Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 334/62/18 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Пр. №22ц/778/1476/18 Головуючий суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

16 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі головуючого судді - доповідача Гончар М.С.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2018 року про відкриття провадження

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2018 року (а.с. 35) відкрито провадження у вищезазначеній справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу (а.с. 36).

Встановлено, що вищезазначена апеляційна скарга у цій справі була подана до суду першої інстанції 13.02.2018 року, тобто після набрання чинності нової редакції ЦПК України (15.12.2017 року).

Відповідно до ст. 354 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дні її проголошення.

Згідно із ст. 354 ч. 2 п. 2 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала про відкриття провадження у цій справі, постановлена 25.01.2018 року за відсутності відповідача.

Відповідно до матеріалів вищезазначеної справи суд першої інстанції не відправляв копію вищезазначеної ухвали суду на адресу скаржника.

Апеляційну скаргу скаржник подав до суду першої інстанції лише 13.02.2018 року (а.с. 36), доказів додержання строку на апеляційне оскарження не надав, що суперечить вимогам ст. 356 ч. 4 п.4 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги не сплатив судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16.02.2018 року (а.с. 39) зазначена апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без руху, скаржнику надано строк

- десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду апеляційної інстанції: заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням поважних причин пропуску останнього та зазначенням підстав для поновлення цього строку або доказів дотримання строків на апеляційне оскарження ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2018 року та оригіналу квитанції про сплату судового збору у сумі 352,40 грн. зі сплатою на належні реквізити.

ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції було попереджено, що у разі неусунення вищезазначених недоліків його вищезазначеної апеляційної скарги у встановлений строк, будуть застосовані наслідки, передбачені ст. 357 ЦПК України.

Судом встановлено, що матеріали даної справи взагалі не містять доказів отримання ОСОБА_2 копії зазначеної ухвали судді суду першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, враховуючи, що ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі чи окремо на виконання ухвали апеляційного суду, зловживаючи своїми цивільними процесуальними правами та обов'язками, не зазначив та не надав доказів конкретної дати отримання ним копії вищезазначеної ухвали судді суду першої інстанції, а матеріали цієї справи взагалі не містять даних про отримання ОСОБА_2 копії цієї ухвали, то при вищевикладених обставинах апеляційний суд не може вважати пропущеним ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження оскаржуємої ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Разом із тим, ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 лютого 2018 року (а.с. 39) вищезазначена апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без руху також через несплату судового збору.

В силу вимог ст. 357 ч. 2 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

23 березня 2018 року на адресу апеляційного суду Запорізької області повернувся конверт з неврученою ОСОБА_2 копією вищезазначеної ухвали апеляційного суду від 16 лютого 2018 року, з позначкою «адресат не проживає» (а.с. 41-44).

26 березня та 02 квітня 2018 року вищезазначена ухвала апеляційного суду була повторно надіслана (супровідні листи а.с. 45-46) на адресу, яку ОСОБА_2 зазначив у своїй апеляційній скарзі (а.с. 36) та на адресу, яку позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив у зазначеному позові у цій справі (а.с. 2).

Проте, 11 травня 2018 року на адресу апеляційного суду Запорізької області повернулись конверти з повторно неврученими ОСОБА_2 копіями вищезазначеної ухвали апеляційного суду від 16 лютого 2018 року з позначкою «адресат не проживає» (а.с. 47-50) відправлений на адресу, яку ОСОБА_2 зазначив у своїй апеляційній скарзі та з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 51-54) відправлений на адресу, яку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив у зазначеному позові у цій справі.

В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Однак, ОСОБА_2 на виконання вимог ст. 131 ЦПК України не повідомив суд апеляційної інстанції про наявність будь-яких обставин, що перешкоджають йому отримувати копії процесуальних документів за адресою, яку ОСОБА_2 зазначив у своїй апеляційній скарзі, про зміну свого місця проживання апеляційний суд ОСОБА_2 також не сповіщав, копія ухвали апеляційним судом надсилалась ОСОБА_2 за всіма адресами, наявними у матеріалах цієї справи.

При вищевикладених обставинах, ОСОБА_2, як особа, яка подала апеляційну скаргу, зловживаючи своїми цивільними процесуальними правами та обов'язками, ухилився від отримання копії вищезазначеної ухвали апеляційного суду та не усунув зазначені вище недоліки апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 357 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

При вищевикладених обставинах та беручі до уваги, що у встановлений апеляційним судом 10-денний строк ОСОБА_2 не усунув недоліків своєї апеляційної скарги взагалі, та те, що, навіть, після закінчення встановленого апеляційним судом строку від ОСОБА_2 поштою не надійшли до апеляційного суду документи на усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги взагалі, керуючись Законом України «Про судовий збір», п. 11, 13 Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 136, 185, 357, 381 ч. 2 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2018 року про відкриття провадження у цій справі визнати неподаною та повернути останньому.

При цьому, роз'яснити ОСОБА_2, що повернення апеляційної скарги на ухвалу судді суду першої інстанції у цій справі при вищевикладених обставинах не перешкоджає його повторному зверненню у подальшому із апеляційною скаргою на вказане судове рішення першої інстанції у цій справі до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи в порядку, визначеному ст. 386 ЦПК України.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 16 травня 2018 року.

Головуючий суддя - доповідач М.С. Гончар