Номер провадження 2/754/2416/18
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Саламон О.Б.

за участю секретаря судового засідання - Вільховченко І.І.

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 137 445, 72 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 09.12.2009 р. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2010 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.01.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем вказане рішення суду не виконуються, матеріальна допомога на утримання дитини не надається, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Між тим, позивач несе додаткові витрати на сина, на підтвердження яких надає копії проїзних документів, виписок з лікарні, праси на медичні послуги, чеки на оплату медичних послуг, придбання ліків, копії чеків на культурний розвиток дитини та придбання сезонного одягу. Загальна сума понесених позивачем додаткових витрат склала 274 891, 44 грн., у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача половину вказаної суми.

12.12.2017 р. ухвалою судді Шевчука О.П. відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Саламон О.Б. від 24.01.2018 р. вказану справу прийнято до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

10.04.2018 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

17.05.2018 р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у відповідності до якого вимоги позову не визнає. Посилається на те, що посилання позивача на невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина не відповідають дійсності, оскільки останнім надавалась матеріальна допомога на утримання дитини. зазначає, що позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилається на купівлю дитині одягу, канцелярських приладь, та на культурний розвиток дитини, навчання дитини, проте вказані витрати не є додатковими та не викликані особливими потребами дитини. Зокрема, матеріали справи не містять доказів купівлі позивачем лікарських препаратів та оплати послуг лікарів, які необхідні для лікування діагнозу наявного у дитини. Надані позивачем докази не містять жодних підстав вважати, що витрати, понесені позивачем, пов'язані з утриманням сина та викликані особливими обставинами.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на викладене в позовній заяві. При цьому усно зазначив про зменшення вимог позову на 10 000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог позову в повному обсзясі, посилаючись на викладене в відзиві.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09.12.2009 р.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2018 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти: на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.01.2010 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Посилання сторін на наявність заборгованості по сплаті аліментів, суд не приймає до уваги, оскільки це питання не є предметом розгляду та не впливає на наявність чи відсутність підстав для стягнення додаткових витрат на дитину.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв'язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

До особливих обставин, з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Враховуючи вказане, витрати на придбання одягу, канцелярських приладь, іграшок, відвідування кінотеатру, вистав та виставок (а.с. 77-92, 94-95) не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов'язаних з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, тому не можуть бути враховані при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дитини.

Вказані витрати не викликані особливими обставинами, не пов'язані з розвитком конкретних здібностей дитини(творчих, спортивних тощо), а тому не є додатковими. Зазначені витрати є повсякденними та охоплюються питанням стягнення аліментів, які відповідач зобов'язаний сплачувати згідно рішення суду.

Крім вказаного позивачем не надано доказів, що подані до суду проїзні документи (а.с. 96-100, 102-104) та необхідність їх придбання, зумовлені особливими обставинами в розуміння ст. 185 СК України.

Зокрема, позивачем надано як докази несення додаткових витрат копію квитанцій, у відповідності до яких призначенням платежу є переказ на карту ПриватБанку, або операція по рахунку з використанням «БПК» (а.с. 55-76,101), проте з вказаних квитанцій не вбачається, які саме витрати були понесенні позивачем, чи понесені вона на дитину та якими обставинами викликані.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Зокрема, позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо.

У свою чергу, вивчення дитиною англійської мови в переважній більшості відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов'язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Судом не встановлено, що витрати позивача на літній відпочинок дитини зумовлені особливими обставинами, а витрати на вивчення англійської мови зумовлені із розвитком її здібностей в цьому.

Зокрема, на підтвердження вивчення ОСОБА_5 англійської мови суду надано лише першу сторінку договору (а.с. 49-50), який не містить підпису його сторін, не містить дату укладання тощо, а отже не може бути доказом його укладання.

Позивачем надано до суду квитанцію про сплату благодійного внеску (а.с. 93) в розмірі 2 000 грн., втім суд вважає необґрунтованим посилання останньої на те, що вказаний благодійний внесок є додатковими витратами на дитину, оскільки він носить добровільних характер, між тим, з наданої суду квитанції не вбачається куди він був внесений, за що, та що він має відношення до ОСОБА_5.

Зокрема, квитанція про сплату 3 400 грн., підстава «лечение» (а.с. 93) також не містить інформації щодо необхідності вказаного лікування ОСОБА_5, яке саме лікування здійснювалось, на підставі чого, та чи зумовлене воно особливою хворобою дитини тощо.

Крім вказаного, суд не приймає до уваги надані позивачем прейскуранти Неврологічної клініки лікаря Яценко та витяги з інтернет ресурсів щодо цін медичних препаратів (а.с. 28-31, 38-43), оскільки вказані документи не свідчать про фактичне понесення позивачем зазначених витрат.

Зокрема, вбачається, що консультаційні заключення щодо рекомендацій для лікування датовані 2013 р., при цьому квитанції про придбання ліків датовані здебільшого 2014, 2015, 2016 роками, доказів необхідності вказаних ліків суду не надано.

Між тим, у відповідності до консультативного висновку спеціаліста від 26.09.2017 р. ОСОБА_5 здоровий, патологій не виявлено, скарги відсутні. (а.с. 35)

Зокрема, позивачем не надано суду доказів наявності особливих обставин для витрат, на підтвердження яких надано рахунки-фактури за 2012 р. (а.с. 33-34).

Суду не надано належних та допустимих доказів оплати позивачем лікарських препаратів, які пов'язані з діагнозом дитини та викликані особливими потребами.

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання сина, ОСОБА_5, у зазначеному позивачем розмірі, оскільки позивачем неналежно сформовано доказову базу щодо понесення нею саме додаткових витрат на утримання дитини, тобто на розвиток її особливих здібностей, витрат на її спеціальне лікування, враховуючи, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Так в матеріалах справи відсутні будь-які довідки лікаря із визначенням необхідності придбання конкретних медичних препаратів, необхідних саме для діагностики та лікування дитини ОСОБА_5, відсутні будь-які медичні рекомендації відповідних медичних установ, лікарів щодо направлення дитини на санаторне лікування, чи на відповідні обстеження.

У зв'язку з вище зазначеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позову.

Керуючись положеннями Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 180, 184, 185 СК України, ст.ст. ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

В разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження рішення обчислюється з дня складання його повного тексту.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відоме місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, відоме місце проживання: АДРЕСА_2.

Повний текст рішення складено «18» грудня 2018 року.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон