ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м.Суми

Справа №591/5001/17

Номер провадження 22-ц/788/599/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року, ухваленого у складі судді Бурди Б.В., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 12 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивує тим, що 24 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі встановленому Тарифами банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Так як ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 19 липня 2017 року становить 19423,32 грн та складається з: 10449,49 грн -заборгованість по тілу кредиту, 2130,84 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5441,88 грн - заборгованість за пенею, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 901,11 грн - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10449,49 грн заборгованості за кредитним договором та 864 грн судових витрат.

У задоволенні позову, в іншій частині, відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, просить скасувати заочне рішення суду в частині відмови у стягненні процентів, пені/комісії та штрафів і в цій частині ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що згідно з неналежним чином дослідженою місцевим судом Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, вона містить підпис відповідача, яким останній засвідчив, що він ознайомився та згоден з Умовами і Правилами банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Таким чином місцевий суд хибним твердженням обґрунтував недоведеність ознайомлення та згоду відповідача під підпис з Тарифами, які діяли станом на момент виникнення між сторонами правовідносин, що за логікою та суттю виключає необхідність обчислення процентів за ставкою НБУ та непогодження сторонами умов та розмірів пені, комісії та штрафу. Окрім того, місцевий суд порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства щодо захисту банком порушених відповідачем прав, оскільки відмовив у задоволенні зазначеної частини вимог у зв'язку з привласненням собі процесуальних прав і обов'язків належних виключно відповідачу у справі, а саме - заперечувати перед судом та не визнавати Тарифи, у т.ч. розмір процентної ставки. Суд також не навів жодної норми права згідно якої тарифи банківського обслуговування визначаються сторонами виключно у Пам'ятці, факт отримання якої має бути посвідчений підписом клієнта.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, відповідача, який пояснив, що не мав можливості вчасно погашати заборгованість у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентам, пені та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та зазначені умови і правила всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у зв'язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. А тому відповідач зобов'язаний сплатити проценти позивачу за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно д ч. 1 ст. 1048 , ч. 2 ст. 1054 ЦК України, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України. Таких вимог позивачем не заявлено і відповідного розрахунку процентів на рівні облікової ставки Національного банку України суду не надано.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, так як суд дійшов їх не повно з'ясувавши обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2012 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 10).

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається з інформації ПАТ КБ «ПриватБанк», в період виникнення спірної заборгованості, а саме з червня 2015 року, відповідач користувався кредитною картою «Універсальна GOLD» , строк дії якої до 04.2018 р. (А. С. 112; 113; 115). Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» базова процентна ставка в місяць по кредитній карті «Універсальна GOLD» з 01.04.2015 року складала 3,5 %. Крім того Тарифами передбачена сплата пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів у розмірі 0,233 % від суми загальної заборгованості за кожний день прострочення кредиту + 50 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн, + 100 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше (а. с. 11).

З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на 19 липня 2017 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становив 19423,32 грн, яка складається: з заборгованості по тілу кредита - 10449,49 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 2130,84 грн; заборгованості по пені - 5441,88 грн; штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 901,11 грн (процентна складова) (а. с. 8-9).

З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач постійно вносив кошти на погашення заборгованості, останній платіж ним було здійснено 04.03.2017 року. Крім того в судовому засіданні апеляційного суду він пояснив, що погоджується з розміром процентів, які він повинен сплачувати за користування кредитними коштами. Заборгованість у нього виникла у зв'язку з тим, що він захворів і йому необхідні були кошти на лікування.

Судом першої інстанції зазначені обставини не було враховано, у зв'язку з чим суд дійшов помилкового висновку про те, що тарифи банку не є складовою частиною укладеного сторонами договору та підстави для стягнення процентів у визначеному позивачем розмірі відсутні.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

ПАТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

Таким чином з зазначених підстав вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про їх часткове задоволення: стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитними коштами в сумі 2130,84 грн та пені в сумі 5441,88 грн.

Рішення суду також підлягає зміні в частині розміру судових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1484,58 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 2025,28 грн за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року в даній справі скасувати в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, пені та штрафів та ухвалити в цій частині нове рішення про їх часткове задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2130,84 гривень заборгованості за процентами за користування кредитним коштами та 5441,88 гривень пені.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2018 року змінити в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1484,58 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2025,28 гривень за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 травня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: С.Г. Хвостик

О.І. Собина