КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді І інстанції - Ладиченко С.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/445/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про припинення зобов'язань за договором поруки,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом із врахуванням уточнюючих вимог та мотивувала його тим, що 26 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ &q?ра;ОТП Банк&q?чн;, який є правонаступником ЗАТ &qula;ОТП Банк&qu='; укладено кредитний договір № ML-B00/096/2008, в якості забезпечення якого укладено договір поруки від 26 травня 2008 року № SR-B00/096/2008 між ОСОБА_2 та ПАТ &quEN;ОТП Банк&quon;.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю (договір факторингу) від 10 грудня 2010 року, укладеного між ПАТ &que=;ОТП Банк&qu4.; та ТОВ &quam;ОТП Факторинг Україна&quif; останній набув усіх прав вимоги за Кредитним договором.

Згідно досудової вимоги від 01 липня 2011 року № 19187 у ОСОБА_3 існує заборгованість станом на 01 липня 2011 року, тому ТОВ &qu14;ОТП Факторинг Україна&qu N; просило погасити кредит у повному обсязі.

Проте, позивачу стало відомо, що між ОСОБА_3 та ПАТ &quer;ОТП Банк&qu t; було укладено додатковий Договір №1 до Кредитного договору від 05 лютого 2009 року, додатковий Договір №2 до Кредитного договору від 25 травня 2009 року, додатковий Договір №3 до Кредитного договору від 25 серпня 2009 року, додатковий Договір №4 до Кредитного договору від 24 листопада 2009 року, додатковий Договір №5 до Кредитного договору від 18 жовтня 2011 року та 23 червня 2015 року, тому вважає, що ПАТ &q?у,;ОТП Банк&quДо; змінив зобов'язання за кредитним договором без згоди поручителя ОСОБА_2, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, позивач просила визнати зобов'язання за договором поруки припиненими та стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано припиненим зобов'язання поруки ОСОБА_2 за Договором поруки № SR-B00/096/2008 від 26 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк».

Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ &quif;ОТП Факторинг Україна&quin; подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовувало тим, що рішення ґрунтується на помилковому тлумаченні норм законодавства та ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом належним чином не було досліджено заперечення, які обґрунтовували та підтверджували доводи ТОВ &q?он;ОТП Факторинг Україна&q?ру; та ПАТ &q?ат;ОТП БАнк&q?а ;, тому просило скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ &quma;ОТП Банк&quСу;, правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ &quyl;ОТП Банк&qu:1; укладено кредитний договір № ML-B00/096/2008.

В забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором 26 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ &qupa;ОТП Банк&quyl; було укладено договір поруки № SR-B00/096/2008, згідно з умовами якого порукою забезпечені вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитними договорами у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

Задовольняючи позовні вимоги шляхом визнання договору поруки припиненим, районний суд мотивував свій висновок тим, що зміна зобов'язань по кредитному договору здійснювалася без згоди поручителя. Крім того, ПАТ &q? в;ОТП Банк&q? ; та ТОВ &q?ов;ОТП Факторинг Україна&q?йо; не надало доказів того, що останнє погашення за кредитним договором було здійснено у грудні 2009 року, що тягне за собою пропущення строку пред'явлення вимоги до поручителя щодо виконання ним зобов'язання за договором поруки. Також судом першої інстанції як підставу для задоволення позову зазначено і той факт, що уклавши 10 грудня 2010 року договір уступки права вимоги, ПАТ &q?им;ОТП Банк&q? з; уступив ТОВ &q?и.;ОТП Факторинг Україна&q?ан; права вимоги за кредитним договором та договором поруки, що сторонами не заперечувалося. Набувши права вимоги відповідно до вище вказаного договору уступки права вимоги, ТОВ &q? У;ОТП Факторинг Україна&q? з; як новий кредитодавець пред'явило 01 липня 2011 року позичальнику ОСОБА_3 досудову вимогу про повне погашення отриманих в кредит коштів, таким чином змінило термін повернення кредиту визначеного п.2 Кредитного договору, у зв'язку з чим мала право пред'явити до поручителя право вимоги повернення кредиту на протязі 6 місяців. Вказаних дій позивач не вчинив, тому порука вважається припиненою.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Так, судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлені наступні обставини.

26 травня 2008 року між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-B00/096/2008. Згідно до умов вказаного договору банк взяв на себе зобов'язання видати позичальнику 146880 доларів США строком до 24 травня 2018 року із ставкою сплати відсотків за користування кредитом 5,49 % + FIDR з цільовим призначенням придбання нерухомого майна та сплату комісії Банку.

В забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором 26 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено договір поруки № SR-B00/096/2008/1, згідно з умовами якого порукою забезпечені вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитними договорами у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі (п. 2.1 договору поруки).

10 грудня 2010 року між ПАТ &qu;t;ОТП Банк&quin;, який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ &qur:;ОТП Факторинг Україна&q? м; укладений договір факторингу, відповідно до якого банк відступив свої права вимоги заборгованості за кредитним, іпотечним договорами, та укладеними у тому числі з ОСОБА_3 та договором поруки із ОСОБА_2. Дані обставини сторонами визнані та не оспорюються.

Унаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора та ТОВ &qu N;ОТП Факторинг Україна&quac; набуло статусу нового кредитора за договором від 26 травня 2008 року № ML-B00/096/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3

Також судом першої інстанції встановлено, що між позичальником ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору від 05.02.2009, додатковий договір №2 до кредитного договору від 25.05.2009, додатковий договір №3 до кредитного договору від 25.08.2009, додатковий договір №4 до кредитного договору від 24.11.2009, додатковий договір №5 до кредитного договору від 18.10.2011. (а.с.11-21).

Вказані зміни до Кредитного договору стосувалися зміни як терміну сплати грошових коштів ( додатковий договір №1 п.2.1.2.2) так і фіксованої процентної ставки, яка збільшилася із 5,49 % до 7% (додатковий договір №2 від 25 травня 2009 року п.3.2) та 6,5 % ( додатковий договір №3 від 25 серпня 2009 року п.3.1) (додатковий договір №4 від 24 листопада 2009 року п.3.1)

Також з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором, ТОВ &q?зк;ОТП Факторинг Україна&quпо; як новий кредитодавець направило 01 липня 2011 року досудову вимогу про дострокове виконання, протягом 30 днів, своїх зобов'язань за кредитним договором в частині повернення суми кредиту 146640,10 доларів США та 35616,90 доларів США нарахованих та не сплачених відсотків. (а.с.10)

У зв'язку з невиконання вказаної досудової вимоги позичальником, ТОВ «ОТП Фаторинг» 08 лютого 2018 року подало позовну заяву до Вінницького міського суду до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: 146640,10 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 38513, 71 доларів США нарахованих та не сплачених відсотків. ( а.с. 66-70).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про припинення поруки суд мотивував свій висновок тим, що пред'явивши 01 липня 2011 року досудову вимоги про дострокове погашення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків, протягом 30 днів з дня отримання вказаної вимоги, кредитодавець - ТОВ «ОТП Факторинг» змінив строк виконання зобов'язань, тому відповідно до норм ч.4 ст. 559 ЦК України зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, однак з таким позовом звернувся лише 08 лютого 2018 року.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16, від 13 вересня 2017 року у справі №6-1455цс17 та в інших.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції його доводів про те, що між Банком та поручителем ОСОБА_2 укладався додатковий договір №3 до Договору поруки №SR-B00/096/2008 від 26 травня 2008 року, в якому було погоджено всі зміни, внесені до Кредитного договору, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що з 10 грудня 2010 року прав кредитодавця за кредитним Договором від 26 травня 2008 року № ML-B00/096/2008, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» вже не мало, оскільки за Договором факторингу від 10 грудня 2010 року уступило вказані права ТОВ «ОТП Факторинг» , тому вказаний договір є нікчемним у зв'язку з тим, що сторона яка його підписала - ПАТ «ОТП Банк» не мала відповідних повноважень.

Посилання апелянта на укладення з поручителем інших додаткових договорів, зокрема : Додаткового договору №1, укладеного 25 травня 2009 року, Додаткового договору №2, укладеного 24 листопада 2009 року до Договору поруки №SR-B00/096/2008 від 26 травня 2008 року, не впливають на законність ухваленого рішення, оскільки зазначені додаткові договори були укладенні до направлення досудової вимоги ТОВ «ОТП Факторинг» від 01 липня 2011 року.

Доказів про наявність додаткових договорів до вказаного договору поруки, що були укладені на протязі шести місяців з дня настання часу виконання зобов'язання за досудовою вимогою між ТОВ «ОТП Факторинг» та поручителем ОСОБА_2 апелянтом не подано.

З врахуванням викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2018 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених в рішенні суду, а тому апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, ст. 599 ЦК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.А.Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв