Справа № 766/2531/16-ц
17.12.2018 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
за участю секретаря Рєпи А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна з незаконного володіння, -
Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що їм на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира №62, яка знаходиться за адресою м. Херсон, вул. І.Кулика, 114. Але при зверненні 27.01.2016 року позивача ОСОБА_1 до Херсонського державного бюро технічної інвентаризації їй було повідомлено, що за нею нерухоме майно у м. Херсоні не зареєстровано. Як було зясовано пізніше квартира вибула з володіння позивачів поза їхньою волею, оскільки ОСОБА_6 незаконно заволоділа вказаною нерухомістю, яку в подальшому відчужила на користь ОСОБА_7, який в свою чергу продав квартиру ОСОБА_8, який продав квартиру ОСОБА_9, яка відчужила квартиру ОСОБА_5 Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.03.2016 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.06.2007 року по справі №2-3104/07 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, КП ХДБТІ Херсонської обласної ради про визнання за ОСОБА_6 права власності на зазначене житло було скасовано.
У звязку з викладеним просить витребувати із незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/5 частині кожному двокімнатної квартири, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК.
Представник позивачів в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповіді їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №6471 від 02.10.1997 року ОСОБА_6 та членам її сімї ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира №62, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. І.Кулика, 114, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.02.2007 року.
Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.06.2007 року визнано за ОСОБА_6 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 30,68 кв.м., загальною площею 48,03 кв.м. та зобовязано Херсонське державне бюро технічної інвентаризації зареєструвати за ОСОБА_6 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 30,68 кв.м., загальною площею 48,03 кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.07.2007 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 квартиру за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_7, в свою чергу продав вказану вище квартиру ОСОБА_8, що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.08.2007 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.10.2007 року ОСОБА_8 продав квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_9.

Згідно з договором купівлі-продажу від 10.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_9 продала вищевказану спірну квартиру ОСОБА_5, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №57552459 від 18.04.2016 року.

З довідки КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» ХОР від 07.05.2015 року №1874 вбачається, що за ОСОБА_1 станом на 31.12.2012 рік нерухоме майно не зареєстровано.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.03.2016 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.06.2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Херсонського ОБТІ про визнання права власності на житло, скасовано.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання права власності, залишено без розгляду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, відповідно до ст. 387 ЦК та ч. 3 ст. 10 ЦПК повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі змісту ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

До речових способів захисту права власності належать позови про витребування майна з чужого незаконного володіння, позови про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, і позови про визнання права власності.

Вимогами статті 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

У відповідності до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 388 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна з незаконного володіння задовольнити.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/5 частині кожному двокімнатної квартири, загальною площею 48,7 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська