ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 653/2857/17 Головуючий в І інстанції Венглєвська Н.Б.
Номер провадження 22-ц/819/277/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Полікарпової О.М.
суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Венглєвської Н.Б. від 17 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», ОСОБА_5, про визнання противоправними дій, скасування рішення державного реєстратора, витребування майна,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії державного реєстратора реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Т.О. щодо прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі ТОВ «Вердикт Фінанс» заяви про державну реєстрацію права власності з додатками та щодо її передачі до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Г.М. «Про державну реєстрацію прав та обтяжень» № 16404727 від 10.09.2014 року, яким проведено державну реєстрацію права власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташована по адресу: АДРЕСА_1 за ТОВ «Вердикт Фінанс». Витребувати зазначений об'єкт нерухомості від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6

Позивач вказує на те, що 20.03.2006 року між ним та ВАТ «Кредобанк» був укладений кредитний договір №2/рж, відповідно до умов якого Банк надав кредит у сумі 170 000 доларів США на строк до 01.03.2011 року, зі сплатою 14,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання між ним та ВАТ «Кредобанк» був укладений договір іпотеки, посвідчений 20.03.2006 року приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Карпенко О.Г. за реєстровим №286. В іпотеку було передано базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташовану в АДРЕСА_1. На момент передання нерухомого майна в іпотеку експертна вартість майна складала 3 300 965 гривень, заставна вартість-1 980 579 гривень.

28 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк», як правонаступником ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений договір факторингу, за яким Банк відступив ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором, а 16.12.2011 року - договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. за реєстровим №5389. Письмовим повідомленням від 30.04.2014 року ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» повідомило його про укладення з ТОВ «Вердикт Фінанс» договору факторингу №104-2/рж/2014 від 28.04.2014 року, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором №2/рж від 20.03.2006 року. Сума грошових вимог по договору склала 162 576 гривень, однак жодних обґрунтувань та розрахунків на підтвердження саме такої суми заборгованості ТОВ ФК «Приватні інвестиції» не надало. Також 29.04.2014 року між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ТОВ «Ведикт Фінанс» був укладений договір про відступлення вимоги за договором іпотеки від 20.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом нотаріального округу Деревянко В.В. за реєстровим номером №1739.

09.10.2014 року Державний реєстратор Реєстраційної служби Генічеського РУЮ Херсонської області Саликіна Т.О. прийняла від представника ТОВ «Вердикт Фінанс» заяву про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 20.03.2006 року та договору про відступлення прав вимоги від 29.04.2014 року та, керуючись наказом Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 року №607/5, передала заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

10.10.2014 року Державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдовановою Г.М. було прийнято рішення про проведення реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «Вердикт Фінанс».

13.10.2014 року державний реєстратор реєстраційної служби Генічеського РУЮ Херсонської області Саликіна Т.О. видала ТОВ «Вердикт Фінанс» свідоцтво про право власності на спірний об'єкт.

24.10.2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс» уклало з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. за реєстровим номером №1140, згідно якого ТОВ «Вердикт Фінанс» продав ОСОБА_5 спірне нерухоме майно, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.10.2014 року.

Позивач вважає, що передаючи заяву ТОВ «Вердикт Фінанс» про державну реєстрацію права власності та додані до неї документи до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України державний реєстратор Саликіна Т.О. порушила вимоги частини сьомої ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідно до яких державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав. Спірне нерухоме майно знаходиться в с. Стрілкове, Генічеського району, Херсонської області, документи заявником були подані до реєстраційної служби Генічеської РУЮ, проте рішення про реєстрацію права власності приймалось державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдовановою Г.М. у м. Києві.

Крім того, в переліку документів, поданих для державної реєстрації права власності, відсутні докази надсилання йому від ТОВ «Вердикт Фінанс» вимоги про усунення порушень та документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень від ТОВ «Вердикт Фінанс».

Підставою для прийняття рішення державним реєстратором Молдовановою Г.М. стала заява-вимога від 16.05.2014 року, направлена ТОВ «Вердикт Фінанс» нотаріусу Київського міського нотаріального округу Деревянко В.В. та свідоцтво нотаріуса Деревянко В.В., яке зареєстровано в реєстрі за № 2428.

Позивач вважає, що державним реєстратором Саликіною Т.О. при прийняті документів, поданих для державної реєстрації права власності та державним реєстратором Молдовановою Г.М. при прийняті рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень не перевірено надходження вимоги про усунення порушень від ТОВ «Вердикт Фінанс», як іпотекодержателя, до позивача ОСОБА_6, як іпотекодавця, оскільки, на його думку, підтвердженням отримання письмової вимоги Банку має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року №211.Таке повідомлення як і документ про оплату послуг пересилання поштового відправлення, Банк, разом із іншими документами для проведення державної реєстрації права, не подав.

В порушення вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» оцінка ринкової вартості спірного нерухомого майна на час набуття іпотекодержателем права власності на нього не проводилась. Також державним реєстратором не перевірено чи відмінний на час перереєстрації права власності обсяг майна від того, що передавався в іпотеку відповідно до договору іпотеки. Державним реєстратором Саликіною Т.О. були прийняті документи для реєстрації не в повному обсязі, а державний реєстратор Молдованова Г.М. не пересвідчилась, чи відповідають подані для державної реєстрації документи вимогам чинного законодавства, що стало причиною незаконного проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Вердикт Фінанс».

Оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача, як власника, поза його волею, позивач має право витребувати майно від добросовісного набувача за правилами пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано незаконними дії державного реєстратора реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Т.О. щодо прийняття від ТОВ «Вердикт Фінанс» заяви про державну реєстрацію права власності з додатками та її передачі до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України.

Визнано незаконними та скасовано рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Г.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.09.2014 року, яким проведено державну реєстрацію права власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташована по адресу: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 21, за ТОВ «Вердикт Фінанс».

Витребувано від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташована по адресу: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 21. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_5 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» подали на нього апеляційні скарги і просили скасувати оскаржуване рішення та відмовити ОСОБА_6 в позові.

Апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що районним судом порушено норми процесуального права щодо дотримання принципу змагальності сторін. Апелянт вважає, що позивач не надав доказів вибуття спірного майна із його володіння поза його волею.

Крім того зазначає, що до теперішнього часу вказаним майновим комплексом володіє саме ОСОБА_6, який веде на його території підприємницьку діяльність, а тому не було підстав у суду для задоволення позову про витребування у неї спірного об'єкту нерухомості.

ТОВ «Вердикт Фінанс» у своїй апеляційній скарзі також зазначає про порушення судом норм процесуального права, зокрема про залишення без руху позову вже під час судового розгляду справи, невручення відповідачам копій нової редакції позовної заяви, яку позивач подав на виконання ухвали суду про залишення його позову без руху та не притягнення нових відповідачів до участі у розгляді справи.

Посилання суду на те, що реєстраційні дії мали прийматись державним реєстратором, що приймав заяву, на думку апелянта, не має жодного правового обґрунтування, оскільки Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не врегульовано в повному обсязі процедуру реєстрації прав за договором іпотеки, а тому, в даному випадку, державними реєстраторами законно застосовано наказ Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», який зареєстровано в МЮУ 02.04.2013 року. Апелянт вважає доведеним належними доказами повідомлення позивача про усунення порушень зобов'язання.

Апелянт зазначає, що районний суд безпідставно взяв до уваги твердження позивача про відсутність частини приміщень у спірному об'єкті на момент переходу власності на нього до іпотекодержателя, оскільки вони не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Також апелянт не погоджується з висновком суду щодо неповноти наданих іпотекодержателем державному реєстратору документів для прийняття рішення про державну реєстрацію, оскільки перелік документів, що надані ТОВ «Вердикт Фінанс» державному реєстратору відповідає пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, на думку апелянта, не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав власності за іпотекодержателем.

Згода ОСОБА_6 на перехід права власності на спірне майно, в силу п.40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не вимагалась.

