АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/486/18Головуючий по 1 інстанції - Побережна Н.П.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря Матюхи В.І.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_3

особа, дії якої оскаржуються - державний виконавець відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Лисенко М.А.;

третя особа - державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області Неїленко Роман Володимирович;

стягувач - ТОВ «Кей-Колект»;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 26 січня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 до Лисенка Максима Анатолійовича - державного виконавця відділу примусового виконання УДВС ГУЮ в Черкаській області, третя особа, без самостійних вимог державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області Неїленко Роман Володимирович, стягувач ТОВ «Кей-Колект» на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, - :

в с т а н о в и л а :

28.03.2016 року до Шполянського районного суду надійшли скарги ОСОБА_3 на дії Лисенка Максима Анатолійовича - державного виконавця відділу примусового виконання УДВС ГУЮ в Черкаській області третя особа, без самостійних вимог державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області Неїленко Роман Володимирович, на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, стягувач ТОВ «Кей-Колект» (номери проваджень 4-с/710/11/2017, 4-с/710/3/2017, 4-с/710/2/2017), які ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26.07.2017 року об'єднані в одне провадження, та яким присвоєно один єдиний унікальний номер 710/394/16-ц, номер провадження 4-с/710/11/2017.

У зазначених скаргах скаржник ОСОБА_3 просить поновити строк на оскарження рішення, дії та бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання УДВС ГУЮ у Черкаської області, визнати протиправними дії державного виконавця Лисенка М.А. по закінченню виконавчого провадження № 21352769 згідно з постановою від 12.01.2016 року, по закінченню виконавчого провадження № 21352411 згідно з постановою від 10.02.2016 року, по закінченню виконавчого провадження № 20587521 згідно з постановою від 12.01.2016 року, визнати протиправними дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області Лисенка М.А. по неповерненню виконавчих документів стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», скасувати постанови державного виконавця відділу примусового виконання УДВС ГУЮ у Черкаській області Лисенка М.А. про закінчення виконавчого провадження № 21352769 від 12.01.2016 року, про закінчення виконавчого провадження № 21352411 від 10.02.2016 року, про закінчення виконавчого провадження, № 20587521 від 12.01.2016 року, скасувати постанови начальника ВДВС Шполянського районного управління юстиції Неїленка Р.В. про відкриття виконавчого провадження № 50159783 від 11.02.2016 року, про відкриття виконавчого провадження № 50230634 від 18.02.2016 року, про відкриття виконавчого провадження № 49972509 від 27.01.2016 року, зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання УДВС ГУЮ у Черкаській області Лисенка М.А. повернути виконавчі документи стягувачеві на підставі п.2 та п.3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області знаходилися виконавчі провадження:

- № 21352769 від 14.09.2010 року на підставі виконавчого листа № 2-472 від 10.07.2010 року, виданого Шполянським районним судом 10.07.2010 року про стягнення на користь ТОВ «Кей-Колект» з ОСОБА_3 247 312,75 грн. заборгованості за кредитним договором, забезпеченням повернення кредиту виступає іпотека нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

- № 21352411 від 14.09.2010 року на підставі виконавчого листа № 2-462 від 10.07.2010 року, виданого Шполянським районним судом 10.07.2010 року про стягнення на користь ТОВ «Кей-Колект» з ОСОБА_3 220 227,18 грн. заборгованості за кредитним договором, забезпеченням повернення кредиту виступає іпотека нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2,

-№ 20587521 від 30.07.2010 року на підставі виконавчого листа № 2-466 від 17.06.2010 року, виданого Шполянським районним судом 17.06.2010 року про стягнення на користь ТОВ «Кей-Колект» з ОСОБА_3 139094,73 грн. заборгованості за кредитним договором, забезпеченням повернення кредиту виступає іпотека обладнання: станка кромко облицювального FL 530, аспіраційної установки MF9022, аспіраційної установки MF9030, багатошпиндельного сверлильно-присадочного станка з ЗМТ лінійкою.

