Провадження № 2/127/3079/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

07.11.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бойка В.М.

за участю: секретаря судового засідання Ревтюх О.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 7 Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 23.07.2018 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником 47/100 часток будинку АДРЕСА_1. Разом з позивачем у даному будинку зареєстровані ОСОБА_3 (донька позивача), ОСОБА_2 (донька позивача) та ОСОБА_4 (онука позивача). Відповідач у справі, ОСОБА_2, не є власником житлового будинку, в житловому приміщенні не проживає понад 10 років в зв'язку з виїздом за кордон, відомостей про її місце знаходження на даний час немає. В зв'язку з цим у позивача виникають проблеми із сплати надмірних комунальних платежів, відмови органів соціального захисту населення в оформленні субсидії на дане помешкання.

Вказане і стало підставою для звернення позивача до суду із вказаною позовною заявою.

01.08.2018 судом прийнято вищевказану заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, про що постановлено ухвалу, якою запропоновано відповідачу у встановлений строк надати до суду заяви по суті спору.

В підготовчому судовому засіданні позивач заявив клопотання про виклик та допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3, яке було задоволено судом. Інших клопотань позивачем не заявлено.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, зазначивши, що її донька ОСОБА_2 в її будинку не проживає вже більше 10 років, участі в сплаті комунальних платежів не приймає, її речей в будинку не залишилось, місце знаходження її невідоме. Просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився без повідомлення причин неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення на сайті Вінницького міського суду Вінницької області оголошення про виклик до суду, у встановлений судом строк відзив на позов від нього не надійшов. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину серії ААН № 581969, виданого 04.12.1998 державним нотаріусом Другої Вінницької нотаріальної контори Миронюк Н.В., позивач ОСОБА_1 є власником 47/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно довідки квартального комітету «Лівобережний» від 06.07.2018 № 1433 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 (позивач у справі), ОСОБА_3 (донька позивача), ОСОБА_2 (донька позивача) та ОСОБА_4 (онука позивача). При цьому в довідці зазначено, що ОСОБА_2 у вказаному будинку зареєстрована, але не проживає (а.с. 6).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_3 підтвердили факт того, що відповідач по справі ОСОБА_2 дійсно є донькою позивача та не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 більше 10 років. Місце знаходження відповідача свідкам невідоме.

При цьому, суд в силу положень ст. 78 ЦПК України відхиляє письмові свідчення ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які містяться в матеріалах справи та подані разом з позовною заявою (а.с.7-9), як недопустимі, оскільки вони одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі в будинку позивача не проживає не проживає більше року, участі у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території не приймає, її особистих речей в будинку не залишилось.

Ухвалюючи рішення суд виходить з таких положень чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.3 ст. 156 Житлового кодексу УРСР повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно із ст. 11 цього закону реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснює орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Враховуючи положення цього закону, зняття з реєстрації місця проживання відноситься до виключної компетенції органів місцевого самоврядування і не відноситься до компетенції суду.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві, показання свідків та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що є необхідним для реалізації позивачем свого права на вільне користування та розпоряджання своїм майном. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки їх розгляд не відноситься до компетенції суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Заявником при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 704, 80 гривень, що підтверджується квитанцією від 23.07.2018. (а.с. 1). Доказів понесення по справі інших судових витрат суду не надано. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак враховуючи заявлене позивачем клопотання про залишення сплаченого судового збору за ним, судовий збір слід залишити за позивачем.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК УРСР, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись ст.ст. 2 - 7, 10 - 13, 17, 42 - 43, 76-81, 83, 89 - 91, 95, 133, 141, 229, 235, 258, 259, 263-265, 273, 280 - 282, 284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог про зняття ОСОБА_2 з реєстрації за місцем проживання відмовити.

Судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок залишити за ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повний текст рішення складено 16.11.2018

Суддя: