Справа № 266/5229/18
Провадженя№ 2/266/1082/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.11.2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбанової Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником будинку № 8 по вул. Зінцевий спуск, в м. Маріуполі. В даному будинку, крім нього, зареєстрована його дружина та ОСОБА_2, який є відповідачем за даним позовом. У зазначеному будинку відповідач зареєстрований з 17.09.2005 року, але фактично не проживає з червня 2014 року, місце його мешкання невідомо. Більше одного року відповідач не користується зазначеним житловим приміщенням без поважних причин, що унеможливлює оформлення субсидії та тягне за собою зайві витрати по оплаті комунальних послуг, особистих речей в будинку не має. Просить визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням в будинку № 8 по вул. Зінцевий спуск в м Маріуполі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом другої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 07.08.2002р. та договору дарування частини жилого будинку від 07.09.2002р., посвідченого державним нотаріусом другої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 в реєстрі за номером № 2-1812, будинок № 8 по в вул. Зінцевий спуск в м. Маріуполі належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 6-7).

Згідно акту від 13.03.2018 року КСН «Зінцевий», ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але не проживає у будинку, мешкає у м. Москва, Росія, про що свідчать сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 9).

Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 31.10.2018р., ОСОБА_2, 28.06.1989р.н., 13.07.2016р. перетнув державний кордон, на виїзд з України через пункт пропуску Гоптівка (а.с. 26).

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушено і підлягає захисту, а позовні вимоги ОСОБА_1 вважає за можливе задовольнити, з урахування того, що відповідач, будучи зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживає в будинку понад один рік, не використовує даний будинок за його прямим призначенням, не сплачує комунальні платежі, тому він втратив право користування зазначеним будинком.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 223, 263-265, 269, 279, 280, 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 втратившим право користування жилим приміщенням, житловим будинком № 8 по вулиці Зінцевий спуск в місті Маріуполі Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 16.11.2018 року.

Суддя Курбанова Н. М.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, вул. Зінцевий спуск, буд. 8, м. Маріуполь

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, вул. Зінцевий спуск, буд. 8, м. Маріуполь