення суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 (а.с. 172 т. 3).

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.05.2017 залишено без змін рішення Козелецького районного суду від 23.03.2017, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішення суду обґрунтовано ненаданням позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 (а.с. 189-192 т. 1).

Постановою державного нотаріуса П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. від 02.11.2017 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті її батька ОСОБА_10, оскільки спадкоємиця ОСОБА_4 пропустила встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого батька. Померлий не був зареєстрований за однією адресою на день смерті разом зі своєю дочкою і тому гр. ОСОБА_4 є такою, що не прийняла спадщину (а.с. 241 т. 2).

Задовольняючи первісні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим, оскільки у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що позбавляє можливості оформлення спадщини у нотаріуса, позивачі є спадкоємцями за законом після смерті бабусі ОСОБА_5 і звернулись з заявами про прийняття спадщини. У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_4 судом першої інстанції відмовлено враховуючи наявність рішення суду, яким у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено, з підстав ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини після баби - ОСОБА_5

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду в оскаржуваній частині рішення не спростовують враховуючи наступне.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною п»ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

За змістом норм ст. 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених ч. 2 - 4 ст. 273 цього Кодексу, а саме відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

При вирішенні спору суд першої інстанції врахував, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були неповнолітні на момент відкриття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5

Хоча спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_5 була заведена лише 10.10.2016, проте спадщину було прийнято її онуками, які протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з вказаних положень судовому захисту підлягає саме порушене право, то відсутність доказів щодо наявності порушеного права є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Судом також встановлено, що спадкова справа заведена Козелецькою районною державною нотаріальною конторою 18.10.2016 року, про що свідчить витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі за заявами позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

22.11.2016 року ОСОБА_4 звернулася до Козелецької районної державної Нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у нотаріальній конторі повідомили, що строк для прийняття спадщини пропущений і рекомендували звернутися до суду.

За життя ОСОБА_10 заяв про відкриття спадщини після покійних своїх батьків ОСОБА_13 та ОСОБА_5 не писав.

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) -.№45932118 від 25.11.2016, котрий був виданий 25.11.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., вбачається те що померла ОСОБА_5 не складала заповіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після баби - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, у суд звернулася ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.03.2017 у задоволенні позову ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_2.і ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено з підстав ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини після баби - ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, пов'язаних із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

23.05.2017 апеляційний суд Чернігівської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, а рішення Козелецького районного суду від 23.03.2017 залишено без змін.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про безпідставність позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який обґрунтований фактичним прийняттям спадщини після померлої ОСОБА_5 та вступу в управління майном після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, є необґрунтованими, та спростовуються матеріалами справи, а саме даними довідок № 474 від 10.11.2016, виданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області вбачається, що вказаний вище будинок відноситься до категорії колгоспних дворів і станом на 15.04.1991 там проживали і були зареєстровані: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_8, дружина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14 т. 1) та № 407 від 28.09.2016 виданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була прописана та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28 т. 1).

Також, у скарзі заявник посилається на те, що ОСОБА_10 на час смерті своєї матері ОСОБА_5 проживав разом з останньою, а тому прийняв та фактично вступив в управління спадковим майном. На день своєї смерті ОСОБА_10 проживав разом з дочкою - ОСОБА_4, яка вважає, що прийняла спадщину відповідно до законодавства, зазначені доводи є необґрунтованими, оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що при зверненні до нотаріальних контор у 2016 та 2017 роках з заявами про прийняття спадщини, як після баби ОСОБА_15 так і після батька ОСОБА_10, ОСОБА_4 було відмовлено на підставі пропуску строку для поданнязаяви про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 146 т. 3). Крім того, судом першої інстанції враховано наявність рішення суду, яким відмовлено у визначенні додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після баби ОСОБА_5 та постанови, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті її батька ОСОБА_10.(а.с. 207 т. 2).

Враховуючи викладене не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи щодо не зупинення судом першої інстанції провадження у справі до розгляду справи № 734/425/18 за позовом ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, оскільки право на спадщину після діда є похідним та за умови прийняття спадщини після свого батька ОСОБА_10

Крім того, постановою апеляційного суду Чернігівської області від 24.07.2018 вже вирішувалось питання зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності, щодо спадкового майна діда ОСОБА_6 до вирішення справи № 734/3700/16-ц де спір виник щодо права власності на частку спадкового майна, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_5, та було встановлено відсутність підстав для зупинення (а.с. 28-29 т. 3).

Зміст вимог позивача у справі за позовом ОСОБА_4 направлений на встановлення та підтвердження юридичного факту, який є підставою для визнання права на спадкування після спадкодавців ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, який за її доводами прийняв спадщину за законом після батька ОСОБА_6 (а.с. 20-23 т. 3).

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, ЗУ "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження, і у роз»ясненнях, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із огляду на наведені положення закону та встановлені судом обставини, за відсутності доказів порушення прав позивача, який не надав доказів прийняття спадщини, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4

З врахуванням наведеного є необґрунтованими і доводи про безпідставне не задоволення клопотання про призначення в даній справі почеркознавчої експертизи, на вирішення якої ОСОБА_4 вважає слід поставити питання належності підписів позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заявах про прийняття спадщини написаних від імені вказаних позивачів.

Не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення і посилання, що первісний позов обґрунтований наявністю підстав для задоволення позову, які є спадкоємцями за законом шостої черги, оскільки ЦК 2004 року не містить такої черги спадкоємців, оскільки це не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав для визнання права власності на спадкове майно, оскільки відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до ЗУ «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» або правовстановлюючого документа не зумовлює позбавлення особи прав щодо майна, а ст. 1296-1298 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Судове рішення у повному обсязі складено 15.11.2018.

Головуючий Судді: