ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3078/18 Справа № 202/825/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення за надурочний час роботи, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення за надурочний час роботи.

Вказувала, що 18 лютого 2015 року вона була звільнена з роботи у ПАТ «Промінвестбанк» з посади головного економіста відділу клієнтського обслуговування південного регіону Управління клієнтського обслуговування операційного департаменту у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КзпП України.

Зазначала, що на момент звільнення у відділі банку обліковувалось три посади головного економіста і при звільненні відповідач не врахував її переважне право на залишення на роботі, як такої, що має більш високу кваліфікацію, продуктивність праці та безперервно працювала у відповідача з 1981 року. Також зазначала, що відповідач не повідомив про нараховані їй суми при звільненні. Крім того, працюючи у ПАТ «Промінвестбанк» вона з 1997 року до 2010 року виконувала надурочну роботи, за виконання якої не отримувала виплат. Обґрунтовуючи підстави порушення строків звернення до суду, зазначала, що 16 березня 2015 року звернулась до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, проте ухвалою суду від 25 листопада 2015 року заява була їй повернута у зв'язку з непідсудністю позову.

Із цих підстав позивач просила поновити строк звернення до суду з позовом про захист трудових прав, визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Промінвестбанк» від 17 лютого 2015 року №367-к про припинення дії договору; поновити її на роботі на займаній до звільнення посаді; стягнути з ПАТ «Промінвестбанк» середній заробіток за час вимушеного прогулу та заробітну плату за надурочну роботу; стягнути відшкодування моральної шкоди, розмір якої оцінювала в 1 млн. грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, крім іншого, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі,організації; не порівняв кваліфікацію та продуктивність праці позивача та ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ухваленням у цій частині нового рішення, про часткове задоволення зазначених вимог. Визнано незаконним наказ ПАТ «Промінвестбанк» від 17 лютого 2015 року №367-к про припинення дії трудового договору з ОСОБА_1 головним економістом відділу клієнтського обслуговування південного регіону управління клієнтського обслуговування операційного департаменту ПАТ «Промінвестбанк» від 18 лютого 2015 року у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного економіста відділу клієнтського обслуговування південного регіону управління клієнтського обслуговування операційного департаменту ПАТ «Промінвестбанк» з 18 лютого 2015 року. Стягнуто з ПАТ «Промінвестбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 лютого 2015 року до 31 січня 2017 року включно в розмірі 99.274 грн.16 коп., без урахування утримання з цієї суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що даний спір виник з трудових правовідносин, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 працювала в ПАТ «Промінвестбанк» на посаді головного економіста відділу клієнтського обслуговування південного регіону управління клієнтського обслуговування операційного департаменту.

Рішенням правління ПАТ «Промінвестбанк», оформленого протоколом засідання правління ПАТ «Промінвестбанк» №328 від 09 грудня 2014 року «Про внесення змін до організаційно - штатної структури Операційного департаменту» було вирішено скоротити штатні одиниці в підрозділах Операційного департаменту відповідно до додатку і зобов'язано Департамент управління персоналом внести відповідні зміни до штатного розкладу банку та провести скорочення штату і чисельності працівників відповідно до вимог чинного законодавства(т.1 а.с.177).

Відповідно до додатку до указаного протоколу засідання правління ПАТ «Промінвестбанк» скороченню підлягають головні економісті відділів клієнтського обслуговування Управління супроводу розрахунків Головного офісу, Центрального, Західного, Південного, Східного регіонів, Управління і валютного контролю Головного офісу, зокрема, підрозділу банку, за яким штатна одиниця закріплена територіально - Обласне відділення в м.Дніпропетровськ (т.1 а.с.178).

Протоколом засідання комісії з визначення осіб, що мають переважне право на залишення на роботі №3 від 10 грудня 2014 року, із урахуванням професійної та ділової якості, досвіду роботи та продуктивності праці, ухвалено рішення про звільнення із займаної посади у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників ОСОБА_1

При прийнятті цього рішення комісією було проаналізовано, що у відділі клієнтського обслуговування Південного регіону Управління Клієнтського обслуговування Операційного департаменту на посадах головного економіста працюють: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Остання - ОСОБА_3 має статус одинокої матері, що дає їй перевагу на залишення на роботі (ст.184 КЗпП), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають однаковий рівень кваліфікації та досвіт роботи, тому в першу чергу були взяті до уваги професійні якості ОСОБА_1 та ОСОБА_2, внутрішньоколективні стосунки, відгуки клієнтів, особисте відношення до дорученої справи (т.1 а.с.179).

Згідно з наказом ПАТ «Промінвестбанк» від 15 грудня 2014 року №3520-к ОСОБА_1 попереджена про наступне вивільнення з 18 лютого 2015 року у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників.

17 лютого 2015 року профспілковий комітет первинної профспілкової організації працівників центрального апарату ПАТ «Промінвестбанк» погодив припинення трудового договору та дозволив звільнити ОСОБА_1 з займаної посади.

Наказом ПАТ «Промінвест» від 17 лютого 2015 року №367-к ОСОБА_1 звільнена з посади головного економіста відділу клієнтського обслуговування південного регіону управління клієнтського обслуговування операційного департаменту ПАТ «Промінвестбанк» з 18 лютого 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 відповідно до пункту першого частини першої статті 40 КЗпП відбулося з дотримання з боку відповідача норм діючого законодавства, а також з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідачем позивач залучалася до виконання роботи понад норму робочого часу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Отже, при вивільненні працівників, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.

Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічну посаду чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо.

Колегія суддів вважає, що при звільненні позивача за пунктом 1 статті 40 КЗпП України відповідачем враховано вимоги статті 42 КЗпП України.

Так, з протоколу засідання комісії операційного департаменту ПАТ "Промінвестбанк" з визначення осіб, що мають переважне право на залишення на роботі, від 10 грудня 2014 року №3, комісія прийшла до висновку, що продуктивність праці ОСОБА_1 є нижчою, порівняно з ОСОБА_2, яка займала рівнозначну посаду. Було визначено, що незважаючи на менш тривалий стаж роботи ОСОБА_2 продуктивність її праці - якість виконуваної роботи, виконання складних відповідальних завдань, час який витрачався для виконання завдань різного ступеня складності вищий в порівнянні з роботою ОСОБА_1; ОСОБА_2 уважна до клієнтів, активна та зорієнтована на результат, за короткий час опанувала нове програмне забезпечення, ініціативна, успішно вирішувала конфліктні ситуації, що виникали в роботі з клієнтами, має добре розвинуті комунікативні навички.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову на підставі доказів, наданих сторонами й належним чином оцінених судом, обґрунтовано виходив із того, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, позивача було належним чином попереджено про наступне звільнення, отримано згоду профспілкового комітету на звільнення, враховано переважне право працівників на залишення на роботі, а тому відповідач мав всі підстави для розірвання із позивачем трудового договору на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Звільнення позивача з посади у зв'язку із скороченням штату працівників відбулося з дотриманням вимог статті 42 КЗпП України, оскільки на роботі була залишена працівник з більш високою продуктивністю праці.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 має більш тривалий безперервний стаж роботи, могли б бути враховані відповідачем, як перевага в залишенні на роботі лише при умові рівної продуктивності праці, проте з матеріалів справи вбачається, що продуктивність праці ОСОБА_2 перевищувала продуктивність праці ОСОБА_1, вказана обставина апелянтом не спростована.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судом першої інстанції надано правильну оцінку обставинам й доказам по справі у відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для відмови в позові.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2018 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.