ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/636/18 Справа № 175/5019/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, треті особи: Управління Держгеокадастру у Дніпровському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_2, про визнання права власності, у зв'язку з втратою правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона, як член Садівничого товариства «Горизонт», є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,067 га, розташованої в с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним Актом про право приватної власності на землю, серія НОМЕР_3, виданим Підгороднянською міською радою 23 липня 1998 року. У квітні 2007 році до позивача звернувся ОСОБА_4 з проханням продати йому вказану земельну ділянку. З метою підготовки документів для оформлення кадастрового номеру на земельну ділянку ОСОБА_4 отримав від позивача оригінал Державного акту про право приватної власності на землю. В подальшому громадянин ОСОБА_4 став уникати спілкування з позивачем. На вимоги повернути їй оригінал Акту він заявляє, що ніякого акту від неї не отримував. Натомість, як виявилось, ОСОБА_4 в цей час займався оформленням земельної ділянки позивача у приватну власність своєї дружини ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру від 06 липня 2016 року - земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,10 га. (кадастровий НОМЕР_2) оформлена у приватну власність відповідача. За місцем розташування, координатами, межами і кадастровим планом вказана земельна ділянка є земельною ділянкою позивача, тільки збільшена у розмірі з 0,067 га. до 0,10 га. На багаточисленні звернення позивача до відповідача з вимогою звільнити земельну ділянку отримує від неї заяви що вона не визнає права власності на земельну ділянку за позивачем. Таким чином ОСОБА_1 фактично втратила Державний акт про право приватної власності на землю. Тому позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,067 га, розташовану в с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області на території Садівничого товариства «Горизонт» та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підтвердження позовних вимог позивачем надано незавірену копію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 23 липня 1998 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі рішення 17 сесії XXI скликання Підгородненської міської Ради народних депутатів від 04.04.1994 року передано у приватну власність земельна ділянку, площею 0,067 га, розташована на території Садівничого товариства «Горизонт» для ведення садівництва, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №4260 (а.с. 7).

Згідно копії витягну з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 06.07.2016 року, право на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,1000 га для ведення садівництва, що знаходиться на ділянці 132 в садівничому товаристві «Горизонт» Дніпропетровського району Дніпропетровської області, належить ОСОБА_2 (а.с. 87-89).

Також встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 04.10.2016 року, у цивільній справі №175/248/16-ц відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - Садівниче товариство «горизонт» про визнання неукладеним попереднього договору від 16.04.2007 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про купівлю-продаж земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,067 га. в с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області на території Садівничого товариства «Горизонт»; зобов'язання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,067 га, в с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області на території Садівничого товариства «Горизонт» та зобов'язання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_1 оригінал Державного Акту про право приватної власності на землю, серія НОМЕР_3 (а.с. 48-51).

Згідно копії листа Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 27.07.2018 року №2148 на зберіганні в міській раді знаходиться копія справи щодо надання земельної ділянки у приватну власність гр. ОСОБА_1 (а.с. 162).

Згідно доводів позивачки, оригінал вищевказаного акту на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 23 липня 1998 року втрачено; позов заявлено з підстав ст. 392 ЦК України.

За змістом ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У пункті 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості вирішення даного питання у позасудовому порядку. Позивач у позові про визнання права власності за ст. 392 Цивільного Кодексу України - особа, яка вже є власником.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги зміст та правові підстави позовних вимог, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,067 га, розташовану в с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області на території Садівничого товариства «Горизонт», на підставі ст. 392 ЦК України, у зв'язку з втратою позивачем документа, який засвідчує її право власності, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, право на земельну ділянку НОМЕР_1, що розташована в с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області на території Садівничого товариства «Горизонт» зареєстроване, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, за ОСОБА_2 (а.с. 14).

Враховуючи твердження позивача про те, що спірна земельна ділянка площею 0,067 га розташована у межах вищевказаної земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,1000 га, що знаходиться в с. Перемога Дніпропетровського району Дніпропетровської області на території Садівничого товариства «Горизонт», право на яку належить ОСОБА_2, - колегія дійшла висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки суду не представлені докази на підтвердження доводів позивача щодо накладення вищевказаних земельних ділянок; клопотань про витребування відповідних доказів судом, зокрема про призначення судової експертизи, - не заявлено, що стверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Крім того, позивачкою не заявлено вимог щодо оспорювання відповідних рішень, на підставі яких спірна земельна ділянка увійшла до складу земельної ділянки, як стверджує позивачка, яка була передана третій особі ОСОБА_2

Приймаючи до уваги, що згідно листа Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 31.08.2016 року, відповідно до Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю, зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 реєстраційний номер 4260 від 23 липня 1998 року, площа 0,067 га, яка розташована на території Дніпропетровської області Дніпропетровського району СТ «Горизонт» Підгородненської міської ради за ОСОБА_1; приймаючи до уваги непредставлення позивачем доказів щодо вирішення питання про присвоєння спірній земельній ділянці кадастрового номеру, враховуючи непредставлення позивачем відомостей з Державного земельного кадастру щодо її права на спірну земельну ділянку, ненадання доказів щодо факту звернення до державного реєстратора з приводу реєстрації права позивача на спірну земельну ділянку та наявності відмови державного реєстратора щодо вирішення питання про реєстрацію відповідного права за позивачем, - колегія дійшла висновку про недоведеність та передчасність позову, який розглядається.

Колегія наголошує, що клопотання про надання доказів, витребування доказів судом, про призначення відповідної судової експертизи - позивачем не заявлено, що стверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді