Справа № 353/648/18
Провадження № 2/353/321/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мануляка Ю.В.,

з участю:

секретаря c/з ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу по договору позики в розмірі 300 доларів США, що еквівалентно 7933,93 грн., а також 2641,93 грн - інфляційних витрат та 588,20 грн. - три відсотки річних. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір позики у формі письмової розписки (далі - Договір), відповідно до якого ОСОБА_2 передав відповідачу 300 доларів США, які відповідач зобовязався повернути до 31 грудня 2015 року. Відповідач не виконав свої обовязки відповідно до умов Договору, тому позивач просить стягнути з відповідача загальну суму боргу в розмірі 11164,06 грн., з яких сума боргу 7933,93 грн., сума інфляційних витрат 2641,93 грн., три відсотки річних 588, 20 грн.

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні надали пояснення зміст яких зводиться до того, що ОСОБА_2 10.08.2015 року надав позику ОСОБА_5 у розмірі 300 доларів США та зобовязався повернути до кінця року, тобто до 31.12.2015 року про що було складено відповідну розписку. 01.05.2018 року він за допомогою телефонного звязку звертався до ОСОБА_5 з вимогою про повернення грошових коштів, проте останній проігнорував вказану вимогу. Представники позивача підтримали вимоги позову у повному обсязі з підстав наведених у позові. Просили позов задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявився вдруге. Про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує.

Частиною 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відтак, виходячи зі змісту частини 1 ст. 223 та частини 1 ст. 280 ЦПК України, а також того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення, з огляду на подання позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши докази, що знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст.525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, як передбачено ч.1 ст.626 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 10.08.2015 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 300 доларів США, які зобовязався повернути до кінця року (а.с. 56).

Отже, суд визнає доведеним, що між сторонами мав місце вищезазначений договір позики грошей і загальна сума неповернутої позики становить 300 доларів США. Відповідно до норми ч.2 ст.1047 ЦК України, суд вважає дотриманою письмову форму договору позики, так як була представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а також строки повернення коштів.

Таким чином, судом встановлено, що з 01 січня 2016 року відповідач ОСОБА_5, згідно письмової розписки від 10.08.2015 року, прострочив виконання свого грошового зобов'язання перед ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_5 заборгованості за договором позики від 10.08.2015 року, що становить 300 доларів США, а також стягнення суми інфляційних витрат та три проценти річних.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК).

Згідно із ст.533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.

Такий порядок встановлено також декретом КМ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.93 №15-93, ст.5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ.

За таких обставин, стягнення суми боргу на користь фізичної особи ОСОБА_2, який не має ліцензії НБУ, можливе тільки у національній грошовій одиниці гривні, в еквіваленті до суми боргу в іноземній валюті.

ОСОБА_5 по договору позики має перед ОСОБА_2 борг в розмірі 300 доларів США, що становить еквівалент 7933,93 грн. (за офіційним курсом валют, встановленим НБУ на 20.06.2018р.: 100 доларів США = 2644, 6439 грн.), а також 2641, 93 грн. сума інфляційних витрат та 588,20 три проценти річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати понесені ним по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.11, 509 -510, 524 - 527, 530, 533, 546 - 552, 599, 610 -612, 614, 624 - 629, 631, 1046, 1047 та 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 128, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 11164 (одинадцять тисяч сто шістдесят чотири) гривні 06 копійок.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Представник позивача: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_3, РНОКПП НОМЕР_4.

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_6.

Суддя Мануляк Ю.В.

Повний текст рішення складено 15.11.2018 року.