ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/129/18
"27" квітня 2018 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Дудки В.В., розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком,-
12.02.2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов вказаний позов від ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Петриківська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком.
Позивач вказав, що він є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок, яке видане 29.10.1987 року. Також, 29.10.1987 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації було зареєстроване право власності позивача на зазначений будинок та записано до реєстрової книги № 1 за № 126. Позивачем додано копію технічного паспорту на вказаний будинок.
У вказаному будинку зареєстрована також дочка позивача ОСОБА_3, яка у 2009 році познайомилась з відповідачем ОСОБА_2, з яким почала проживати однією сім'єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За вказаних обставин, за проханням дочки, через деякий час позивач зареєстрував відповідача у своєму будинку, так, як вважав його зятем.
Наразі відповідач не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців, а саме з 2011 року, на доказ чого надано акт обстеження проживання від 31.01.2018 року. ОСОБА_2 не має у будинку власних речей, не сплачує комунальних платежів, не несе інших витрат на утримання будинку, при цьому будь-яких перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить. З реєстрації відповідач не знімається.
Вказані обставини перешкоджають власнику житла вільно розпоряджатися своїм майном.
На основі викладеного позивач просить суд усунути йому перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1. У разі задоволення позовних вимог просить не застосовувати положення ст. 141 ЦПК України щодо стягнення судового збору з відповідача.
Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву у якій просить суд підготовче судове засідання проводити без його участі, призначити справу до судового розгляду, яке проводити без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено поштовим відправленням, яке було повернуто до суду з довідкою «за місцем обслуговування» та поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки суду невідомі, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк відзиву не подано.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до суду не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі через довіру до суду, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк письмових пояснень щодо позову не подано.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
З огляду на викладене вище та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Жодних доказів, які б спростовували зазначені вище обставини, відповідачем до суду не надано.
Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню через наступне.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Належність позивачу ОСОБА_1 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 підтверджено копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 29.10.1987 року на підставі рішення виконкому Царичанської районної ради народних депутатів № 430 від 15.10.1987 року. Згідно реєстраційного напису на документі на право приватної власності, Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації 29.10.1987 року зареєстровано право приватної власності на зазначений будинок за ОСОБА_1, що записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 126.
Також, позивачем додано копію технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, складеного станом на 25.08.1987 року, де власником будинку записано ОСОБА_1
Згідно інформаційної довідки, виданої секретарем Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 12.02.2018 року, на підставі Постанови ВРУ за № 1037-УІІІ від 17.03.2016 року відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 85 Конституції України, п. 8 ст. 7 ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», с. Червонопартизанське Петриківської селищної ради Петриківського району перейменовано на с. Мала Петриківка.
Розпорядженням № 07-р селищного голови Петриківської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 15.02.2016 року про перейменування вулиць та провулків в населених пунктах Петриківської селищної ради, керуючись ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського ) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» було перейменовано АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в АДРЕСА_1, що відображено на сторінці 13 в наданій до суду копії паспорту громадянина України останнього серії НОМЕР_3, виданого Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області від 15.08.2001 року. Також, зазначена обставина підтверджена довідкою з відділу обліку та моніторингу інформації ГУДМС України в Дніпропетровській області, про місце проживання відповідача, яка надійшла до суду 27.02.2018 року.
Позивач додав до позовної заяви Акт обстеження проживання ОСОБА_2, складений 31.01.2018 року депутатом від виборчого округу № 18 Вишницькою М.Д., яким проведено обстеження проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку, як зять, однак фактично чоловік не проживає в ньому з 2011 року, що підтверджується господарем будинку ОСОБА_1, свідченнями сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить із наступного.
Відповідно до статей 316, 317 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право власності є непорушним (ч. 1 ст. 321 Цивільного Кодексу України).
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців
За правилами ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку.
З огляду на викладене, враховуючи, що позивач є власником житлового будинку, у якому також зареєстрований відповідач, який там фактично не проживає понад шість місяців, що вказана обставина створює перешкоди для власника житла вільно розпоряджатися своїм майном, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, що дає суду підстави за правилами ст. 72 ЖК України визнати відповідача особою, яка втратила право на користування зазначеним вище житловим будинком.
Позивач, при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір в повному обсязі та в разі задоволення позовних вимог просить не застосовувати положення ст. 141 ЦПК України щодо стягнення судового збору з відповідача.
Отже, вирішуючи питання про судовий збір, суд вважає за доцільне витрати, по сплаті судового збору, залишити за позивачем.
Керуючись статтями 71, 72 ЖК України, ст. ст. 29, 316, 317, 321, 391 ЦК України, 4, 80, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН.: НОМЕР_2, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1) особою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петриківський районний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому позовного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. А. Караул