АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Чернівці

Справа №727/2451/16

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року, (головуючий у 1-й інстанції Слободян Г.М.),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувала в цивільному шлюбі з 2003 року, під час якого у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_2 з 2006 року проживає окремо.

Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 1 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 8 грудня 2017 року заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення від 1 березня 2017 року задоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Згідно заяви про зменшення позовних вимог від 13 грудня 2017 року позивач просила стягнути аліменти на утримання сина у розмірі ? частки з усіх

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/794/373/18 Категорія 50

видів заробітку, але не менше ніж 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 28.11.2016 року, але не менше ніж 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року виправлено описку в рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року у вказаній справі, зазначено правильним вважати у резолютивній частині рішення після 4 абзацу: «Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 28.11.2016 року, але не менше ніж 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ОСОБА_3 повноліття - відкликати.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивує тим, що має на утриманні дружину ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, чого судом не було враховано при ухваленні оскаржуваного рішення.

Вказує, що судом безпідставно стягнуто з нього судовий збір, оскільки він як учасник бойових дій на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

В апеляційній скарзі просить змінити рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року про виправлення описки та ухвалити нове рішення в частині розміру стягуваних аліментів з 1/3 частки його доходів на ? частку з усіх видів заробітку; виключити з резолютивної частини рішення стягнення з нього судового збору.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що .

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому цивільному шлюбі, під час якого народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого у свідоцтві про народження зазначено відповідача ОСОБА_2 (а.с. 3).

Позивач ОСОБА_1 із сином ОСОБА_3 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням обставин, викладених у ч. 1 ст.182 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що дитина перебуває на матеріальному утриманні позивача, відповідач є працездатним, а тому висновок про необхідність стягнення з нього аліментів у частці від заробітку є обґрунтованим.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що судом стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частка з усіх видів його заробітку без урахування наявності у платника аліментів інших утриманців, оскільки зазначене спростовується судовим рішенням, яким розмір аліментів встановлено ? частка з усіх видів заробітку.

Апелянт помилково прийшов до висновку про стягнення з нього на утримання сина аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх доходів на підставі ухвали про виправлення описки в рішенні суду. Так, зазначеною ухвалою доповнено резолютивну частину оскаржуваного рішення про стягнення аліменти абзацом про відкликання виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 1 березня 2017 року.

Також необґрунтованими є посилання ОСОБА_2 на неправильність рішення суду в частині стягнення з нього на користь держави судового збору як учасника бойових дій.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовних вимог, вони не пов'язані з порушенням прав апелянта, а тому відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 травня 2018 року.

Головуючий

Судді: