Справа №333/2274 /18
Провадження №2-о/333/198/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Наумової І.Й.,

присяжних: Гришин-Алмазова С.А., Денисенко А.Л.

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

за участю прокурора Шустової А.Л.,

представника заявника ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію до психіатричного

закладу у примусовому порядку, ОСОБА_5,

заінтересованої особи: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, цивільну справу №333/2274 /18 за заявою Виконуючого обов'язки головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної радиОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, заінтересована особа: ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:

В.о. головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просив вирішити питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заяви зазначено наступне.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, є інвалідом II групи по психічному захворюванню безстроково. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2012 р. визнаний недієздатним, опікуном призначена мати ОСОБА_6. Із анамнезу відомо, що спостерігається у лікаря-психіатра з 2006 року, коли став байдужим, замкнув в собі, не стежив за зовнішнім виглядом, перестав відвідувати навчання, став підозрілим, заявляв, що їм хтось управляє, сам із собою розмовляв. З 04.07.2009 р. по 08.02.2010 р. перебував на примусовому лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. У періоди загострення захворювання прибігає до приймання алкоголю, курить коноплю. Неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, усього - 6 госпіталізацій. Остання виписка із стаціонару 06.01.2017 року. Із заяви матері: «Протягом останнього тижня стан погіршився, тому що розмовляє сам із собою, скрізь лізе, мимовільні рухи руками, не виконує команди, погано спить. Самостійно не їсть, годую з ложечки. Випорожняється під себе».

06.05.2018 р. о 22.20 год. доставлений бригадою спеціалізованої медичної допомоги в прийомне відділення КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР у зв'язку з погіршенням психічного стану. Оглянутий черговим лікарем прийомного відділення, який кваліфікував стан, як загострення хронічного психічного розладу. Госпіталізований у примусовому порядку як особа, яка виявляє реальні наміри, що являють собою небезпеку для собі.

07.05.2018 р. о 9.00 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що хворий страждає тяжким психічним розладом у формі шизофренії, простої форми, зі змішаним типом дефекту (параноїдний, емоційно-вольовий). Галюцинаторний синдром. Враховуючи погіршення психічного стану та нездатність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність і у відповідності п.4 Рішення Конституційного суду України від 01.06.2016 № 2-рп /2016 і ст.14, ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусова госпіталізація доцільна. Лікування можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні представник психіатричного закладу доводи заяви підтримав з підстав, викладених в ній, і просив суд задовольнити заяву.

Законний представник - опікун ОСОБА_6 не заперечувала відносно задоволення даної заяви.

ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував відносно задоволення даної заяви.

Прокурор заяву підтримала і просила суд винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, особи, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, її законного представника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17.04.2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об'єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів від 07.05.2018 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії, простої форми, зі змішаним типом дефекту (параноїдний, емоційно-вольовий). Галюцинаторний синдром. За психічним станом неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Госпіталізація обґрунтована. Обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару.

Надані суду пояснення лікаря-психіатра, зокрема, про те, що ОСОБА_5 з 2006 р. страждає на вищезазначений психічний розлад, на даний час психічний стан останнього погіршився, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, в зв'язку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричної лікарні для обстеження та лікування, суд вважає доказами по справі, підтверджуючими необхідність госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Таким чином, зібрані у справі докази і їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст.14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.341-342, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву В.о. головного лікаря Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_7 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, заінтересована особа: ОСОБА_6 - задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, до психіатричного закладу - Структурного підрозділу Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 6.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 08.05.2018 р.

Головуючий суддя: І.Й. Наумова

Присяжні: С.А. Гришин-Алмазов

А.Л.Денисенко