Справа № 161/6712/18
Провадження № 2-о/161/135/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:

головуючого - судді Подзірова А.О.,

присяжних Лебідь Г.В., Оліферчук Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В.,

представника психіатричного закладу ОСОБА_3,

законного представника ОСОБА_4,

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_4,

представника управління охорони здоров'я ОСОБА_5,

прокурора Куприянчик С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в місті Луцьку заяву представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, заінтересовані особи ОСОБА_4, управління охорони здоров'я Луцької міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2018 року на адресу суду надійшла заява представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_4.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що громадянка ОСОБА_6 рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2005 року визнана недієздатною. ЇЇ опікуном призначено ОСОБА_4

На підставі рішення суду від 17 листопада 2017 року вказана громадянка примусово госпіталізована до психіатричного закладу строком до 6 місяців.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 03 травня 2018 року №3703/2-06.18 встановлено, що ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдальної шизофренії, безперервного перебігу з змішаним типом дефекту у особи з легкою розумовою відсталістю, по психічному стану може бути виписана на амбулаторне підтримуюче лікування під наглядом та опікою офіційного опікуна ОСОБА_4 та дільничного психіатра, однак по соціальних показах комісія лікарів просить продовжити перебування в стаціонарних умовах ОСОБА_6

На підставі наведеного, представник психіатричного закладу просить суд, задовольнити заяву про продовження подальшого лікування у психіатричному закладі недієздатної ОСОБА_6 зі встановленням терміну перебуванні у лікарні в 6 місяців.

Представник психіатричного закладу - лікар-психіатр ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Прокурор Куприянчик С.І. у судовому засіданні просив суд заяву задовольнити.

Законний представник - опікун ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала, що заперечує проти стаціонарного лікування, просила повернути їй доньку додому.

ОСОБА_6, як особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію, не змогла виказати своєї позиції щодо госпіталізації.

Представник управління охорони здоров'я Луцької міської ради ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, законного представника та думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2005 року у справі №2-4729/2005, ОСОБА_6 визнано недієздатною (а.с.4).

Рішенням цього ж суду від 11 травня 2007 року у справі №2о-140/07, ОСОБА_4 призначено опікуном ОСОБА_6 (а.с.5).

Рішенням суду від 17 листопада 2017 року у справі №161/17726/17 вказана громадянка примусово госпіталізована до психіатричного закладу строком до 6 місяців (а.с.6).

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 03 травня 2018 року №3703/2-06.18 встановлено, що ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдальної шизофренії, безперервного перебігу з змішаним типом дефекту у особи з легкою розумовою відсталістю, по психічному стану може бути виписана на амбулаторне підтримуюче лікування під наглядом та опікою офіційного опікуна ОСОБА_4 та дільничного психіатра, однак по соціальних показах комісія лікарів просить продовжити перебування в стаціонарних умовах ОСОБА_6

У висновку крім того зазначено, що опікун ОСОБА_6 - ОСОБА_4, яке є матір'ю хворої, свідомо ігнорує виконання обов'язків опікуна, у зв'язку з цим наразі у провадженні суду перебуває цивільна справа №161/3440/19 про звільнення її від обов'язків опікуна.

Частиною третьою статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Таким чином, наразі лише суд має право прийняти рішення стосовно примусового психіатричного лікування недієздатної особи, оскільки вона не може надати свою усвідомлювану згоду на таке лікування.

Проаналізувавши наявну в матеріалах справи медичну документацію, з якої слідує що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі, вивчивши висновок комісії лікарів-психіатрів, з якого слідує що вона може за станом психічного здоров'я продовжувати лікування в амбулаторних умовах, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які правові підстави для продовження примусової госпіталізації ОСОБА_6 в стаціонарних умовах.

Доводи представника психіатричного закладу, а також наведені у висновку комісії лікарів посилання на «соціальні покази», або невиконання опікуном своїх обов'язків, не є підставою для примусової госпіталізації людини в психіатричний заклад, як і підставою для продовження такої госпіталізації. Визначальним для суду є лише медичні показники особи в розрізі її психічного здоров'я, зокрема чи не несе вона внаслідок хвороби небезпеку оточуючим, або чи здатна за психічних здоров'ям самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Соціальне становище особи, або її опікуна, не враховується судом під час прийняття рішення про примусову госпіталізацію.

У зв'язку з вищенаведеним, суд відмовляє у задоволенні заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст.342 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_4, - відмовити повністю.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено, підписано та проголошено 10 травня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області (підпис) А.О. Подзіров

Присяжні (підпис) Г.В. Лебідь

(підпис) Г.В. Оліферчук

Згідно з оригіналом.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров

Секретар судового засідання О.В. Кубяк