Щодо наявності арешту на нерухоме майно ОСОБА_6, апелянт просить звернути увагу на те, що в момент подачі заяви про реєстрацію права та проведення самої реєстрації прав власності заборон та арештів на базу відпочинку не було, а тому дії державного реєстратора проведено у відповідності до норм чинного законодавства України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - Головного територіального управління юстиції в Херсонській області та Міністерства юстиції України за дорученням Рижков Ю.М. підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та пояснив, що

Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією, законами України та іншими актами законодавства України. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року 30 квітня 2016 року завершився перехідний період для децентралізації владних повноважень у сфері державної реєстрації нерухомості. Відповідно до закону суб'єктами державної реєстрації є виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві, Севастополі державні адміністрації, нотаріуси та акредитовані суб'єкти. Оскільки реєстраційна справи на об'єкт нерухомого майна з приводу державної реєстрації знаходиться на зберіганні в Генічеській районній державній адміністрації, тому заявлені вимоги не можуть бути виконані Міністерством юстиції України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представників сторін у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву на них, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 20.03.2006 року уклав з ВАТ «Кредобанк» кредитний договір №2/рж, відповідно до умов якого Банк надав йому кредит у сумі 170 000 доларів США на строк до 01.03.2011 року, зі сплатою 14,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язання між позивачем та ВАТ «Кредобанк» був укладений договір іпотеки, посвідчений 20.03.2006 року приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Карпенко О.Г. за реєстровим №286. В іпотеку було передано базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташовану в АДРЕСА_1. На момент передання нерухомого майна в іпотеку експертна вартість майна складала 3 300 965,00 гривень, а заставна вартість - 1 980 579,00 гривень. В договорі іпотеки міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.5.4.1 договору іпотеки у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання.

28 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк», як правонаступником ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» був укладений договір факторингу, за яким Банк відступив ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції» право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором, а 16.12.2011 року - договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. за реєстровим №5389. Письмовим повідомленням від 30.04.2014 року ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» повідомило позивача ОСОБА_6 про укладення з ТОВ «Вердикт Фінанс» договору факторингу №104-2/рж/2014 від 28.04.2014 року, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором №2/рж від 20.03.2006 року. Сума грошових вимог по договору склала 162 576 гривень. Також 29.04.2014 року між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ТОВ «Ведикт Фінанс» був укладений договір про відступлення вимоги за договором іпотеки від 20.06.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом нотаріального округу Деревянко В.В. за реєстровим номером №1739.

09.10.2014 року Державний реєстратор Реєстраційної служби Генічеського РУЮ Херсонської області Саликіна Т.О. прийняла від представника ТОВ «Вердикт Фінанс» заяву про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 20.03.2006 року та договору про відступлення прав вимоги від 29.04.2014 року та, керуючись наказом Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 року № 607/5 та передала заяву на розгляд до Укрдержреєстру (п.3 наказу Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 року № 607/5).

Дослідженням реєстраційної справи встановлено, що державним реєстратором Саликіною Т.О. прийнято від ТОВ «Вердикт Фінанс» та направлено до Укрдержреєстру наступні документи: квитанція, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, видане Укрпоштою 21.05.2014, довіреність №360, видана 21.07.2014 ТОВ «Вердикт Фінанс», паспорт довіреної особи, свідоцтво, видане 24.06.2014 приватним нотаріусом Деревянко В.В., договір іпотеки, укладений та посвідчений 20.03.2006 приватним нотаріусом Карпенко О.Г., договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, виданий 29.04.2014 приватним нотаріусом Деревянко В.В., заява-вимога, видана 16.05.2014 ТОВ «Вердикт Фінанс», витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, виданий 29.04.2014 державним реєстратором Деревянко В.В., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, виданий 29.04.2014 державним реєстратором Деревянко В.В.

10.10.2014 року Державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдовановою Г.М. було прийнято рішення «Про державну реєстрацію прав та обтяжень», індексний номер 16404727 про проведення реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «Вердикт Фінанс».

13.10.2014 року державний реєстратор реєстраційної служби Генічеського РУЮ Херсонської області Саликіна Т.О. видала ТОВ «Вердикт Фінанс» свідоцтво про право власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташовану в АДРЕСА_1.

