Справа № 654/3116/18
Провадження №2/654/1138/2018
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2018 року Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Сіянко В.М.,
за участю секретаря Петришак В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та утримання дитини, стягнення заборгованості по виплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
в с т а н о в и в:
31 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що має спільного з відповідачем сина ОСОБА_3 Відповідача рішенням суду зобовязано сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн щомісячно, а також стягнуто додаткові витрати в розмірі 394,80грн. Оскільки з 2013 року (ухвалення рішення про стягнення аліментів) по сьогоднішній день значно підвищились ціни на продукти харчування, одяг та ін., та потреби дитини значно зросли, просила змінити розмір аліментів у бік збільшення та стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини. Також просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина разово у розмірі 9890,00грн, стягнути заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 9596,80 грн, стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 9596,80 грн, а також стягнути заборгованість з додаткових витрат з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних із простроченої суми, у розмірі 1011,53грн.
Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала з підстав, що у ньому зазначені.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У звязку з наведеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 27.12.2012 і до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним.

Законом України N 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України.

За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прийняття Закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина щомісяця в розмірі 600 грн.

При цьому, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 грн.

Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

За таких обставин, враховуючи, що аліментні правовідносини це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись, з урахуванням наявних інфляційних процесів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зміни розміру аліментів на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини сплачував нерегулярно, станом на 01.08.2018 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 9596,80 грн.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила ОСОБА_4 Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.

Суд при вирішенні справи враховує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, та дійшов висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Крім того, суд враховує, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до статті 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом'якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції має зворотню дію в часі.

Таким чином, оскільки розмір пені перевищує розмір заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути пеню у розмірі, який дорівнює 100 відсотків заборгованості, тобто 9596,80 грн.

Щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд дійшов висновку, що дана вимога підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у зазначеній статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила суд стягнути із відповідача 100% понесених нею додаткових витрат, пов'язаних з придбанням для сина форменого одягу та за додаткові освітні послуги у розмірі 9890 грн.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено факт понесення позивачем додаткових витрат у розмірі 9890,00 грн, тому з урахуванням вимог частини першої статті 185 СК України, судом стягується з відповідача на користь позивача 1/2 частина даних витрат у сумі 4945 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по виплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 9596,80 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення заборгованості за аліментами є передчасними, оскільки позивачем не доведено існування спору між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами.

Судом також встановлено, що рішенням суду від 06 лютого 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 394,80 грн додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 разово. Станом на 22.08.2018 сума боргу боржником не сплачена, що підтверджується відповідною довідкою.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, який набрав чинності з 08 липня 2017 року, внесено зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України щодо удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів та запровадження відповідальності за прострочення оплати додаткових витрат на дитину.

За змістом положень ч. 4 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов'язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов'язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред'явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Тому суд не вбачає підстав для застосування до відповідача заходів відповідальності за прострочення оплати додаткових витрат на дитину за період з 01.01.2013 по 08.07.2017 (до набрання законної сили Законом № 2037-VIII від 17 травня 2017 року).

Суд виходячи із розрахунку прострочення додаткових витрат, наданого до матеріалів справи, та враховуючи набрання чинності Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, згідно якого неустойка за несвоєчасну оплату додаткових витрат не була передбачена чинним законодавством до 08 липня 2017 року, вважає, що згідно ч. 4 ст.196 Сімейного кодексу України з відповідача на користь позивача також слід стягнути і інфляційні збитки за період з 08.07.2017 по 06.11.2018, які складають 50,80 грн, та 3 % річних від простроченої суми (394,80 грн), що складають 14,83 грн.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 279-283 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та утримання дитини, стягнення заборгованості по виплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Змінити визначений рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2013 року у справі №2108/5277/2012 розмір аліментів, та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Після набрання законної сили рішенням суду виконавчий лист, виданий Голопристанським районним судом Херсонської області у справі №2108/5277/2012, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у твердій сумі в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 27.12.2012 і до повноліття дитини, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, 4945 (чотири тисячі девятсот сорок пять) гривень 00 копійок додаткових витрат на дитину разово.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 12.12.2012 по 01.08.2018 в розмірі 9596 (девять тисяч пятсот девяносто шість) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, інфляційні збитки за період з 08.07.2017 по 06.11.2018 в розмірі 50 (пятдесят) гривень 80 копійок, та 3% річних від простроченої суми додаткових витрат на дитину в розмірі 14 (чотирнадцять) гривень 83 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Суддя В. М. Сіянко