РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника відповідача-2 ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання недійсним договору іпотеки від 29 серпня 2008 р., зобовязання зняти заборону на відчуження квартири,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання недійсним договору іпотеки від 29 серпня 2008 р., зобов'язання зняти заборону на відчуження квартири. Під час судового розгляду позов було уточнено.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням їх уточнення зазначала, що 29.08.2008 між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 (позичальник) був укладений договір, за змістом якого ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_6 прийняв грошові кошти в сумі 412 250,00 грн., що еквівалентно 85 000 доларів США, договір був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 11480. 29.08.2008 між ОСОБА_3 (іпотекодавець) і ОСОБА_4 (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір, за змістом якого забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у ОСОБА_6 (позичальника) на підставі договору позики від 29.08.2008, з обумовленим в основному договорі строком повернення боргу 29.10.2008. Цей договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 11481. Відповідно до іпотечного договору, предмет іпотеки складає квартира АДРЕСА_1.

10.11.2012 між ОСОБА_7 і ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, за змістом якого ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_2, а вона її прийняла та сплатила за квартиру АДРЕСА_2 грошові кошти.

01.08.2013 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя розглянуто цивільну справу № 0818/9884/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної ради м. Запоріжжя, приватний нотаріус ОСОБА_5, ОСОБА_2, про визнання недійсним договору позики від 29.08.2008 та договору іпотеки від 29.08.2008, та вирішено цей позов залишити без задоволення. 17.09.2014 рішення набрало законної сили.

При розгляді цієї справи (№0818/9884/2012) судом було встановлено «згідно довідки КП ВРЕЖО №1 від 12.05.2008, яка надана нотаріусу з боку ОСОБА_3 у АДРЕСА_3, ніхто не зареєстрований. Згідно довідки від 20.08.2013 ВРЄЖО №1, наданою позивачем до матеріалів справи, у АДРЕСА_4, зареєстрована одна особа ОСОБА_8А.», а саме на момент укладання договору іпотеки в квартирі № 41 була зареєстрована неповнолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (дочка ОСОБА_3Ф.). У подальшому при розгляді цієї справи факт реєстрації ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_1 з 10.08.2008 по 01.10.2008 було підтверджено довідкою Орджонікідзевського РВ м. Запоріжжя управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (23/11-280 від 12.10.2013).

Згідно зі ст.ст. 46, 49 Закону України «Про нотаріат» 29.08.2008 нотаріус мала відмовити ОСОБА_3 у вчинені нотаріальних дій у зв'язку з тим, що вона надала довідку про зареєстрованих осіб у квартирі № 41 від 12.05.2008, строк дії якої закінчився 12.06.2008.

05.05.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено заочне рішення по цивільній справі №335/11930/14-ц, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. У жовтні 2016 р. з Інтернету позивач дізналася, що на виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2015 за № 335/11930/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах для задоволення вимог ОСОБА_4 за договором позики в сумі 838 940,51 грн., та вже проводяться електроні торги (протокол № 205462), які 19.10.2016 не відбулися на підставі відсутності учасників торгів.

При передачі документів ОСОБА_3 надала всі документи, а саме іпотечний договір, у т.ч. копію витягу з реєстру прав власності №18770299, де вказано дату 12.05.2008. На момент укладання договору іпотеки 29.08.2008 витяг з реєстру прав власності №18770299 від 12.05.2008, що є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа на квартиру вже був недійсним (12.08.2008 строк дії витягу закінчився). Вказаний в п. 3 договору іпотеки витяг з реєстру прав власності №18770299, в якому зазначено дату 12.06.2008, є помилкою або підробкою.

У зв'язку з тим, що на момент укладання договору іпотеки 29.08.2008 витяг з реєстру прав власності №18770299 від 12.05.2008, що є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа на квартиру був недійсним, іпотечний договір від 29.08.2008, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 46, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 7.8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, ст.ст. 203, 215 ЦК України позивач просить визнати недійсним, зобов'язати приватного нотаріуса ОСОБА_5 зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_5, яку було накладено приватним нотаріусом ОСОБА_5 у зв'язку з посвідченням іпотечного договору від 29.08.2008, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ухвалою від 01.12.2016 відкрито провадження у даній справі та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

16.01.2017 від представника відповідача-2- ОСОБА_1 надійшли заперечення проти позову, в яких представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог через їх безпідставність, та подано заяву про застосування строків позовної давності.

Ухвалою суду від 19.10.2017 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_6, виключивши його зі складу третіх осіб. Прийнято до розгляду у даній цивільній справі уточнену позовну заяву ОСОБА_2

У судовому засіданні, що відбулось 06.11.2017 та 29.11.2017 представники позивача підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. В подальшому, в судові засідання позивач, представники позивача не зявлялись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями про вручення судових повісток. Зокрема, від ОСОБА_2 на адресу суду надходили клопотання про перенесення судових засідань. В останнє таке клопотання було подане 04.05.2018, в якому позивач просила перенести судове засідання у звязку із направленням касаційної скарги на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2015. Разом із тим, зазначена обставина не перешкоджає розгляду даної цивільної справи, а тому суд, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України та враховуючи відсутність визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності позивача та її представників.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у судове засідання неодноразово не зявлялись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надходили заяви про розгляд даної справи за їх відсутності (а.с. 69, 70). Враховуючи викладене, суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Відповідач приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити у задоволенні позову. Враховуючи викладене, суд вважав за можливе розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Враховуючи викладене, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

29.08.2008 між ОСОБА_4 (позикодавець) і ОСОБА_6 (позичальник) укладено договір, за змістом якого ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_6 прийняв у власність 412 250,00 грн., що еквівалентно 85 000 доларів США, згідно з курсом НБУ на день посвідчення договору, зі строком виплати боргу 29.10.2008. Позичальник підтверджує, що на час укладення цього договору він отримав суму грошей, вказану в п.1 цього договору у готівковому порядку.

Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 11480.

29.08.2008 між ОСОБА_3 (іпотекодавець) і ОСОБА_4 (іпотекодержатель) був укладений іпотечний договір, за змістом якого цим договором забезпечується виконання зобовязання, що виникло у ОСОБА_6 (позичальник) на підставі договору позики, посвідченого 29.08.2008 за реєстровим №11480, укладеного на суму 412 250,00 гривень, що еквівалентно 85 000 доларів США згідно з курсом НБУ на день посвідчення договору з обумовленим в Основному договорі строком повернення боргу до 29.10.2008.

Відповідно до п. 2 Іпотечного договору, предмет іпотеки складає квартира АДРЕСА_1, загальною площею 34,5 кв.м.

Сторонами оцінений предмет іпотеки в сумі 412 250,00 грн. (п. 4 іпотечного договору).

Згідно з п. 6 іпотечного договору, іпотекодавець не вправі без письмової згоди іпотекодержателя перезаставляти предмет іпотеки чи відчужувати будь-яким із способів, передбачених чинним законодавством.

Іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 11481. На підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням цього договору іпотеки накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, що належить ОСОБА_3, до припинення чи розірвання договору. Заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 11482.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_6 своїх зобовязань за договором позики від 29.08.2008 за реєстровим №11480 щодо повернення грошових коштів, ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2012 у справі №2-2453/2011 позов ОСОБА_4 задоволений, внаслідок чого стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 838 940,51 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_6, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки в сумі 412 250,00 грн., зобов'язано ОСОБА_3 звільнити приміщення квартири АДРЕСА_6.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2012 № 22-2790 вищевказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_7, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки в сумі 412 250,00 грн., зобов'язання її звільнити приміщення квартири, і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог. В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 11.06.2012 № 22-2790 в частині скасування рішення суду першої інстанції і прийняття в цій частині нового рішення мотивоване тим, що на час ухвалення судового рішення власником квартири АДРЕСА_7 являлася не відповідач ОСОБА_3, а ОСОБА_7, тобто інша особа.

В подальшому, при розгляді Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя справи №0818/9884/2012 стало відомо, що власником квартири АДРЕСА_7 є вже інша особа - ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2012, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №10043, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно за індексним №12138989 від 08.04.2013, наданої на запит суду. Згідно цієї ж довідки, державна реєстрація за ОСОБА_2 права власності на квартиру (частка 1/1) відбулась 14.11.2012.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013 у справі №0818/9884/2012 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, визнання недійсним договору позики, покладення зобов'язання про анулювання заборони відчуження.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17.10.2013 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013 у цій справі в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано недійсним нотаріально посвідчений іпотечний договір від 29 серпня 2008 року, зобов'язано приватного нотаріуса скасувати заборону на відчуження квартири, яку було накладено у зв'язку з посвідченням іпотечного договору від 29 серпня 2008 року, в решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17.10.2013 скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 28.04.2014 рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013 у цій справі скасовано, позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано недійсним нотаріально посвідчений іпотечний договір від 29 серпня 2008 року, зобов'язано приватного нотаріуса ОСОБА_5 скасувати заборону на відчуження квартири, яку було накладено у зв'язку з посвідченням іпотечного договору від 29 серпня 2008 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2014 у справі 6-22447св14 рішення Апеляційного суду Запорізької області від 28.04.2014 скасовано та залишено без змін рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013р. у справі №0818/9884/2012.

Судовими рішеннями першої та касаційної інстанції у справі № 0818/9884/2012 встановлено, що іпотечний договір від 29.08.2008 відповідає вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені під час розгляду справи №0818/9884/2012, в силу ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню під час розгляду даної цивільної справи.

У звязку із тим, що ОСОБА_6 не здійснив погашення заборгованості перед ОСОБА_4, остання звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2015 у справі №335/11930/14-ц позов ОСОБА_4 задоволено, внаслідок чого звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно з іпотечним договором від 29.08.2008 на квартиру АДРЕСА_8, загальною площею 34,5 кв.м.

Рішення суду набрало законної сили 18.05.2015.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2015 у справі №335/11930/14-ц залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 05.05.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 та її представниками не було доведено наявності підстав, з яким закон повязує можливість визнання договору іпотеки недійсним.

Однією з підстав позову ОСОБА_2 визначила те, що на підставі ст.ст. 46, 49 Закону України «Про нотаріат», 29.08.2008 нотаріус мала відмовити ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальних дій (посвідченні іпотечного договору), оскільки остання надала нотаріусу довідку про зареєстрованих осіб у квартирі № 41 від 12.05.2008, строк дії якої закінчився 12.06.2008.

Так, відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент укладення іпотечного договору), нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, вправі витребувати від підприємств, установ і організацій відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відповідні відомості і документи повинні бути подані в строк, вказаний нотаріусом або іншою посадовою особою, яка вчиняє нотаріальну дію. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Разом із тим, чинним на час укладення іпотечного договору від 29.08.2008 законодавством України не було встановлено строку дії довідки про зареєстрованих осіб у квартирі. Безпосередньо в самій довідці від 12.05.2008 не вказано будь-якого строку її дії, а витребування документів є правом, а не обовязком нотаріуса.

Стаття 46 Закону України «Про нотаріат» встановлює строки надання документів, необхідних нотаріусу для вчинення нотаріальних дій і право нотаріуса на витребування цих документів, а не строки дії зазначених довідок, а тому вищевказані посилання ОСОБА_2 є безпідставними і не є підставою для визнання недійсним іпотечного договору.

Більш того, питання щодо законності укладення іпотечного договору від 29.08.2008 вже було предметом дослідження у декількох судових справах.

Так, зокрема, в ході розгляду цивільної справи № 0818/9884/2012 (рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013) було встановлено, що на момент вчинення нотаріальних дій посвідчення іпотечного договору від 29.08.2008 та договору позики від 29.08.2008, нотаріус керувався нормами Розділу III Глави 4 Закону України «Про нотаріат» та Глави III «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03.03.2004 № 20/5.

Як встановлено судом, підставою для посвідчення іпотечного договору від 29.08.2008 був правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу, посвідчений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 26.09.2002 за р. № 4681, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18770299, виданим Орендним підприємством Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 12.06.2008. За змістом вказаного ОСОБА_1, ОСОБА_3 є єдиним власником квартири, яка передається в іпотеку. Під час нотаріального посвідчення іпотечного договору від 29.08.2008 також досліджувалось питання про коло осіб, проживаючих та зареєстрованих в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка передавалась в іпотеку. Згідно з довідкою КП «ВРЕЖО» від 12.05.2008, яка надана нотаріусу з боку ОСОБА_3, за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований. Відповідно до технічної документації, квартира АДРЕСА_9 під офіс. В тексті іпотечного договору від 29.08.2008 також містяться всі істотні умови, передбачені статтею 18 Закону України «Про іпотеку». Для вчинення нотаріальних дій з посвідчення іпотечного договору та договору позики від 29.08.2008 нотаріусу сторонами були надані всі необхідні документи, передбачені Законом України «Про нотаріат» та «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Будь-яких перешкод для посвідчення цих договорів не було. До підписання і після підписання договорів, з боку сторін або інших громадян усних чи письмових звернень з проханням не вчиняти будь-які дії з майном або не посвідчувати договори, або розірвати вказані договори до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 не надходило.

Судом також було встановлено, що укладені іпотечний договір від 29.08.2008 та договір позики від 29.08.2008 посвідчені у суворій відповідності до законодавства України, відповідають всім загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочинів такої природи та жодних підстав, передбачених законодавством України, для визнання таких правочинів недійсними, немає.

Посилання позивача на п. 7.8 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, суд вважає безпідставними, оскільки на момент укладення спірного договору у редакції «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» п. 7.8 не існувало.

Само по собі датування витягу 12.05.2008 не є підставою для визнання недійсним іпотечного договору від 29.08.2008 в розумінні ст. 215 ЦК України, оскільки власником іпотечного майна на момент укладення іпотечного договору від 29.08.2008 була ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_10, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 26.09.2002 за р. № 4681, а сам по собі ОСОБА_1 з реєстру прав власності на нерухоме майно не є правовстановлюючим документом, а є однією з форм надання інформації з Реєстру прав.

Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2013 у справі № 0818/9884/2012 встановлено, що єдиним власником квартири АДРЕСА_10 є ОСОБА_3, а тому у ОСОБА_3 були всі повноваження власника нерухомого майна, у тому числі з питання передачі квартири в іпотеку.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при укладенні іпотечного договору було додержано вимоги чинного законодавства України, які встановлені ст. 203 ЦК України, його форма, зміст не суперечать вимогам чинного на час його укладення законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та волевиявлення сторін було спрямоване на настання правових наслідків, визначених даним договором. Своєю чергою, позивачем не доведено недійсності договору, а також не доведено його невідповідність вимогам частин першоїтретьої, пятої та шостої статті 203 ЦК України.

Оскільки вимоги про зняття заборони відчуження квартири, накладеної на підставі Іпотечного договору є похідними від вимог про визнання договору недійсним, суд відмовляє у їх задоволенні.

Враховуючи, що підстав для задоволення позовних вимог судом не встановлено, тому відповідно до ст. 267 ЦК України підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності суд не вбачає.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 141 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 4 травня 2018 р.

Повне судове рішення складене 14 травня 2018 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шалагінова