Справа № 369/3702/18
Провадження №2/369/2109/18
УХВАЛА

27.04.2018 Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я. ,

за участю секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову. В якій просив суд накласти арешт на: 1) земельну ділянку площею 0.0833 га, кадастровий номер :02:003:5003, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, с. Юріївка, вул. Кооперативна, 3б, та належить на праві власності ОСОБА_3 2) житловий будинок, загальною площею 151,4 кв. м., житлова площа, 54.9 кв. м. що розташований за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, с. Юріївка, вул. Кооперативна, 3б, та належить на праві власності ОСОБА_3. Заборонити вчиняти дії спрямовані на перереєстрацію: 1) земельну ділянку площею 0.0833 га, кадастровий номер :02:003:5003, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, с. Юріївка, вул. Кооперативна, 3б, та належить на праві власності ОСОБА_3 2) житловий будинок, загальною площею 151,4 кв. м., житлова площа, 54.9 кв. м. що розташований за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, с. Юріївка, вул. Кооперативна, 3б, та належить на праві власності ОСОБА_3.

Заявлені вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 виник спір з приводу повернення грошових коштів, які були отримані останнім під розписку. Згідно розписки ОСОБА_3Б мав повернути борг 29.04.2016 року, однак до сих пір борг не повернуто. Позивач стверджує, що йому стало відомо, що відповідач має на меті відчужити майно й тому просить накласти арешт на майно відповідача для забезпечення виконання майбутнього рішення суду.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву представник позивача ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; та забороною вчиняти певні дії.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування.

Із роз'яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст.. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, і враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та ціну позову, обсяг позовних вимог, суд вважає, що на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149-153, 258-261-210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя А.Я. Волчко