ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 639/878/18

провадження № 22-ц/818/783/18

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу заапеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року у складі судді Труханович В.В.

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВТАБАНК» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості, -

встановив:

19.02.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом в якому просило суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 14.09.2010 року у розмірі 43 221, 48 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилалось на те, що 14.09.2010 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір.

Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 31.12.2017 року становить 43 221, 48 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що 14.06.2018 року був зареєстрований новий Статут Банку, де однією із змін є зміна типу акціонерного товариства, та як наслідок - зміна найменування з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і таким чином, просить рішення суду від 31.05.2018 року скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказує, що підписавши анкету - заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Згідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг: «Срок исковой давности касательно требований Банка по возврату кредита, оплаты процентов за пользование кредитом, вознаграждения, неустойки - пени, штрафов, расходов Банка составляет 50 лет», що узгоджується з ст.259 ЦПК України.

Крім того, згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним залежним чином. Оскільки, кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, то застосовувати строк позовної давності можливо лише до зобов'язань, які залишилися поза межами такого строку, а тому проценти за кредитом та пеня підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, тобто заборгованість за процентами підлягає стягненню за останні три роки, що передували зверненню до суду із позовом, а за пенею за останні дванадцять місяців. Крім цього, суд безпідставно не взяв до уваги, що сторони у письмовій формі домовилися про збільшення строку позовної давності за договором до 50 років.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при зверненні до суду з позовом 19.02.2018 року позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» було пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж ОСОБА_2 було здійснено 13.06.2014 року, і від нього починає відраховуватися строк позовної давності, а будь яких доказів щодо строку дії картки позивачем надано не було.Також, збільшення строку позовної давності, наведене в Умовах та правилах надання банківських послуг, не може вважатися належним узгодженням такої умови договору зі споживачем, оскільки не містить його підпису. А в анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_2, умова про збільшення строків позовної давності відсутня.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі Анкети-заяви від 14.09.2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ОСОБА_2 було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 8)

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Крім цього, відповідно до п. 2.1.1.12.4 договору, строки та порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам зі встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафта, що виникає за такими картами,наведені у Пам'ятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування, що є невід'ємною частиною Договору, а також встановлюються вказаним пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. Згідно ст.212 ЦК України в разі наявності простроченого кредиту (овердрафту) строком повернення кредиту (овердрафту) в повному об'ємі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору «до моменту повного погашення заборгованості» (п.1.1.7.42 Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

Тобто поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до складу зобов'язання, яке виникло на основі договору.

З 01.01.2013 року всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»

Пунктом 2.1.1.7.6 встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(ч. 1 ст. 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, якими передбачено обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строкукредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

З розрахунку, наданого банком вбачається, що останній платіж, ОСОБА_2 було здійснено 13.06.2014 року. (а.с.6-7) і з цього часу починає відраховуватися строк позовної давності. Позовна заява була подана 19.02.2018 року (15.02.2018 року зареєстрована у відділенні поштового зв'язку), тобто з пропуском трирічного строку.

Відповідно до частини 1 статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, судова колегія не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо неврахування судом умови Договору про збільшення строку позовної давності для вимог банку по поверненню кредиту і інших виплат до 50 років (п. 1.1.7.31 Умов). Суд правильно застосував до спірних правовідносин вимоги ч.1 ст.259 ЦК, ст.207 ЦК та обґрунтовано вважав, що письмова домовленість сторін про збільшення позовної давності відсутня. У анкеті - заяві позичальника від 14.09.2010 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором(зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Тому висновок суду про те, що позивач звернувся до ОСОБА_2 з пропуском строку позовної давності щодо місячних платежів та щодо повернення кредиту в повному обсязі відповідає встановленим обставинам у справі та вимогам закону.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постановах № 6-16цс15 від 11.03.2015 року та № 6-2320цс16 від 22.03.2017 року.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 28.03.2018 року у цивільній справі № № 444/9519/12 про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином безпідставними є доводи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про необхідність задоволення позовних вимог позивача про стягнення процентів за кредитом та пені нарахованої на проценти неустойки за один рік до його звернення до суду», оскільки судом першої інстанції встановлено пропуск позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом то і право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося, та спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Твердження АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина