Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9300/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Казидуб О. Г.

при секретарі Зайцевій О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в загальному позовному провадженні в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, 18001, м. Черкаси, провулок Матросова, 10) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 18001, АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.08.2014 року між нею та відповідачем укладено шлюб.Від вказаного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 Під час спільного проживання між ними виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя, на обовязки дружини та чоловіка і спільне вирішення питань сім'ї, в результаті чого у них склалися неприязні відносини. Зясувалось, що між ними відсутні будь-які підстави взаєморозуміння. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої, сприятливої , морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан на кожен раз спричиняє їй душевні страждання.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, він допускає фізичні образи, що виражається в рукоприкладстві , навіть в присутності їхньої малолітньої дитини. Після повернення з зони АТО відповідач все частіше почав фізично та словесно ображати її, принижувати, крім того, наносив їй тілесні ушкодження, з приводу чого вона змушена була звертатись до правоохоронних органів, вчиняв сімейне насилля та психологічний тиск на дитину. Агресивна поведінка відповідача шкодить здоровю та психологічному стану її та її дитини. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З листопаду 2015 року вони не підтримують жодних подружніх стосунків, фактично їхня сім'я розпалася і шлюб є формальним. Примирення вона категорично не бажає.

Також, щодо визначення місця проживання малолітньої доньки , то позивач вважає, що з цього питання спір відсутній, оскільки при спілкуванні з відповідачем він не заперечував проти залишення доньки з нею.

Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати.

21 листопада 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вказала, що в звязку з неможливістю явки в судове засідання, що обумовлено великою зайнятістю на роботі, просить справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі. Також вказав, що не заперечує проти задоволення позову.

Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 30 серпня 2014 року, згідно свідоцтва про шлюб (Серія І-СР № 167942), сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 274.

Згідно свідоцтва про народження (серія І-СР № 210084) сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Дитина залишається приживати з матірю, батьком дитини записаний відповідач. Також, спору щодо батьківства та про поділ спільного майна, що є спільною власністю подружжя між сторонами немає.

Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача ОСОБА_2, який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують з листопада 2015 року, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам.

Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

ОСОБА_4 про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України, ст.ст.3, 4, 12,13, 76, 81, 89, 133, 200, 206, 263, 264 , 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 Анатоліївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, який зареєстрований 30 серпня 2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 274.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище теперішнє ОСОБА_1.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Повне судове рішення виготовлено 19 грудня 2018 року

Головуючий: ОСОБА_5