441/1445/18 2/441/751/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2018 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н .І.,

за участю секретаря - Цап І.М.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову зазначив, що відповідач з травня 2017 року добровільно залишив будинок, який належить йому на праві власності, забрав все належне йому майнол та особисті речі, оскільки виїхав за кордон. Вказані обставини підтверджені відповідними актами обстеження житлових умов складеними комісією Городоцької міської ради.

Вказує, що відповідач і надалі залишається зареєстрованим у його будинку, однак більше року в ньому не проживає, не несе витрат по його утриманню. Реєстрація відповідача у будинку позбавляє його як власника можливості оформити субсидію на комунальні послуги.

Зазначає, що на прохання знятись з реєстрації відповідач повідомив, що на протязі декількох років приїхати в Україну не зможе.

Просив суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком №13 по вул. Лисенка в м. Городок Львівської області.

Позовні вимоги позивачем підтримано в підготовчому засіданні. Додатково пояснив, що ОСОБА_3 у вказаному будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги. На даний час відповідач проживає в ОСОБА_5. Добровільно знятися з реєстрації він не має можливості.

Відповідач до суду не з»явився, 10.09.2018р. подав відзив на позов, у якому позовні вимоги визнає, через зайнятість на роботі не може приїхати і скасувати свою реєстрацію у встановленому порядку, просить проводити розгляд справи у його відсутності у зв»язку із перебуванням за межами України (а.с.31-32)

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Третя особа у справі - ОСОБА_2 в підготовчому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просить їх задоволити.

Третя особа ОСОБА_4 в підготовче засідання не з»явився, причини його неявки суду не відомі.

Допитана як свідок у справі ОСОБА_6 підтвердила факт постійної відсутності ОСОБА_3 у житловому будинку №13 по вул. Лисенка в м. Городок Львівської області.

Оскільки відповідач визнав позов, суд ухвалив розглянути справу в підготовчому засіданні у відповідності до ст. 200 ЦПК України.

Заслухавши позивача, третю особу та свідка, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши підстави позовної заяви, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, є власником житлового будинку №13 по вул. Лисенка в м. Городок Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності серія КММ №001203 від 20.07.1998р., виданого Самбірським МБТІ на підставі рішення Городоцької міської ради від 09.07.1998 року за №314 (а.с.7)

У вказаному будинку зареєстровані позивач, його дружина ОСОБА_2, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Актами обстеження житлово побутових умов від 16.03.2018р., 22.05.2018р. та 18.07.2018р., комісії Городоцької міської ради (а.с.8-10) у будинку №13 по вул. Лисенка в м. Городок Львівської області встановлено, що дійсно зареєстрованим у житловому приміщенні є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично за даною адресою не проживає. Проживає за кордоном.

Згідно записів в будинковій книзі відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.11.1991 року (а.с.12-17). Також це підтверджено копією довідки про склад сім»ї, виданої виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області №2231 від 13.07.2018р. (а.с.11)

Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У ст.317 ЦК України визначено, що власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 26.09.2018р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22)

Відповідач ОСОБА_3 у спірному будинку, який належить позивачу не проживає, вибув з житла, речей особистого вжитку та документів відповідача у житлі немає, що підтвердив сам у відзиві на позов, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в м. Городок, вул. Лисенка, 13 Львівської області.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі ст.391 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючого в ОСОБА_5) визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком №13 по вул. Лисенка в м. Городок Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3) 704 грн. (сімсот чотири грн.) 80 коп. на користь ОСОБА_1 понесених ним судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено «16» листопада 2018р.

СуддяОСОБА_7