ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 643/9549/18

Провадження № 22-ц/818/913/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.

при секретарі - Чабан А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 643/9549/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 24 липня 2018 року, постановлену суддею Ференчук О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 24 липня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на рухоме майно - автомобіль Cherry Tiggo, червоного кольору, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2, днз НОМЕР_1, дата реєстрації, 26 серпня 2014 року, об'єм двигуна 1845 метрів кубічних, що належить на праві власності ОСОБА_3

Ухвала мотивована тим, що між сторонами існує спір з приводу відшкодування шкоди, спричиненої відповідачем, тому наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заява про забезпечення позову не містить обгрунтувань щодо необхідності їх вжиття та співмірності із заявленими позовними вимогами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 зазначає, що між ним та відповідачем було укладено мирову угоду, затверджену ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2017 року з приводу часткового відшкодування шкоди. Зокрема, згідно п.5 мирової угоди у разі невиконання страховою компанією своїх зобов'язань по виплаті йому страхового відшкодування за ним залишається право на стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 49500грн. в судовому порядку. Страховою компанією виплати страхового відшкодування не здійснено, тому він звернувся до суду з цим позовом. Вказані обставини свідчать про наявність між ним та відповідачкою спірних правовідносин. Оскільки позиція відповідачки полягає у відсутності в неї обов'язку по відшкодуванню йому шкоди, існує ймовірність, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду у випадку ухвалення на його користь.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до п. 1 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить накласти арешт на належний ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль Cherry Tiggo, днз НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що існує спір між сторонами з приводу відшкодування шкоди завданої відповідачкою позивачу внаслідок ДТП.

Отже, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог ст.149 ЦПК України дійшов до висновку про наявність підстав для вжиття таких заходів.

Разом з тим, при вирішенні цього питання суд не звернув увагу, що серед передбачених ч.1 ст.150 ЦПК України видів забезпечення позову такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого ні матеріали справи, а ні викладені в заяві про забезпечення позову доводи позивача не містять достатніх даних.

Спосіб забезпечення позову у вигляді арешту на автомобіль не можна визнати співмірним із заявленими позовними вимогами в розумінні ч. 3 ст. 150 ЦПК України, оскільки порушує права відповідачки на користування автомобілем, власником якого на даний час вона є.

Колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням обставин справи, предмету спору, характеру спірних правовідносин, завдань цивільного судочинства та забезпечення рівності прав і охоронюваних законом інтересів сторін достатнім для забезпечення позову у даному випадку є такий вид забезпечення позову як заборона відчуження вказаного позивачем транспортного засобу, що належить відповідачці на праві власності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає за можливе ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту змінити, обравши інший спосіб забезпечення позову, передбачений ч.1 ст.150 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 24 липня 2018 року - змінити.

В порядку забезпечення позову заборонити відчуження автомобіля Cherry Tiggo, червоного кольору, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, дата реєстрації- 26.08.2014 року, об'єм двигуна 1845 кубічних метрів, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 14 листопада 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Котелевець А.В.