Справа № 185/4372/18
Провадження № 2/185/2754/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31 жовтня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕЙД ЮКРЕЙН» про захист прав споживача, шляхом визнання недійсним договору постачання з відстроченням платежу і стягнення безпідставно набутих грошових коштів
Позивач в судовому засідання повторно не з'явився, проте на адресу суду від останнього надійшла заява, відповідно до якої він позов підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти винесення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив. Письмовий відзив на позов не надав.
Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за наступних обставин.
Суд дослідивши матеріали справи встановив, що 27 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕЙД ЮКРЕЙН» було укладено договір постачання з відстроченням платежу № 808145(арк.с.8-22), за умовами якого відповідач зобов'язався придбати у свою власність та передати йому у користування транспортний засіб марки Fiat Doblo 1,6 D Multijet МТ Active Lingo N1 (L2Y1) 2015 р., колір білий, а він в свою чергу повинен сплачувати відповідні платежі, передбачені договором.
Відповідно до п. 2.1 Договору, постачальник зобов'язується придбати та передати на умовах договору постачання у користування майно (надалі Предмет договору, визначений у п. 3.1. цього Договору), а Покупець зобов'язується прийняти та сплачувати Авансові Платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до п. 2.2 Договору, строк користування Покупцем Предметом договору складається з періодів (місяців) згідно з Графіком сплати авансових платежів (Додаток № 3 до Договору) та починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі транспортного засобу (надалі - «Акт приймання-передачі») за формою, встановленою Постачальником.
Відповідно до п. 2.3 Договору, замовлення транспортного засобу відбувається з моменту підписання Покупцем Специфікації (Додаток № 4 до цього Договору) та сплати Покупцем на рахунок Постачальника Першого авансового платежу. Покупець має право самостійно обирати ТЗ та продавця (постачальника) ТЗ і несе пов'язані з цим ризики. Продавцем (постачальником) ТЗ є особа, що, як правило, зазначається у Специфікації (надалі - «Продавець»). В такому випадку Покупець подає Постачальнику письмову заяву із зазначенням назви продавця (постачальника).
Згідно п. 3.6 Договору, постачальник не відповідає перед Покупцем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності транспортного засобу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає Продавець.
Згідно п. 4.1.1 Договору, постачальник зобов'язаний передати у користування та володіння Покупця транспортний засіб в порядку, встановленому даним Договором.
Пунктом 5.1 Договору визначено, що транспортний засіб передається в користування Покупцеві протягом строку, який становить не більше 10 робочих днів з моменту оплати Покупцем на рахунок постачальника Першого Авансового платежу, Платежу за Передачу Предмета Договору та витрат за послуги реєстрації у відповідних органах державної реєстрації транспортних засобів.
Згідно з п. 8.2.1 Договору, перший Авансовий Платіж складається із: комісійної винагороди Постачальника за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням цього Договору (надалі - «Вартість Фінансування»), яка розраховується як: вартість Фінансування, яка визначена у Додатку №2 до даного Договору; Авансу Ціни Предмета договору, який розраховується як: перший авансовий платіж, який визначений у Додатку №2 до даного Договору; платіж, у вигляді винагороди Постачальника за передачу, як платіж, що покриває витрати Постачальника пов'язані з організацією передачі ТЗ на користь Покупця. Розмір Платежу за передачу, визначений в Додатку № 2 до даного Договору.
Згідно з п. 8.2.3 Договору, другий авансовий платіж складається з періодичних авансових платежів. Кількість періодичних авансових платежів відповідає кількості періодів відстрочки, зазначених у Додатку № 3 до цього Договору. Періодичний Авансовий платіж складається з: відшкодування частини вартості ТЗ; сплата відсоткової ставки за користування (вказаної в додатку №3 до Договору); сплата комісії за супроводження договору (розмір комісії вказано в додатку № 3 до Договору).
Згідно з пунктом 11.1 Договору, в разі належного виконання протягом усього строку дії Договору зобов'язань щодо сплати всіх авансових платежів, та інших зобов'язань, визначених Договором, Покупець набуває у власність Транспортний засіб.
Враховуючи умови вищезазначеного Договору, суд приходить до висновку, що він є договором фінансового лізингу та відповідає положенням ч. 1 ст. 806 ЦК України та ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг».
Правовідносини, які виникають з договору лізингу, регулюються положеннями параграфу 6 глави 58 ЦК України, а загальні правові та економічні засади фінансового лізингу - Законом України «Про фінансовий лізинг».
Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до положень частини 2 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».
Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.
Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.
Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).
Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.
Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).
Згідно з п. 12.11 Договору, у випадку розірвання даного Договору Покупцем до підписання Акту приймання-передачі, Постачальник повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми Авансового платежу. В такому випадку вартість фінансування даного Договору Покупцю не повертається.
Судом встановлено, що аналіз змісту договору фінансового лізингу № 808145 від 27 жовтня 2017 року, укладеного між сторонами дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, комплектності, справності транспортного засобу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.
За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Таким чином, судом встановлено, що оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то відсутність таких умов у пунктах Договору, фактично усуває лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням статті 808 ЦК України.
Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.
Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Судом встановлено, що договір постачання з відстроченням платежу № 808145 від 27 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕЙД ЮКРЕЙН», є договором фінансового лізингу, та нотаріально не посвідчений, а тобто не додержані вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі ЗУ «Про судовий збір», проте суд, як державний орган поніс витрати при розгляді вищезазначеної справи, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь державного бюджету України потрібно стягнути судові витрати.
Керуючись ст. ст.263, 264, 265, 280-283 ЦПК України суд -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕЙД ЮКРЕЙН» про захист прав споживача, шляхом визнання недійсним договору постачання з відстроченням платежу і стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.
Визнати договір постачання з відстроченням платежу № 808145 від 27 жовтня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ТРЕЙД ЮКРЕЙН» недійсним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Суддя: В. О. Головін