АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

М. Харків

Справа № 614/828/17

Провадження № 22-ц/790/25/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Пилипчук Н.П.,

Суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спадковим та розподіл спадкового майна, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борівського районного суду Харківської області, постановлене 11 грудня 2017 року, під головуванням судді ГуляєвоЇ Г.М., в залі суду в смт. Борова,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 році помер його батько ОСОБА_4 Після його смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та інше нерухоме та рухоме майно. Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого батька є його дружина - ОСОБА_5 (мати позивача) та діти - позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3

23 квітня 2014 року мати позивача склала нотаріально завірений договір дарування житлового будинку, згідно якого позивач отримав у власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в АДРЕСА_2.

26.03.2015 року позивач та відповідач склали нотаріально завірений договір про поділ спадкового майна, згідно якого ОСОБА_3 отримала у власність житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1, а позивач відмовився від своєї частки спадщини у цьому будинку на підставі усної домовленості з відповідачем про те, що він забере у користування пасіку батька та усі приладдя до неї, а саме: 150 дерев'яних вуликів, медогонку, воскотопку, бідони у кількості 40 шт., запчастини автомобільні та тракторні, причепи тракторні у кількості 3-х одиниць, станки для обробки деревини у кількості 3-х одиниць, стругальний станок, розпилочний станок, свердлувальний станок, 3 морозильні камери, мотоблок, скутер і все рухоме майно.

Вказане рухоме майно зберігалося в сараях на подвір'ї домоволодіння АДРЕСА_1, яке тепер належить ОСОБА_3 Мати позивача, ОСОБА_5, у 2014 році написала письмову розписку, в якій зазначила, що вона дозволяє забрати з її домоволодіння пасіку та інвентар. Тому позивач, на підставі усної домовленості з сестрою ОСОБА_3 та письмової розписки його матері, забрав трактор з двома причепами близько 100 дерев'яних вуликів, медогонку, воскотопку та інший інвентар для зайняття пасікою.

Але у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000116 від 07.03.2016 року дане майно було конфісковано у позивача. 23 жовтня 2017 року позивачем була отримана постанова від 04.10.2017 року про закриття кримінального провадження.

При ознайомленні зі змістом постанови про закриття кримінального провадження позивачем були виявлені порушення його прав з боку слідчого, а саме: в постанові у п.4 слідчим вирішено залишити вилучене в ході обшуку 07.05.2016 р. майно власниці ОСОБА_5 Тобто, слідчий, на його думку, взяв на себе право встановити власність вилученого майна.

ОСОБА_2 з урахуванням уточнень позовних вимог просив визнати спадковим майном: вулик саморобний багатокорпусний типу «Дадан» -52x53x37 см - 25 штук; корпуса до вуликів Саморобних багатокорпусних типу «Дадан» - 52x43x37см - 23 штуки; вулик-лежак саморобний 84x52x37см - 40 штук ( розмір може змінюватись по довжині, у зв'язку з не однотипністю будови); вулик багатокорпусний типу « Рута» - 1 штука; станок виробництва Ізюмського ГГРЗ комбінований - стругальний, розпиловочний, свердлильний, розміром - 112x80x76см - 1 штука; станок саморобний (станина з кутника) комбінований - стругальний, розпиловочний, розміром близько 110x60x80см - 1 штука; станок пилорама заводського виробництва розміром 107x74см - 1 штука; станок свердлильний вертикальний, заводського виробництва - 1 штука; корморізка КЕБ-2 виробництво заводу «Турбоатом» - 1 штука; мотоблок «Зірка» потужністю 6 к.с. зеленого кольору, виробництво Китай - 1 штука; медогонка 4-рамочна із оцинкованого заліза - 1 штука; воскотопка дерев'яна саморобна, розміром 60x50см, верх із скла - 1 штука; бідони молочні 25 літрові - 40 штук; скутер Tigek MOTORCYCLE НТ 50 QT -9 заводський номер LILTCBN 8073FOO247 - 1 штука; причіп автомобільний двохосний ( на базі причепу від ГАЗ -51) - 1 штука; причіп одноосний на базі кухні польової саморобний - 1 штука; причіп одноосний з бочкою на 1,5 метри кубічних - 1 штука; бочка із харчового алюмінію на 0,8 куб.м. - 1 штука; труби алюмінієві діаметром 100 мм довжиною 12 метрів - 8 штук; шафи із сита металічного для зберігання рамок, саморобні - 2 штуки; запчастини на автомобіль ВАЗ 2106; запчастини на трактор Т-16М; морозильна камера «Атлант» на 6 полиць - 1 штука; морозильна камера «НОРД» на 6 полиць - 1 штука; морозильна камера «НОРД» на 3 полиці - 1 штука; лінолеум на повстяній основі 2,5 метри шириною, 20 погонних метрів - 3 рулони.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 11 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно визнано належним та допустимим доказом усні пояснення ОСОБА_5 (матері) про те, що вона не писала та не підписувала розписку, яку в якості доказів надано позивачем у справі та прийняв усну заяву відповідача про фальсифікацію вказаної розписки позивачем без жодного обґрунтування. Вказує на те, що суд першої інстанції не встановив обставин справи, за яких вказана розписка була надана позивачеві, а також не встановив дійсність вказаного документу, підпису на цьому документів, що призвело до неправильних висновків у рішенні суду.

У відгуку на апеляційну скаргу ОСОБА_3 звертає увагу на те, що розписка не має дати складання і коли ОСОБА_2 її виготовив невідомо. ОСОБА_5 (мати) в судовому засіданні підтвердила, що вона ніякої розписки не писала і не підписувала та пояснила, що їхнє спільне майно з чоловіком - ОСОБА_4, ще за його життя поділено за їхньою домовленістю.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 є власницею предметів домашнього вжитку та майна, яке не увійшло до складу спадщини через відсутність реєстрації та правовстановлюючих документів.

Колегія суддів вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, який проживав в АДРЕСА_1.

Після його смерті залишились спадкоємці: дружинна ОСОБА_5 та діти ОСОБА_2, позивач по справі, та ОСОБА_3 - відповідач.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2015 року спадщина, на яку у вказаних частках видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки НОМЕР_1 площею 4,4943 га, яка знаходиться на території Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл. та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_3 на 1/2 частку спадщини, та син ОСОБА_2 на 1/2 частку спадщини.

Згідно копії договору про поділ спадкового майна від 26.03.2015 року, сторони розподілили спадкове майно наступним чином:

до ОСОБА_3 - дочки померлого - надходить: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 0.2500 га для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в АДРЕСА_1, Борівського р-ну Харківської обл.; земельна ділянка площею 0.3102 га, яка надана для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1.; 1/2 частина земельної ділянки площею 4.4943, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл.; 1/2 частина грошових внесків в ТВБВ №10020/0506 філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл.;

до ОСОБА_2 - сина померлого - надходить: 1/2 частина земельної ділянки площею 4,4943 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Борівської с/ради Борівського р-ну Харківської обл.; трактор марки Т-16МГ; мотоцикл моделі ИЖ-6.113; причіп моделі МАЗ 8114; 1/2 частина грошових внесків в ТВБВ №10020/0506 філії Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл.

Відповідно до копії договору дарування житлового будинку від 23.04.2014 року дарувальник ОСОБА_5 передала у власність, а обдарований ОСОБА_2 прийняв у власність безкоштовно житловий будинок з прибудовами в АДРЕСА_2.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_2

Згідно копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 є власником 1/2 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Харківська обл., Борівський р-н, Борівська сільська рада.

Згідно копії ухвали Борівського районного суду Харківської обл. від 29.04.2016 р., слідчому СВ Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській обл. надано дозвіл на проведення обшуку житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться на території домоволодіння по АДРЕСА_2, де мешкає ОСОБА_2 та яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5, з метою відшукання і вилучення вказаних у клопотання викрадених речей (близько 100 дерев'яних вуликів, медогонки, 50 молочних бідонів, частини алюмінієвої драбини, мотоблок, скутер).

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000116, закрите у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення; вилучене в ході обшуку 07.05.2016 року майно, залишене власниці - ОСОБА_5, що підтверджується копією постанови Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській обл. про закриття кримінального провадження від 04.10.2017 року.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З пояснень представника позивача та відповідача вбачається, що спірне майно на цей час знаходиться у володінні ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Сторонами не оскаржується той факт, що спірне майно було придбано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період шлюбу.

Отже вирішення спору щодо правової природи спірного майна, яке було об'єктом спільної сумісної власності подружжя, буде вирішенням питання про права та обов'язки ОСОБА_5, яка не була залучена до участі у справі.

При цьому передчасним є висновок суду першої інстанції про те, що спірне майно належить до предметів домашнього вжитку та майна, яке не увійшло до спадкового майна, оскільки не мало реєстраційних та правовстановлюючих документів.

Суд апеляційної інстанції в силу діючих норм ЦПК позбавлений процесуальної можливості залучення до участі в справі осіб в якості сторін, які не були залучені з урахуванням положень ст. 51, ст.52-54 ЦПК України до участі у справі в суді першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції в порушення п.4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки особи, що не була залучена до участі у справі.

Позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визнання майна спадковим та розподіл спадкового майна до належного кола осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду в частині мотивів відмови у задоволенні позову, а саме, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки до участі у справі не залучена ОСОБА_5, питання про права та обов*язки якої вирішено судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 11 грудня 2017 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна