cправа № 566/1242/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2018 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.;
при секретарі судового засідання Драган Л.М.;
з участю позивача ОСОБА_1;
розглянувши в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і пені по аліментах та зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 779 (сімсот сімдесят дев'ять) гривень 50 копійок щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів на її утримання та на утримання доньки, яка виникла в ході виконання рішення Млинівського районного суду від 13 лютого 2018 року, а також пеню за несплату аліментів, як на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, так і пеню за несплату аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , а також судові витрати по справі.
Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з викликом позивача і відповідача у судове засідання (а.с. 19).
В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю. Додатково пояснила, що вона офіційно працевлаштована в магазині - маркет "Наш Край". Отримуваної заробітної плати їй не вистачає на забезпечення всім необхідним дочки, а тому, змушена звернутись в суд, оскільки добровільно домовитись з відповідачем про сплату та розмір аліментів не змогла. Не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 на розгляд справи не зявився. В той же час, ОСОБА_2 у встановлений ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2018 року строк, відзиву чи заперечень проти позову не надав, хоча завчасно був повідомлений про дату і час розгляду справи (а.с. 21). Крім цього, доказів на підтвердження поважності причин його неявки в судове засідання суду не надав, а тому, суд визнає неявку ОСОБА_2 в судове засідання такою, що має місце без поважних на те причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, хоча був завчасно повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, а причини його неявки судом визнані неповажними, крім цього, відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк, не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.
Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копїєю свідоцтва про народження серії І-ГЮ №237738 від 31.07.2015 року. (а.с. 6)
Згідно рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 13.02.2018 року, ОСОБА_2 зобов'язано сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 750 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також зобов'язано сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в сумі по 450 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення неповнолітньою дочкою трьохрічного віку, тобто до 11 липня 2018 року. (а.с. 12 - 13)
Відповідач, як стверджує позивач і не спростовано самим ОСОБА_2, офіційно не працевлаштований, проте має можливість сплачувати аліменти і інших утриманців не має. При цьому, з часу ухвалення попереднього судового рішення про стягнення з нього аліментів, зросла вартість життя, збільшено прожитковий мінімум, що в сукупності зумовлює збільшення витрат матері на утримання дочки.
Вказані обставини свідчать про наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки, який би відповідав законодавчо визначеному розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
А тому, суд вважає доцільним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 779 гривень 50 копійок щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Заборгованість по аліментам утворилась через несплату відповідачем своєчасно та в повному обсязі аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.
Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року в сумі 3674,50 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з квітня 2018 року по липень 2018 року в сумі 1929,24 грн..
Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними.
З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів.
При цьому, згідно правової позиції, висловленої в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01.07.2015 року, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Суд перевіривши розрахунок пені за несплату аліментів, поданий позивачем 12.09.2018 року, приймає його до уваги, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства.
Враховуючи, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №9446 від 03 вересня 2018 року за виконавчим листом №566/473/17 від 13.02.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року, слідує, що станом на 03.09.2018 року за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 12 250 гривень (а.с. 8).
Крім цього, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №9445 від 03 вересня 2018 року за виконавчим листом №566/473/17 від 13.02.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 по 450 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2017 року і до досягнення неповнолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку, тобто до 11 липня 2018 року, також видно, що станом на 03.09.2018 року за ним утворилась заборгованість в сумі 6564 гривень (а.с. 9).
Отже, при розрахунку неустойки, позивач обгрунтовано покликається на довідки - розрахунок № 9446 та №9445, виданих Млинівським РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 03 вересня 2018 року, згідно виконавчого листа у справі № 566/473/17 13.02.2018 року, оскільки, право на компенсацію неустойки виникає у одержувача аліментів з моменту прострочення сплати аліментів, яка мала місце у період, зазначений у довідці - розрахунку заборгованості по аліментах.
Таким чином, з ОСОБА_2 необхідно стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 3674 (три тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 50 копійок та пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1929 (одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять) гривень 24 копійки.
Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення боргу зі сплати аліментів №9446 від 03 вересня 2018 року за виконавчим листом №566/473/17 від 13.02.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 12 250 гривень, а також боргу згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №9445 від 03 вересня 2018 року за виконавчим листом №566/473/17 від 13.02.2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 в сумі 6564 гривень, суд вважає, що в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити з огляду на таке.
Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що дійсно з боку відповідача існує борг по аліментам на вказані суми.
Частиною 3 статті 194 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
В даному випадку, аліменти з відповідача на користь позивача стягуються за рішенням суду, і заборгованість по сплаті аліментів виникла в ході примусового виконання судового рішення органами державної виконавчої служби. Відтак, вказана заборгованість підлягає стягненню в межах процедури здійснення виконавчого провадження, а тому, підстав для повторного стягнення суми заборгованості по аліментах, яка нарахована згідно із виконавчим листом, виданим за рішенням суду, на даний час немає.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, то в частині задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 2114,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 185, 187, 192, 194, 196 Сімейного Кодексу України, керуючись статтями 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265, 280, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і пені по аліментах та зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 3674 (три тисячі шістсот сімдесят чотири) гривені 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, пеню за прострочення сплати аліментів на її утримання в розмірі 1929 (одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять) гривень 24 копійки.
Змінити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 11 січня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 779 (сімсот сімдесят дев'ять) гривень 50 копійок щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 в дохід держави 2114 гривень 40 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення також може бути оскарженно до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Повне заочне рішення складено 20 грудня 2018 року.
СУДДЯ :