Справа № 466/2681/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(в порядку заочного розгляду справи)

17 грудня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Романчук М.С.

склад учасників справи:

представник позивача ОСОБА_1

(довіреність №2 від 02.01.2018 року(а.с.26))

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про повернення допомоги з безробіття,-

встановив:

ОСОБА_3 - директор Львівського міського центру зайнятості, юридична адреса м. Львів, вул. Кн. Ольги, буд. 122 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, про повернення коштів допомоги з безробіття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 13.07.2009 року. Статус безробітного ОСОБА_2 було надано 13.07.2009 року на підставі власноручно підписаної відповідачем заяви відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». У цій заяві Відповідач підтвердив, що «…не зареєстрований як фізична особа підприємець…». У повідомлені щодо не зайняття шукачем роботи окремими видами трудової діяльності від 13.07.2009 року ОСОБА_2 особисто засвідчив що на момент звернення до центру зайнятості не займається жодним із видів діяльності, що визначені ч.3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (від 01.03.19991 року №803-ХІІ чинного на момент реєстрації відповідача) а саме: «не забезпечую себе роботою, тобто не є підприємцем…».

За час перебування на обліку як безробітний ОСОБА_2 отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю з 13.07.2009 року по 07.12.2009 року в сумі 1 858,06 грн. та соціальні послуги, зокрема згідно Договору від 17.07.2009 року №00993, який був укладений між ОСОБА_2 та Львівським міським центром зайнятості, ОСОБА_2 було направлено на перепідготовку в КП ЛОР«Львівський обласний учбовий центр підготовки та підвищення кваліфікації робітників та інженерно-технічних працівників і спеціалістів для виконання робіт з підвищеною небезпекою» за професією, спеціальністю «Оператор котельні 2 розряду» зі строком навчання з 20.07.2009 року до 15.10.2009 року з метою сприяння подальшому працевлаштуванню у сумі 446,92 грн.

Вартість професійного навчання ОСОБА_2 згідно листа Львівського обласного центру зайнятості від 12.02.2018 року №09-498/0-18 за період з 20.07.2009 року по 15.10.2009 року становить 446,92 грн.

При черговому зверненні в лютому 2018 року до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи, зясовано, що відповідач ОСОБА_2 під час реєстрації 13.07.2009 року та набутті статусу безробітного13.07.2009 року не повідомив службу зайнятості, що зареєстрованийяк фізична особа-підприємець з 22.01.1998 року.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 22.01.1998 року та припинена державна реєстрація підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 була здійснена лише 09.02.2018 року.

В результаті не повідомлення ОСОБА_2 спеціалістів центру зайнятості про те, що він зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності відповідач незаконно набув статус безробітного, незаконно отримував матеріальне забезпечення на випадок безробіття та незаконно отримував соціальні послуги а саме професійне навчання у КП ЛОР «Львівський обласний учбовий центр підготовки та підвищення кваліфікації робітників та інженерно-технічних працівників і спеціалістів для виконання робіт з підвищеною небезпекою». Також позивач зазначає що Львівським міським центром зайнятості 21.02.2018 року ОСОБА_2 скеровано повідомлення про відшкодування коштів в сумі 2 304,98 грн., яке залишена без задоволення, оскільки таке повернуто за терміном зберігання відділенням поштового звязку на адресу центру зайнятості. Просить стягнути з ОСОБА_2 повернення допомоги з безробіття та судовий збір.

В судові засідання відповідач ОСОБА_2 не зявлявся, про дату час та місце розгляду повідомлявся належним чином про що свідчить вихідна кореспонденція, яка повернута на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.44,45,46,5663,69.78). Також виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України (а.с.68,77). Причини не явки суду не відомі. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.Відзиву на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін до суду подано не було.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимого в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем відзив на адресу суду не надано, суд вважає можливим розглянути справу за наявності наданих позивачем матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені обставини та відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 13.07.2009 року ОСОБА_2 звернувся до Львівського міського центру зайнятості з заявами про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", що підтверджується підписом відповідача (а.с.6).

При реєстрації в центрі зайнятості відповідач був ознайомлений з правами та обов'язками безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, про що зазначено в заяві від 13.07.2009 року про надання (поновлення) статусу безробітного. Також в даній заяві відповідач зазначив про те, що не займається жодним із видів трудової діяльності, що визначені ч. 3 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» та засвідчив даний факт власним підписом (а.с.7).

Згідно договору №00993 від 17.07.2009 року ОСОБА_2 направлено на перепідготовку в КП Львівської обласної ради «ЛЬВІВ.ОБЛ.УЧБОВИЙ ЦЕНТР ПІДГОТОВКИ ОСОБА_4 КВАЛІФІКАЦІЇ РОТІНИКІВ ОСОБА_5 ПРАЦІВНИКІВ І СПЕЦІАЛІСТІВ ДЛЯ ВИКОНАННЯ РОБІТ З ПІДВИЩЕНОЮ НЕБЕЗПЕКОЮ за професією, спеціальністю, навчальною програмою оператор котельні розряд 2 строком на 3,06 міс. (532 год.) з метою сприяння подальшому працевлаштуванню (а.с.8).

Згідно розрахунку позовних вимог сума виплаченого матеріального забезпечення безробітному ОСОБА_2 становить 1 858,06 (одна тисяча вісімсот пятдесят вісім гривень, 06 коп.) (а.с.4).

Згідно корінця направлення на навчання №369 (14)-О18 від 17.07.2009 року наказом 20.07.2009 року №069-09 ОСОБА_2 зараховано до складу навчальної групи №069-09 (а.с.9).

Згідно довідки №09-498/0-18 від 12.02.2018 року витрати що підлягають стягненню, витраченні на навчання безробітного ОСОБА_2 становить 446,92 (чотириста сорок шість грн. 92 коп.).

З витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_2 ПК №70600004, вбачається, що:

- згідно наказу №НТ090713 від 13.07.2018 року ОСОБА_2 надано статус безробітного з 13.07.2009 року,

- відповідно до наказу №НТ090713 від 13.07.2018 року, йому призначена допомога по безробіттю - з 13.07.2009 року по 07.07.2010 року,

- відповідно до наказу №НТ090713 від 13.07.2018 року, виплати розпочато з 13.07.2009 року,

- відповідно до наказу №НТ090819 від 19.08.2018 року, припинено виплати з 20.07.2009 року у звязку з проходженням безробітним професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації за направленням ДСЗ,

- відповідно до наказу №НТ090819 від 19.08.2018 року, призначено матеріальну допомогу з 20.07.2009 року по 15.10.2009 року у період професійного навчання,

- відповідно до наказу №НТ090819 від 19.08.2018 року, перерахування виплат 19.08.2009 року,

- відповідно до наказу №НТ090820 від 20.08.2018 року, розпочато (поновлено) виплату матеріальної допомоги у період професійного навчання з 20.07.2009 року,

- відповідно до наказу №НТ090820 від 20.08.2018 року перерахування виплат 20.08.2009 року,

- відповідно до наказу №НТ091016від 16.10.2018 року припинено виплату у звязку із закінченням навчання з 16.10.2018 року,

- відповідно до наказу №НТ091016від 16.10.2018 рокувиплати розпочато з 16.10.2009 року,

- відповідно до наказу №НТ091016від 16.10.2018 рокуперерахування виплат 16.10.2018 року,

- відповідно до наказу №НТ091208 від 08.12.2018 року припинено виплату по безробіттю, у звязку звідмовою від другої пропозиції підходящої роботи з 08.12.2009 року,

- відповідно до наказу №НТ091208 від 08.12.2018 року знятий з обліку безробітних з 08.12.2009 року,

- відповідно до наказу №НТ091208 від 08.12.2018 року перерахування виплат 08.12.20090 року,

- - відповідно до наказу №НТ180221від 21.02.2018 року вимога повернення виплат з 13.07.2009 року по 07.12.2009 року в сумі боргу 1858,06 (а.с.10).

Відповідно до службової записки від 05.02.2018 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як СПД Фізично особа підприємець. Зареєстрований як ФОП з 29.01.1998 року (а.с.11).

Пунктом 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року №60/62, передбачено проведення розслідування, яке здійснюється шляхом проведення перевірки даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Відповідно до акту №8від 20.02.2018 року було здійснено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, згідно якого встановлено, що ОСОБА_2 незаконно отримана допомога по безробіттю за період з 13.07.2009 року до 07.12.2009 року (а.с.22-23).

Згідно повідомлення №10/659 від 21.02.2018 року Львівським міським центром зайнятості 21.02.2018р. на адресу ОСОБА_2 скеровано повідомлення про відшкодування коштів в сумі 2 304,98 грн., яке залишена без задоволення, оскільки повідомлення повернуто за терміном зберігання відділенням поштового звязку на адресу центру зайнятості (а.с.14-15).

Враховуючи, що відповідач кошти в добровільному порядку не відшкодував, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення»).

Пунктом 8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Вказані положення визначені також в п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

На підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1 і зареєстрованого і Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за №232/16248 (далі - Порядок), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Згідно п.7 вказаного Порядку Рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом.

Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 не повідомив Львівський міський центр зайнятості про те, що був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 22.01.1998 року, та не мав права на виплату йому допомоги по безробіттю, що є підставою для стягнення з нього незаконно отриманої суми виплаченого забезпечення в розмірі 2 304,98 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим підлягають до задоволення.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають.

Суд вважає, позовні вимоги Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про повернення допомоги з безробіття є обґрунтованими.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати підтверджується платіжним дорученням про сплату судового збору у сумі 1762 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 4, 5, 13, 81, 141, 263 - 265, 280 - 289 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Вимоги позовної заяви Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про повернення допомоги з безробіття задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН- на користь Львівського міського центру зайнятості повернення допомоги з безробіття в сумі 2 304 грн. 98 коп. (дві тисячі триста чотири гривні, 98коп.) на рахунок 0584, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: ГУДКСУ у Львівській області, , МФО825014, КЕКВ2710.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського центру зайнятості понесені судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп.(одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні, 00коп.) на рахунок 0584, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: ГУДКСУ у Львівській області, , МФО 825014, КЕКВ 2800.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив (Шевченківським районним судом м. Львова), за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Львівського апеляційного суду. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

Повний текст рішення складено 20.12.2018 року.

Суддя ОСОБА_6