24.10.2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс» уклало з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. за реєстровим номером №1140, згідно якому ТОВ «Вердикт Фінанс» продав ОСОБА_5 спірне нерухоме майно.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що рішення державного реєстратора Молдованової Г.М. прийняті з порушенням вимог ч.1 п.2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в частині порушення принципу територіальності. Суд також погодився з доводами позивача про те, що він не отримував заяву-вимогу про усунення порушення зобов'язання згідно кредитного договору, оскільки відмітка про вручення листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Деревянко В.В. здійснена працівником поштового зв'язку, в якому є її підпис і саме нею вказано, що «вручено 19.05.14 особ. ОСОБА_6» . В даному повідомленні відсутній особистий підпис ОСОБА_6 про отримання. На думку районного суду, надане державному реєстратору свідоцтво нотаріуса Деревянко В.В. від 24.06.2014 року не є доказом отримання ОСОБА_6 письмової заяви-вимоги іпотекодержателя про усунення порушення та не підтверджує закінчення встановленого договором 30-денного строку на усунення порушень умов іпотечного договору.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта ТОВ «Вердикт Фінакнс» про те, що в цій частині рішення районним судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі закон передбачає зазначення стислого змісту порушеного зобов'язання, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання даної вимоги. Також передбачено, якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором Саликіною Т.О. разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято від представника ТОВ «Вердикт Фінанс» заяву-вимогу від 16.05.2014 р, яка направлена ТОВ «Вердикт Фінанс» державному нотаріусу Деревянко В.В. для передачі іпотекодавцю ОСОБА_6; рекомендоване повідомлення про вручення 19.05.2014 року поштового відправлення ОСОБА_6, яке відповідає вимогам п.106 Правил надання послуг поштового зв'язку, що затверджені постановою КМ України від 05 березня 2009 р. №270; свідоцтво приватного нотаріуса Деревянко В.В. від 24.06.2014 р., з якого вбачається, що ОСОБА_6 19.05.2014 р. отримав особисто заяву-вимогу ТОВ «Вердикт Фінанс» та не направив до 24.06.2014 р. своєї відповіді на адресу приватного нотаріуса.

За таких обставин не можна погодитися з висновком районного суду про невчинення іпотекодержателем передбачених законом дій для набуття права власності у позасудовому порядку.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо незаконності дій реєстраторів в частині державної реєстрації права власності на спірне майно на підставі не повного обсягу документів. При цьому суд виходив із того, що реєстратор для вчинення реєстраційних дій з реєстрації права власності має перевірити не тільки наявність, а і зміст і повноту поданих документів. В документах, поданих для державної реєстрації права власності за ТОВ «Вердикт Фінанс» відсутня експертна оцінка предмету іпотеки, що є, на думку суду, порушенням застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п.5.4.1 договір іпотеки від 20.03.2006 року), на що державний реєстратор Саликіна Т.О., приймаючи від ТОВ «Вердикт Фінанс» заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки та державний реєстратор Молдованова Г.М., приймаючи рішення про державну реєстрацію не звернули увагу.

Колегія суддів вважає висновок районного суду таким, що ґрунтується на нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками може передбачати, у тому числі, й передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», тобто за наявності експертної оцінки майна, на яке право власності переходить до іпотекодержателя.

У п.5.4.1 укладеного між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_6 договору іпотеки, посвідченого 20.03.2006 року сторони погодили, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець передає у власність іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання.

Така умова договору іпотеки ґрунтується на вимогах, що містяться у ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» та момент його укладення вона кореспондувалася із вимогами п. 34 діючого на той час Порядку № 703, яким було визначено вичерпний перелік обов'язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у ст. 9 та 15 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній міг приймати рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства, а саме:

1) завіреної в установленому порядку копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документу, що підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, якщо більш тривалий строк не вказано у надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмовій вимозі;

3) звіту про оцінку предмета іпотеки, складеного після спливу строку, що зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

На час прийняття ТОВ «Вердикт Фінанс» рішення про набуття у власність предмета іпотеки, що належав іпотекодавцю ОСОБА_6, правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень були врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 р. (далі Закон №1952-IV) з послідуючими змінами, та постановою КМ України від 17.10.2013 р. №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка є відмінною від Порядку, затвердженого постановою КМ України №703 та не передбачає обов'язкового надання державному реєстратору звіту про оцінку предмета іпотеки, складеного після спливу строку для усунення порушень зобов'язань за кредитним договором з боку іпотекодавця.

Разом з тим, позбавлення іпотекодавця права власності без дотримання умов, які містяться у застереженні в іпотечному договорі, на думку колегії суддів, є порушенням його прав, оскільки є перепоною для вирішення питання про відшкодування з боку іпотекодержателя перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, як це гарантовано ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункт 1); приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав (пункт 2).

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, як і порядок проведення такої реєстрації, встановлює Кабінет Міністрів України (ч. 2 ст. 15 Закону № 1952-IV). Постановою Кабінету Міністрів України №868 у редакції від 17.10.2013 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У пункті 12 зазначеного Порядку передбачено, що у разі подання заяви від імені юридичної особи державний реєстратор, який є користувачем Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, одержує інформацію щодо такої особи із зазначеного Реєстру.

Державним реєстратором Саликіною Т.О. не перевірено повноваження особи, яка подала від імені юридичної особи ТОВ «Вердикт Фінанс» документи на державну реєстрацію права власності на спірне майно, а лише долучено довіреність №360 від 21.07.2014 року, видану директором ТОВ «Вердикт Фінанс» ОСОБА_14. на ім'я ОСОБА_15 та копію паспорта останнього.

Разом з тим, в матеріалах реєстраційної справи відсутній витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яким би підтверджувалось повноваження ОСОБА_14 на видачу довіреності.

З реєстраційної справи, яка надана суду приватними нотаріусом Деревянко В.В. вбачається, що такий витяг отримувала лише вона, але станом на 16.05.2014 р. і з цього витягу вбачається, що уповноваженою особою органу управління ТОВ «Вердикт Фінанс» є директор ОСОБА_14 з 15 червня 2013 р. строком на 1 рік, тобто до 15 червня 2014 р. Повноваження директора ОСОБА_14 станом на час видачі їм довіреності на ім'я ОСОБА_15, а саме на 21.07.2014 р. державним реєстратором Саликіною Т.О., а в послідуючому, і державним реєстратором Молдовановою Г.М. не перевірені.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав незаконними дії державного реєстратора реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції Херсонської області Саликіної Т.О. та державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Молдованової Г.М.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Вердикт Фінанс» та скасування судового рішення.

Колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 і вважає доведеними позовні вимоги стосовно витребування на користь позивача, на підставі ст.388 ЦК України, бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованої в АДРЕСА_1, від добросовісного набувача ОСОБА_5 який вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 24.10.2014 року, оскільки спірне майно вибуло з володіння позивача, як власника поза його волею, що було встановлено в судовому засіданні, і так як рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Вердикт Фінанс» є незаконним.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Жодних доказів про згоду ОСОБА_6 на незаконне відчуження спірної бази відпочинку матеріали справи не містять.

Сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки (стаття 36 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частин другої, третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Аналіз наведених положень статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно.

При недодержанні цих умов згода не може вважатися волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні статті 388 ЦК України. Саме таке тлумачення норм статей36, 37 Закону України «Про іпотеку» викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі 760/14438/15-ц (провадження № 14-38цс18). Висновки суду у даній справі щодо тлумачення норм ст. 388 ЦК України відповідають правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №127/8068/16-ц.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апелянта ОСОБА_5 про те, що спірним майном вона не володіє фактично, тому підстав для витребування даного майна у неї немає, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки в судовому засіданні встановлено факт незаконної державної реєстрації права власності на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за «ТОВ «Вердикт Фінанс» та вибуття нерухомого майна поза волею власника, тому є законні підстави для витребування майна на користь позивача. Задоволення цієї вимоги є підставою для реєстрації за позивачем права власності на спірний об'єкт, а тому є належним способом захисту.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначена ОСОБА_5 обставина про фактичне неволодіння нею спірним майном повинна була б враховуватись судом при вирішенні позову про витребування майна на підставі статті 387 ЦК України, тоді як у даній справі суд вирішив спір про витребування майна на користь колишнього власника на підставі ст.388 ЦК України.

На думку колегії суддів, не є підставою для скасування правильного по суті рішення й допущені судом порушення норм процесуального права, оскільки вони не віднесені законом до обов'язкових підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо ці порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Такої обставини колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду складений 18.12.2018 року.

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко