Справа № 307/868/18
Провадження № 2/307/752/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Комяті Н.А.
Посилається на те, що 04.10.2007 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 385-С-07, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 375000 грв., зі сплатою за користування кредитними коштами 17.5 % річних, з остаточним терміном повернення суми кредиту не пізніше 03.10.2017 р.
Додатковою угодою від 02.10.2008 р. про внесення змін до кредитного договору № 385-С-07 від 04.10.2007 р. встановлено процентну ставку по кредиту в розмірі 18 % річних починаючи з 01.10.2008 р.
Згідно п. 4.3.2. кредитного договору позичальник зобовязаний повернути кредит в сумі 375000 грв. своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку неналежності виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі.
В якості забезпечення виконання зобовязань по вищевказаному кредитному договору, 04.10.2007 р. між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 385/1-П, відповідно до якого поручитель (ОСОБА_2В.) на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати у повному обсязі за зобовязаннями позичальника ОСОБА_1 щодо повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій у розмірі та у порядку, визначених кредитним договором.
Відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання боржником його зобовязань перед кредитором, згідно кредитного договору, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Однак, взяті на себе зобовязання щодо сплати основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачами не виконано.
У звязку з невиконанням відповідачами взятих на себе зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та суми основного боргу позивач з метою захисту своїх прав і законних інтересів та на виконання ст. 175 ч. 3 п. 6 ЦПК України банк 14.02.2018 р. звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою про усунення порушення зобовязання.
Представник позивача у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися і не повідомили суду причини неявки. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 04.10.2007 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України», яке змінило своє найменування на ПАТ «Державний ощадний банк України», яке є юридичною особою за законодавством України, в особі філії-Хустського відділення № НОМЕР_1 «Ощадбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 385-С-07, згідно якого відповідачу надано кредит у сумі 375000 грв., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17.5 % річних, з кінцевим терміном остаточного погашення не пізніше 03.10.2017 р.
Згідно п.п. 7.4. кредитного договору додаткові договори до цього договору, які можуть бути укладені в майбутньому, є його невідємною частиною.
02.10.2008 р. між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою банк встановив розмір плати за користування кредитом в розмірі 18 % річних.
Відповідно до п.п. 4.3.3. кредитного договору у разі порушення умов цього договору та/або договору іпотеки позичальник зобовязаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначається банком самостійно, на що позичальник цим надає згоду.
Пунктами 5.1. та 5.2. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф). За порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній оплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0.05 %від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення.
Взяті на себе за кредитним договором зобовязання ОСОБА_1 не виконав і результаті чого станом на 15.03.2018 р. за ним рахується заборгованість у сумі 1278604.57 грв.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 612 ч. 1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2129цс16 від 19.10.2016 р. вбачається, що частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Враховуючи зазначене, 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобовязання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.
З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором 04.10.2007 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 385/1-п. за яким поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором № 385-С-07 від 04.10.2007 р., а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені у майбутньому (п. 1).
Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарних обовязків боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарний боржник буде залишатися зобовязаним доти, доки їхній обовязок не буде виконано у повному обсязі.
Згідно п.п. 3.1. та 3.2. договору поруки поручитель відповідає по зобовязаннях за вищевказаним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих під, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані.
У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором, 14.02.2018 р. банк направив відповідачам вимогу про порушення зобовязання, на яке вони не відреагували та залишили поза увагою.
Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з них слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі по 9589.54 грв. з кожного сплачені при поданні позовної заяви до суду.
Тому, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 543, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.12.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.