Справа № 145/259/18
Провадження № 22-ц/801/278/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кіосак Н. О.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуСправа № 145/259/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання Пантелеймонової А.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Гніванський завод спецзалізобетону»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 жовтня 2018 року, постановлену у складі судді Кіосак Н.О., о 10:01 год., в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області,

встановив:

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 липня 2018 року задоволено позов ОСОБА_3, визнано дії ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» щодо звільнення ОСОБА_3 з посади начальника юридичної служби в порядку п.1 ст.40 КзпП України незаконними та поновлено її на даній посаді. Визнано незаконним та скасовано кадровий наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» №8-ОС від 15.01.2018 року. Стягнуто з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 44946 (сорок чотири тисячі дев'ятсот сорок шість) гривень 53 копійки. Вирішено питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про виправлення в даному рішенні описок, та просила суд: в мотивувальній частині рішення виправити описку в частині формулювання: «Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні» на «Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу»;

в мотивувальній частині рішення виправити арифметичні помилки в частині проведення розрахунків середнього заробітку за час вимушеного прогулу без врахування коефіцієнта підвищення заробітної плати згідно п.10 постанови КМУ України №100 від 08.02.1995 року та розрахунку заробітку за 1 робочу годину, шляхом дорахуваний коефіцієнту;

викласти третій абзац резолютивної частини рішення наступним змістом: «Стягнути з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 100549 грн. 52 коп."

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

В рішенні Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення та виплату втраченого заробітку за час вимушеного прогулу: у вступній частині: після слів: «справу за позовом ОСОБА_3» дописано слова «до ПрАТ «Гніванський завод спезалізобетону»; в мотивувальній частині:

слова та числа «середньогодинний заробіток позивачки за останніх два місяці перед звільненням склав 39,38 грн.» замінити словами та числами: «середньогодинний заробіток позивачки за останніх два місяці перед звільненням склав 39,85 грн.»;

слова та числа: «Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.01.2018 року по 23.07.2018 року включно склав 44946 грн. 53 коп. (39,38 грн. х 141 (робочих дні за вказаний період) х 8 годин), які підлягають стягненню.» замінено словами та числами: «Таким чином, середній заробіток позивачки за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2018 року по 23.07.2018 року включно склав 44950 грн. 80 коп. ( 39,85 грн. х 141 (робочих дні за вказаний період) х 8 годин), які підлягають стягненню.»;

в резолютивній частині рішення слова та числа: «Стягнути з ПрАТ «Гніванський заводспецзалізобетону» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 44946(сорок чотири тисячі дев'ятсот сорок шість)гривень 53 копійки» замінити словами та числами: «Стягнути з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 44950 (сорок чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят) гривень 80 копійок».

Не погодившись із цією ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вказуючи, що суд першої інстанції фактично не виправив допущені в рішенні описки та під час розрахунку середнього заробітку не врахував збільшеного коефіцієнту її заробітної плати. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і зобов'язати суд першої інстанції виправити арифметичну описку врахувавши коефіцієнт підвищення тарифних ставок при розрахунку заробітної плати за період з 01.03.2018 року по 24.07.2018 року, при цьому в апеляційній скарзі зроблено посилання на порушення судом норм процесуального права.

На апеляційну скаргу надано відзив ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.

Представники ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість ухвали суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Таким чином, під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.

З матеріалів справи слідує, що судом першої інстанції під час обрахунку середньогодинної заробітної плати було допущено описку та помилково зазначено 39 грн. 38 коп., у той час як правильним є 39 грн. 85 коп. В подальшому ця описка вплинула на розрахунок загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім цього, суд у вступній та резолютивній частинах рішення від 24 липня 2018 року не вказав назву відповідача, а також у рішенні зазначив, що з відповідача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні замість середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Усі вище перелічені описки та неточності були усунуті судом першої інстанції у спосіб передбачений ст. 269 ЦПК України.

Поряд з цим, ОСОБА_3 у доводах апеляційної скарги робить посилання на те, що суд першої інстанції у рішенні від 24 липня 2018 року для обрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу неправильно застосував положення постанови КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та не врахував коефіцієнт підвищення заробітної плати.

Аналіз доводів заяви про виправлення описки та апеляційної скарги вказує на те, що ОСОБА_3 вважає, що Тиврівський районний суд Вінницької області неправильно застосував норми матеріального права при визначені розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як роз'яснено в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про неправильний обрахунок судом першої інстанції розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу не є підставою для виправлення описок чи арифметичних помилок у рішенні Тиврівського районного суду Вінницької області.

Правильність таких доводів ОСОБА_3 можливо перевірити лише за результатами перегляду судового рішення за відповідною заявою позивача у спосіб визначений процесуальним законом.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», § 58, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Головуючий В.В. Оніщук