Справа № 513/325/18
Провадження № 2/513/442/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, третя особа: приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2018 року позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 131 по вулиці Болгарській в с.Кулевча Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_2, який помер 27 березня 2017 року.

Свої вимоги обгрунтував тим, 14 червня 2016 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким призначив ОСОБА_1 спадкоємцем зазначеного будинку. 27 вересня 2017 року позивач подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу, який відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Під час судового розгляду позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 34).

Третя особа приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову (а.с.55).

Вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 25 липня 1991 року секретарем Колісненської сільської ради Саратського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 170, ОСОБА_2 купив у ОСОБА_4 житловий будинок № 131 по вулиці 60 років Жовтня в селі Колісне Саратського району Одеської області (а.с.15).

З технічного паспорту вбачається, що спірний будинок збудований у 1955 році. Вартість будинка складає 129170 гривень (а.с.11-14).

Відповідно до ст. ст.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року N 1952-IV, що набрав чинності з 27 січня 2005 року.

Згідно зі ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 N 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

У 1991 році питання набуття права власності регулювались Законом України "Про власність" від 07.02.1991 року № 697-ХІІ та Цивільним кодексом УРСР, затвердженим та введеним в дію з 01.01.1964 року Законом УРСР від 18.07.1963 р. № 1540-VІ.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації в бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України "Про власність" від 07.02.1991 року № 697-ХІІ громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Згідно вимог ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів.

Відповідно до положень ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. До передачі речей прирівнюється передача розпорядчого документа на речі.

Відповідно до статті 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат» введеного в дію 01.05.1975 року Постановою Верховної Ради УРСР від 25.12.1974 року № 3378-УІІІ, який втратив чинність згідно з постановою Верховної Ради України від 02 вересня 1993 року № 3426-ХХІІ, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють,зокрема, такі нотаріальні дії: посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок № 131 по вулиці Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області належав на праві приватної власності спадкодавцеві ОСОБА_2 на законних підставах та входить до складу спадщини після його смерті .

Ст.ст.1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина 1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

14 червня 2016 року ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Кулевчанської сільської ради Саратського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 56, яким заповідав житловий будинок № 131 по вулиці Болгарській (60 років Жовтня) в селі Кулевча Саратського району Одеської області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Даний заповвіт є чинним, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.38).

27 березня 2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 478082, виданого 03 квітня 2017 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями під № 131 по вулиці Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області.

Як видно з матеріалів спадкової справи, 27 вересня 2017 року ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 (а.с.39).

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 була його дружина ОСОБА_5, яка 27 вересня 2017 року подала нотраіусу заяву про відмову від належної їй частки спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с.40).

ОСОБА_5 померла 04 грудня 2017 року

Приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 131 по вулиці Болгарській в селі Кулевча Саратського району Одеської області через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 16).

Таким чином, наявні підстави для визнання права власності за позивачем на зазначений будинок в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 19 квітня 2000 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під 131 (сто тридцять першим) номером, розташований по вулиці Болгарській в с. Кулевча Саратського району Одеської області, що належав ОСОБА_2, який помер 27 березня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Саратський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя А. І. Бучацька