Згідно даних оскаржуваних постанов про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області Лисенко Максим Анатолійович, посилаючись на п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчив зазначені виконавчі провадження і направив матеріали виконавчих проваджень до ВДВС Шполянського районного управління юстиції, де начальником відділу Неїленком Р.В. були відкриті виконавчі провадження № 50159783, № 50230634 та № 49972509. Однак, перед винесенням постанов про закінчення виконавчого провадження державний виконавець Лисенко М.А. не повернув виконавчі документи стягувачеві, тому такі дії державного виконавця є протиправними , як вважає скаржник та порушують Закон України «Про виконавче провадження. Тому скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, так як йому стало відомо про неправомірні дії державного виконавця з моменту ознайомлення з матеріалами проваджень, тобто з 14.03.2016 року, а тому він вважає, що не пропустив строк для подання до суду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 26 січня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. ОСОБА_3 вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, посилаючись, що судом зокрема було неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження чи оцінки, неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин. ОСОБА_3 зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими є недоведеними, а висновки суду не відповідають обставинам справи, також судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права.

ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 26.01.2018 року по справі № 710/394/16-ц, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу суду учасниками справи не надавався.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державними виконавцями не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні ними постанов про закінчення виконавчого провадження № 21352769 від 12.01.2016 року, про закінчення виконавчого провадження № 21352411 від 10.02.2016 року, про закінчення виконавчого провадження № 20587521 від 12.01.2016 року, а також постанов про відкриття провадження № 50159783 від 11.02.2016 року, про відкриття виконавчого провадження № 50230634 від 18.02.2016 року, про відкриття виконавчого провадження № 49972509 від 27.01.2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 12.01.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенком М.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-472, виданого 10.07.2010 року Шполянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» 247312,75 грн. Правовою підставою винесення постанови є п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.4).

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 50159783 від 11.02.2016 року, винесеною начальником відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Неїленком Р.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-472, виданого 10.07.2010 року Шполянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» 247312,75 грн. (а.с.5).

Відповідно даних інформації про виконавче провадження за № 21352769, отриманої 17.03.2016 року, відмітки про здійснення такої виконавчої дії як повернення виконавчого документа стягувачу, немає (а.с.6-13).

10.02.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенком М.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-462, виданого 10.07.2010 року Шполянським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» 220277,18 грн. Правовою підставою винесення постанови є п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.64, 201).

Згідно даних постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 50230634 від 18.02.2016 року, винесеною начальником відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Неїленком Р.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-462, виданого 10.07.2010 року Шполянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» 172442,85 грн. (а.с.65).

Відповідно до інформації про виконавче провадження за № 21352411, отриманої 17.03.2016 року, відмітки про здійснення такої виконавчої дії як повернення виконавчого документа стягувану немає (а.с.66-72).

12.01.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенком Максимом Анатолійовичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-466, виданого 17.06.2010 року Шполянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» 139094,73 грн. Правовою підставою винесення постанови є п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.128, 200).

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 49972509 від 27.01.2016 року, винесеною начальником відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Неїленком Р.В., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-466, виданого 17.06.2010 року Шполянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» 108889,59 грн. (а.с.129).

Відповідно даних інформації про виконавче провадження за № 20587521, отриманої 17.03.2016 року, відмітки про здійснення такої виконавчої дії як повернення виконавчого документа стягувачу немає (а.с.130-137).

28.12.2015 року до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області надійшла заява ТОВ «Кей-Колект» з проханням направити виконавчі листи № 2-422/10 від 10.07.2010 року, № 2-466/10 від 17.06.2010 року та №2-462/10 від 10.07.2010 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на виконання до відділу ДВС Шполянського РУЮ (а.с.199).

Згідно даними акту опису й арешту майна від 19.10.2010 року державним виконавцем Ковтуном О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-462 від 10.07.2010 року, виданого Шполянським районним судом Черкаської області, в присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було описано та накладено арешт на трикімнатну квартиру площею 58,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 (а.с.202-203).

Відповідно повідомлення секретаря ЖБК «Молодіжний» Онищука Н.В. від 22.10.2012 року інформацію надати неможливо, через відсутність будинкової книги по АДРЕСА_3 (а.с.204).

Згідно із повідомленням завідувач Шполянського PC УДМС України в Черкаській області Щіпанської В.П. № 127 від 19.10.2012 року зазначає, що ОСОБА_3 відповідно до картотеки адресно-довідкового матеріалу зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Відомостей щодо зареєстрованих за вищезазначеною адресою неповнолітніх дітей надати не має можливості, оскільки картотека знаходиться в алфавітному порядку по прізвищам осіб, а не за адресами (а.с.204).

Відповідно даних довідки № 22 від 28.11.2013, виданої секретарем ЖБК «Молодіжний» ОСОБА_9, ОСОБА_3 є власником квартири в ЖКК «Молодіжний» по АДРЕСА_3, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20647451 від 21.10.2008 рок, реєстраційний номер 15177202. Разом з власником в квартирі проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (а.с.206).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки на момент здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання зазначених в скаргах виконавчих проваджень діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р., то суд застосовує саме цей Закон в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як вказано в ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з ч.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається із матеріалів зведеного виконавчого провадження № 25797642 державним виконавцем не встановлено факту відсутності майна у боржника, не було складено акт про відсутність майна, не було встановлено наявності факту відмови стягувача у прийнятті майна, а тому підстави для застосування п.2 та п.3 ч.1 ст. 47 Закону у державного виконавця були відсутні.

Також відсутні інші обставини, передбачені ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», які є підставами для повернення стягувачу виконавчого документа.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що у державного виконавця не було жодних підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1, 5 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі, якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. У разі, якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

28.12.2015 року до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області надійшла заява ТОВ «Кей-Колект» з проханням направити виконавчі листи № 2-422/10 від 10.07.2010 року, № 2-466/10 від 17.06.2010 року та № 2-462/10 від 10.07.2010 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на виконання до відділу ДВС Шполянського РУЮ.

Згідно з ч. 7, 8 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, в порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Спори про місце здійснення виконавчих дій між органами державної виконавчої служби не допускаються.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження

Таким чином, державними виконавцями не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні ними постанов про закінчення виконавчого провадження № 21352769 від 12.01.2016 року, про закінчення виконавчого провадження № 21352411 від 10.02.2016 року, про закінчення виконавчого провадження № 20587521 від 12.01.2016 року, а також постанов про відкриття виконавчого провадження № 50159783 від 11.02.2016 року, про відкриття виконавчого провадження № 50230634 від 18.02.2016 року, про відкриття виконавчого провадження № 49972509 від 27.01.2016 року.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» не несе в собі обов'язку для державного виконавця приймати рішення щодо завершення виконавчого провадження після спливу шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а є нормою права, що містить в собі гарантії прав стягувача щодо певного проміжку часу, в який державним виконавцем будуть вчинені дії по стягненню заборгованості.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що дії державних виконавців були правомірними, здійсненими відповідно до законодавства України, не порушували прав боржника, а тому вимоги скарги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин справи (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вищевикладеного не вбачається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального чи процесуального права та залишив не розглянутими обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, не спростовують висновків суду, тому підлягають залишенню без задоволення колегією суддів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення .

Керуючись ст.ст. 258, 367, 368, 374,375, 381 - 384 ЦПК України, колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 26 січня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 до Лисенка Максима Анатолійовича - державного виконавця відділу примусового виконання УДВС ГУЮ в Черкаській області, третя особа, без самостійних вимог державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області Неїленко Роман Володимирович, стягувач ТОВ «Кей-Колект» на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця - залишити без змін.

Судові витрати за сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги залишити за стороною, яка подавала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законом.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л.І.