Справа № 758/4890/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що на належну позивачеві квартиру за адресою: АДРЕСА_1, накладено арешт, на підставі «ухвали Нрсуду р-н Печерський від 11.04.2000, власник ОСОБА_3».

Проте, позивач зазначила, що власником вказаної квартири ніколи не був ОСОБА_3, їй не відомо про ухвалу, яка стала підставою для накладення арешту, а крім того зазначила, що в експлуатацію будинок АДРЕСА_1 було введено у 2005 року, відтак, набути право власності на спірну квартиру у 2000 році відповідач жодним чином не міг.

З таких обставин, арешт, накладений на спірну квартиру порушує право позивача на реєстрацію права власності на неї у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання також не з'явився, до суду подав відзив, в якому позовні вимоги просив задовольнити, зазначив, що про обставини накладення арешту на квартиру йому не відомо, вказав, що був власником іншої квартири по вул. Турівській.

Представник третьої особи свого права на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 11.10.2005 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. (а.с. 8) Право власності позивача було зареєстроване в КМ БТІ в установленому законодавством порядку, що також підтверджено відповідною Довідкою з КМ БТІ від 27.03.18.

Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на вищевказану квартиру накладено арешт за реєстраційним номером 1594768 від 10.01.2005. Реєстратором зазначено Першу київську державну нотаріальну контору, підставою обтяження - ухвала б/н, 11.04.2000, Нарсуд, р-н Печерський. Власником майна зазначено ОСОБА_3. (а.с. 9)

У зв'язку із зазначеним арештом ПН КМНО Мельник Н.О. було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну квартиру від 18.04.18. (а.с. 10)

Як вбачається з Довідки КМ БТІ від 29.03.18, будинок за адресою: м. Київ, вул. Турівська, 29 було введено в експлуатацію 31.05.2005 року. (а.с. 12)

Перевірити обставини, за яких було накладено арешт не виявляється можливим, адже як вбачається з відповіді Першої київської державної нотаріальної контори від 28.03.18, за 2000 рік процесуальні документи було знищено за строком зберігання. (а.с. 13)

В поданому до суду відзиві відповідач зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Щодо обставин справи пояснив, що в його власності не перебувала спірна квартира; у травні 1998 року відповідач передав у власність держави квартиру АДРЕСА_2, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 15.05.1998 року за підписом дружини відповідача - ОСОБА_5 щодо того, що остання не заперечує реприватизацію квартири. (а.с. 54)

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вбачає позовні вимоги доведеними, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_3, яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1), арешт на яку було накладено на підставі ухвали б/н від 11.04.2000 року, Нарсуд, р-н Печерський, зареєстрований 10.01.2005 року, реєстраційний номер обтяження: 1594768, реєстратор: Перша київська державна нотаріальна контора.

Повернути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Васильченко