Номер провадження: 22-ц/785/7199/18
Номер справи місцевого суду: 522/6657/14-ц
Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси у від 02 грудня 2015 року, -

встановив:

15 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з вимогою до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за кредитним договором, заборгованості за відсотками, штрафних санкцій та судових витрат, посилаючись на такі обставини. Між сторонами 02 жовтня 2007 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_5 кредитні кошти в розмірі 5000,0 під 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за кредитним договором, втім позичальник не виконав умови договору, не здійснював погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування коштами, внаслідок чого позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2015 року здійснено заміну сторони - відповідача - у порядку процесуального правонаступництва у цивільній справі шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов'язків померлого ОСОБА_5 у цій цивільній справі на залучену особу - ОСОБА_3.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси у від 02 грудня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року в сумі 21675 (двадцять одна тисяча шістсот сімдесят п'ять) гривень, 56 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати у сумі 243,60 гривень за сплачений судовий збір.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2018 року заяву представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси у від 02 грудня 2015 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси у від 02 грудня 2015 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року в сумі 21675,56 гривень.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

У відповідності до вимог частини другої ст.367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 є спадкоємицею померлого ОСОБА_5, проживала з ним на час відкриття спадщини, і відповідно до ч. 3 ст. 1258 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила відмову від неї.

Проте погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом встановлено, що між сторонами ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 02 жовтня 2007 року укладено кредитний договір б/н, що складається із заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до вказаного кредитного договору ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 5000,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком дії договору, що дорівнює строку дії картки.

ОСОБА_5 не виконані належним чином умови зазначеного договору, тобто не здійснювалось часткове погашення кредиту та не сплачувались відсотки, у зв'язку із чим у відповідача перед позивачем виникла значна за розмірами заборгованість.

Згідно п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,0 гривень, а також п'ять відсотків від суми позову.

Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.02.2014 року складає 21675,56 гривень, з яких:

- заборгованість за кредитом - 4995,5 гривень;

- заборгованість по процентах за користування кредитом - 11424,70 гривень;

- заборгованість по комісії за користування кредитом - 3747,0 гривень;

- штраф (фіксована частина) - 500,0 гривень;

- штраф (процентна складова) - 1008,36 гривень.

Згідно копії актового запису про смерть № 364 від 08 квітня 2011 року (а.с.35) та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.36-37) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, заявником внесення актового запису про його смерть була дружина померлого - ОСОБА_6.

Як вбачається із копії паспорта ОСОБА_5, на час смерті він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, де, згідно довідки також зареєстрована та проживає і нині мати померлого - ОСОБА_3 (а.с.).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 01 квітня 1996 року (а.с. 96а), квартира під АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності з 01 квітня 1996 року.

Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 29.10.2015 р. (а.с.74), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 22 липня 1997 року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, станом на 12 жовтня 2015 року, у реєстрі відсутня інформація про реєстрацію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 (а.с. 72).

Ухвалою суду від 07 жовтня 2015 року здійснено заміну сторони - відповідача - у порядку процесуального правонаступництва у цивільній справі шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов'язків померлого ОСОБА_5 у цій цивільній справі на залучену особу - ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки грошове зобов'язання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Районний суд вірно зазначає, що згідно з ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що районний суд безпідставно визнав ОСОБА_3 правонаступником померлого ОСОБА_5 у даній цивільній справі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 не вступала у спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року сина ОСОБА_5, а квартира, де він був зареєстрований, і де й нині проживає ОСОБА_3 належить останній на праві приватної власності, та належала їй і на день смерті сина, що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.96а).

Доводи апелянта про те, що померлий син не проживав з матір'ю на день смерті, а проживав і вів спільне господарство із своєю дружиною ОСОБА_6 підтверджуються матеріалами справи, а саме: із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.36-37) вбачається, що заявником внесення актового запису про його смерть була ОСОБА_6.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, та приходить до висновку, що встановлення факту наявності інших спадкоємців районним судом було залишено поза увагою, що свідчить про неповноту дослідження усіх обставин справи.

Неповнота дослідження всіх обставин справи, як зазначає апелянт, та з чим погоджується апеляційний суд, полягає також у тому, що судом за клопотанням позивача не витребувано відомості щодо наявного рухомого та нерухомого майна боржника.Матеріали справи не містять доказів існування жодного майна, що могло б належати померлому ОСОБА_5

Доводи апелянта про те, що наявність реєстрації померлого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 жодним чином не давало підстав для суду робити висновок, що він є власником нерухомого майна чи його частини, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до норм матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і винести у справі постанову, якою у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року в сумі 21675,56 гривень - відмовити.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір, сплачений апелянтом при поданні апеляційної скарги у розмірі 365,40 грн.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись: ст.ст. 368, ст. 374, ст.376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4- задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси у від 02 грудня 2015 року - скасувати, і прийняти у справі постанову, якою у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 жовтня 2007 року в сумі 21675,56 гривень - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_3судові витрати в розмірі 365,40 (триста шістдесят п'ять гривень, сорок копійок) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра