РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

14 листопада 2018 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

(Справа № 285/3146/18, провадження у справі № 2/0285/1263/18)

розглянув у судовому засідання у спрощеному поряду цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ «Приватбанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В серпні 2018 року до суду звернулось АТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.11.2015 року у розмірі 13961,03 грн. станом на 04.07.2018 р.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 11.11.2015 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 04.07.2018 року виникла заборгованість у розмірі 13961,03 грн., яка складається з 1972,75 грн. заборгованості за кредитом, 1699,76 - заборгованості по процентам за користування кредитом, 9147,52 нарахована пеня, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 641,00 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не зявився. В матеріалах справи знаходиться його заява про розгляд справи за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причини неявки не повідомив.

Виклик здійснено відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що кредитний договір № б/н між позивачем та відповідачем був укладений шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Дата укладання договору 11.11.2015 року, що підтверджується Анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач ОСОБА_1 підписуючи Анкету-заяву фактично погодився на те, що підписана заява разом з запропонованими «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач зобовязання своєчасно не виконав та не повернув банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, останній платіж ним здійснено 09.12.2016 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та позивач надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку.

Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку.

Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.4.2, п.п. 2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати достроково виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків у цілому чи в певній частці.

Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Матеріали справи не містять доказів, що між сторонами було розірвано договір у порядку визначеному цим пунктом.

Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно правових угод, а саме кредитного договору.

Так, згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто, належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та в валюті, визначеними кредитним договором.

Судом встановлено, що відповідачем було порушено умови на яких ним було взято кредит, а тому вимога банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом (тіло кредиту), та заборгованості по відсотках підлягає повному задоволенню.

Щодо стягнення пені, то суд приходить до наступного висновку.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту, та відсотках становить - 3672,51 грн., а заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне виконання зобовязань становить 9147,52 грн., що на думку суду значно перевищує розмір збитків.

Крім того матеріали справи не містять доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру заборгованості, в тому числі і неустойки, а також встановлено, що він зволікав зі зверненням до суду з позовом, оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 09.12.2016 року, нарахування банком йому пені було розпочато 01.06.2017 року, однак позовна заява про стягнення заборгованості надійшла до суду лише 29.08.2018 року.

Таким чином суд, беручи до уваги заборгованість відповідача перед позивачем на час розгляду справи, оцінює заявлений розмір пені таким, що значно перевищує розмір несплаченого боргу, в звязку з чим заявлена вимога підлягає зменшенню з 9147,52 грн. до 2000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по судових штрафах, то суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань.

Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 641,00 грн. - штраф (процентна складова) за таке ж саме порушення.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на наведене судом не встановлено підстав для стягнення штрафів фіксованої частини (500 грн.) та процентної складової (641,00 грн.), оскільки діючим законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Отже, враховуючи викладене, а також те, що рішення повинно бути не тільки законним, але і справедливим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом 1972,75 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 1699,76 грн. та пеню 2000,00 грн., а всього 5672,51 грн.

Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог,у розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: вул. Центральна, 48, с. Марушівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , МФО 305299, рах. №3111(для погашення заборгованості та судових витрат)) заборгованість в сумі 5672 (пять тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 51 коп., з яких: заборгованість за кредитом 1972,75 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 1699,76 грн. та нарахована пеня 2000,00 грн.

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення 7147,52 грн. пені та 1141,00 грн. заборгованості по судових штрафах відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: вул. Центральна, 48, с. Марушівка, Новоград-Волинського району, Житомирської області) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , МФО305299, рах. №3111 (для погашення заборгованості та судових витрат)) документально підтверджені судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили , якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 14.11.2018 року.

Головуючий: