АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2018 року

м.Харків

справа № 640/7841/14-ц

провадження № 22-ц/790/1664/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Колтунової А.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 17 липня 2014 року, постановлене під головуванням судді Якуші Н.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми у розмірі 87 841,45 грн. у звязку з ухиленням відповідача від укладення основного договору купівлі-продажу земельних ділянок.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17 липня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 64 125 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 729,85 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позивачка сама відмовилася від укладання договору купівлі-продажу, таким чином її права не порушені, а позов є зловживанням правом.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2, а рішення Київського районного суду м.Харкова від 17 липня 2014 року залишити без змін..

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що попередній договір купівлі-продажу, укладений між сторонами, є припиненим; основного договору сторонами не укладено; одержані позивачкою від ОСОБА_2 грошові кошти є не завдатком, а авансом, які підлягають поверненню з урахуванням штрафних санкцій.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 12 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір, за умовами якого сторони прийняли на себе зобовязання у строк до 18.00 год. 01 квітня 2014 року укласти основний договір купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,1 га та о,25 га, які розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Вільхівка, вул. 50 років СРСР, буд. 141 (а.с.3).

Пунктом 1.4. попереднього договору встановлено, що ОСОБА_1 ще до підписання договору передала ОСОБА_2 суму завдатку у розмірі 25 650 грн., що за згодою сторін складає еквівалент 3 000 доларів США, у розрахунок платежів, що будуть отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 згідно пункту 1 пункту 1.2 розділу 1 Договору.

Сторони також погодили відповідальність за порушення умов попереднього договору.

Відповідно до пунктів 2.3., 2.4. попереднього договору ОСОБА_2, винний у порушенні зобовязання по укладенню договору купівлі-продажу на умовах цього договору має відшкодувати ОСОБА_3 збитки ( винагороду, сплачену посереднику і т.п.). ОСОБА_2, винний у порушенні зобовязання по укладенню договору купівлі-продажу на умовах цього договору повинен повернути грошову суму, отриману згідно пункту 1.4. розділу І цього договору і додатково сплатити ОСОБА_1 штраф у розмірі 100% від отриманої згідно пункту 1.4.Договору суми, а також сплатити пеню у розмірі 0,5% від отриманої суми за кожен день користування, починаючи з моменту припинення попереднього договору.

Матеріали справи свідчать про те, що основний договір купівлі-продажу земельних ділянок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено не було. Попередній договір від 12.02.2014 року припинив свою дію.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач ухилився від підписання основного договору купівлі-продажу земельних ділянок, що є підставою для стягнення з нього суми коштів, передбачених попереднім договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтю 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок.

Оскільки договори купівлі-продажу земельних ділянок, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що саме ОСОБА_1 ухилилася від укладення основного договору, - суперечать матеріалам справи.

08 квітня 2014 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направила лист з вимогою виконання умов попереднього договору, який є припиненим через неукладення сторонами основного договору (а.с.4-6).

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Належних і допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 ухилилася від укладення основного договору купівлі-продажу, матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що одержані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 25 650 грн. підлягають поверненню, як аванс, разом із штрафом у вигляді 100% від отриманої згідно п.1.4. договору суми та пенею у розмірі 0,5% від вказаної суми за кожний день користування, починаючи з моменту припинення дії попереднього договору, - що разом складає 64 125 грн.

Висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 375, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 17 липня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4