Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 738/1218/17

провадження № 61-11491св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»,

відповідач - ОСОБА_3,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотрейд-Київ», Регіональний сервісний центр в Чернігівській області територіального сервісного центру № 7444, ОСОБА_4, Регіональний сервісний центр МВС в Чернігівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року у складі судді Зубкович Н. Ф. та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Бобрової І. О., Висоцької Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотрейд-Київ» (далі - ТОВ «Автотрейд-Київ»), Регіональний сервісний центр в Чернігівській області територіального сервісного центру № 7444, ОСОБА_4, Регіональний сервісний центр МВС в Чернігівській області, про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 13 квітня 2012 року між банком та ТОВ «Автотрейд-Київ» укладений кредитний договір № 977, а також договір застави товарів в обороті № 1/04/12/977, згідно з яким ТОВ «Автотрейд-Київ» як заставодавець 19 березня 2013 року передало у заставу банку як заставодержателю автомобіль марки КІА моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, 2012 року випуску. 21 березня 2013 року без отримання згоди заставодержателя ТОВ «Автотрейд-Київ» укладений договір купівлі-продажу цього автомобіля з ОСОБА_4, а у серпні 2015 року цей автомобіль у власність набула ОСОБА_3 Вважає, що реалізація автомобіля та його подальша реєстрація проведені з порушенням норм чинного законодавства та договору застави, що вплинуло на його права та інтереси як заставодержателя.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсними правочини щодо купівлі-продажу транспортного засобу марки KIA моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, скасувати державну реєстрацію вказаного транспортного засобу, проведену 20 квітня 2013 року та 04 серпня 2015 року відповідно.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, щодоговір застави товарів в обороті від 13 квітня 2012 року № 1/04/12/977 з додатком від 19 березня 2013 року № 95, предметом якого, серед іншого, є транспортний засіб марки KIA моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, 2012 року випуску, укладений з недодержанням визначеної законодавством форми, а саме за відсутності нотаріального посвідчення, а тому ТОВ «Автотрейд-Київ», здійснюючи відчуження спірного автомобіля, не порушувало умов договору застави та вимог Закону України «Про заставу».

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що договір застави товарів в обороті, на підставі якого банком пред'явлений позов про порушення прав заставодержателя, є нікчемним через недотримання вимоги щодо його обов'язкового нотаріального посвідчення, а отже, він не створює для позивача юридичних наслідків, у тому числі і щодо виникнення прав і обов'язків заставодержателя. При цьому позивач оспорює правочини, у яких не є ані стороною, ані заінтересованою особою, яка має конкретний майновий інтерес, і жодних прав у разі визнання недійсними оспорюваних договорів у позивача не виникає. Вимога про скасування державної реєстрації транспортного засобу пред'явлена до неналежного відповідача і є похідною від первісної вимоги, тому підстави для її задоволення відсутні.

У лютому 2018 року ПАТ «Ідея Банк»подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, щозазначену справу судом апеляційної інстанції помилково віднесено до малозначних та розглянуто без повідомлення сторін у справі. Крім того, в ухвалі суду про призначення справи до судового розгляду судом апеляційної інстанції постановлено розглядати справу у відкритому судовому засіданні із викликом сторін. Сума кредиту за кредитним договором, виконання якого забезпечує спірний транспортний засіб, становить суму більшу ніж 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та ціна самого транспортного засобу очевидно перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ця справа не є малозначною. Суд, встановлюючи обставини справи, неправильно дійшов висновку про те, що договір застави товарів в обороті підлягав (на дату укладення договору 13 квітня 2012 року) нотаріальному посвідченню та помилково застосував до цього виду договору статтю 14 Закону України «Про заставу», підмінивши поняття «застави товарів в обороті» «заставою транспортного засобу».

У квітні 2018 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_4 на касаційну скаргу, згідно з яким з урахуванням того, що договір застави не було нотаріально посвідчено, а Закон України «Про заставу» та ЦК України передбачають наслідки недотримання такого обов'язку у вигляді нікчемності договору - судом першої та апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального права в частині встановлення факту невідповідності договору положенням статей 203 ,577 ЦК України. Незалежно від факту нікчемності договору застави товарів в обороті позовні вимоги не могли бути задоволені, оскільки чинне законодавство при відчуженні товарів, що є предметом застави за договором застави товарів в обороті, не передбачає необхідність отримання згоди заставодержателя. Більше того, з моменту такого відчуження право застави заставодержателя припиняється. Навіть у разі відсутності у ТОВ «Автотрейд-Київ» оригіналу ВМД, останнє, мало право отримати завірену митним органом копію ВМД, що додатково вказує на відсутність у позивача доказів недотримання порядку реєстрації транспортних засобів.

У квітні 2018 року ОСОБА_3 подала пояснення на касаційну скаргу, згідно з якими на день укладання угоди автомобіль під забороною відчуження не перебував. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. На момент укладення спірних правочинів сторони підтвердили, що вони повністю відповідають їхнім дійсним намірам.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з наступних підстав.

Судом установлено, що 13 квітня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Автотрейд-Київ» укладений кредитний договір № 977, згідно з пунктом 1.1 якого банк відкрив позичальнику револьверну кредитну лінію для фінансування складу легкових транспортних засобів із метою подальшого їх продажу. Максимальний ліміт заборгованості - 4 000 000,00 грн, строк дії кредитного ліміту - 12 місяців від дати укладення договору, тобто до 12 квітня 2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитом і комісій.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 13 квітня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Автотрейд-Київ» укладений договір застави товарів в обороті № 1/04/12/977, згідно з умовами якого ТОВ «Автотрейд-Київ» як заставодавець передало 19 березня 2013 року у заставу ПАТ «Ідея Банк» як заставодержателю автомобілі марки КІА, в тому числі спірний автомобіль моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, 2012 року випуску, шляхом передачі на відповідальне зберігання вантажно-митної декларації щодо цього транспортного засобу, про що складений акт прийому-передачі.

Реєстраційний запис обтяження вищезазначеного транспортного засобу 21 березня 2013 року внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з укладеним 21 березня 2013 року між ТОВ «Автотрейд-Київ» та ОСОБА_4 договором купівлі-продажу автомобіля № 1423, останній набув у власність автомобіль марки КІА моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т, на підтвердження чого 20 квітня 2013 року на ім'я ОСОБА_4 видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На підставі довідки-рахунку, виданої 04 серпня 2015 року за № 229185 ТОВ «Автосіверброк», автомобіль марки КІА моделі Sportage 2.0 LX 2WD 5dr 6А/Т придбаний ОСОБА_3

Звертаючись до суду з позовом про визнання правочинів купівлі-продажу транспортного засобу недійсними, ПАТ «Ідея Банк» вказувало на те, що оспорюваними правочинами порушені його права як заставодержателя, оскільки автомобіль відчужено без його згоди.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, вказав на те, що вказаними правочинами не порушені права ПАТ «Ідея Банк», оскільки договір застави спірного автомобіля є нікчемним, оскільки не посвідчений нотаріально, а тому не створює жодних прав та обов'язків для сторін цього правочину.

Проте в повній мірі з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Із матеріалів справи убачається, що 05 січня 2018 року ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою від 10 січня 2018 року справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 23 січня на 09 год 00 хв.

23 січня 2018 року суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження та ухвалив постанову про відхилення апеляційної скарги ПАТ «Ідея Банк» та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно зі статтею 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої та третьої статті 368 ЦПК Українисправа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статі 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В свою чергу, перелік справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено у частині четвертій статті 274 ЦПК України.

Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження визначені у статті 279 ЦПК України, і у відповідності до частини п'ятої зазначеної статті, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, в той же час, як розгляд справив судовому засіданні проводиться з повідомленням (викликом) сторін.

Суд апеляційної інстанції після призначення цієї справи до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін, розглянув справу в порядку письмового провадження, чим порушив процесуальний порядок. Чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено можливості здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін, після того, як справу призначено до судового розгляду з повідомленням сторін.

Крім того, судом першої інстанції справа розглянута до набрання чинності 15 грудня 2017 року Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції не обґрунтована наявність підстав для здійснення апеляційного перегляду цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з огляду на те, що судом першої інстанції справа розглядалась в позовному провадженні (до 15 грудня 2017 року) і, відповідно, не могла бути віднесена судом першої інстанції до категорії справ, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, суду апеляційної інстанції належало б вирішувати питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін у відповідності до положень статей 368, 369, 274 ЦПК України. Натомість суд апеляційної інстанції, призначаючи справу до судового розгляду, постановив 10 січня 2018 року ухвалу, мотивувальна частина якої суперечить її резолютивній частині.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Керуючись статтями 406, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик