АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №629/4492/16-ц Головуючий І інстанції Мішуровська С.Т.
Провадження №22-ц/790/1288/18 Суддя доповідач Кісь П.В.
Категорія: договірні
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Бурлака І.В.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року (суддя Мішуровська С.Т.) у цивільній справі № 629/4492/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Лозівського нотаріального округу Харківської області Руденко Тетяна Василівна, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання попереднього договору недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за невиконання умов попереднього договору, -

встановив:

15.11.2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третіх осіб: приватного нотаріуса Лозівського нотаріального округу Харківської області Руденко Тетяна Василівна, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним попереднього договору НАС 377611, укладеного 21.11.2015 року між ним та відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Т.В., зареєстрованого в реєстрі за номером 1815.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.11.2015 року між ним та ОСОБА_3 був укладений попередній договір НАС 377611, згідно якого він зобов'язувався продати та передати, а ОСОБА_3 купити та прийняти житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу, основного договору, який буде укладений не пізніше 21.11.2016 року. Умовами попереднього договору в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу будинку та земельної ділянки було встановлено аванс у розмірі 350000,00 грн., який відповідач по справі зобов'язаний передати до підписання даного договору. Оскільки відповідач на час підписання попереднього договору не мав встановленого авансу, то запропонував віддати йому в рахунок платежів автомобіль PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_3 Гроші в сумі 350 000,00 грн. передані не були. Позивач впевнений, що відповідач не мав наміру сплачувати встановлений в попередньому договорі аванс, тому він змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав.

26.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, про стягнення на його користь 700 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2015 року між ним та ОСОБА_4 було укладено попередній договір , відповідно до якого він зобов'язався купити та прийняти, а ОСОБА_4 - продати та передати житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу за 700 000,00 грн. В попередньому договорі прописана дата укладення основного договору, а саме 21.11.2016 року. Відповідно до п. 7 даного укладеного попереднього договору відповідачу було сплачено аванс в сумі 350000,00 грн.

08.11.2016 року він направив відповідачу пропозицію щодо купівлі домоволодіння, укладення основного договору, однак відповідач відмовився від укладання запропонованого основного договору та надіслав письмову відмову. Оскільки порушення умов попереднього договору було зі сторони ОСОБА_4, то він, на думку ОСОБА_3, повинен повернути аванс у подвійному розмірі.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_4 та в задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_4 рішення суду не оскаржив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні його позову, вважаючи його незаконним, і ухвалити нове, яким його позов задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, що поясненнями допитаних під час судового засідання свідків доведено факт виконання ним умов попереднього договору про передачу авансу та порушення умов попереднього договору ОСОБА_4 та ухиляння його від укладання основного договору, що це є підставою для задоволення його позовних вимог.

В письмовому відзиву представник позивача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення , а рішення суду без змін. Представник ОСОБА_4 вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду щодо недоведеності факту передачі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 350 000,00 грн. Дії ОСОБА_3 щодо вжиття заходів з визнання договору купівлі продажу автомобіля недійсними та витребування його у ОСОБА_4 до закінчення строку на укладання основного договору свідчать про те, що ОСОБА_10 дійсно не вважав автомобіль предметом авансу.

Також зазначає, що наданий для підписання ОСОБА_4 проект основного договору купівлі продажу не відповідав умовам попереднього договору, зокрема щодо ціни продажу домоволодіння. Саме ця обставина слугувала підставою для відмови від укладання договору купівлі продажу, що виключає можливість застосування до відповідача штрафних санкцій та задоволення зустрічного позову.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України (в ред. Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В частині відмови в задоволенні первісного позову рішення суду не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3, колегія суддів виходить з того, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, якими передбачено, що кожна строна повинна довести шляхом надання суду належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься (ст.ст.10,60 ЦПК України в редакції цього Кодексу на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції; ст.ст.12,81 діючого ЦПК України ).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ст.11 ЦПК України в ред.. на час розгляду справи судом першої інстанції).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 21.11.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався купити та прийняти, а ОСОБА_4 - продати та передати житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу ( основний договір) за 700 000,00 грн. В попередньому договорі прописана дата укладення основного договору, а саме - не пізніше 21.11.2016 року.

Пунктом 7 попереднього договору сторони визначили, що в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, сторонами встановлюється аванс, у розмірі 350 000,00 грн., який ОСОБА_3 зобов'язаний передати до підписання попереднього договору ОСОБА_4

Письмових доказів виконання цих умов договору та передачі ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_4 у сумі 350000 грн. відповідач ОСОБА_3 не надав, а матеріали справи таких доказів не містять.

З матеріалів справи, зокрема з рішення Апеляційного суду Харківської області від 14.12.2016р. у цивільній справі №629/1830/16-ц за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди вбачається, що ОСОБА_3 передавав ОСОБА_4 21 листопада 2015 року свій автомобіль марки PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1, в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі продажу будинку під виглядом нереальної довіреності на автомобіль, однак належних доказів про передачу ОСОБА_3 ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 350000 грн., як це передбачалося пунктом 7 попереднього договору від 21.11.2015 року, матеріали справи не містять.

Відсутні в укладених сторонами договорах у будь-яке застереження щодо заміни зазначених в п.7 попереднього договору грошових коштів у сумі 350000 грн. іншою річчю, такої ж вартості, зокрема автомобілем, або заставою.

07 листопада 2016 року ОСОБА_3 дійсно було направлено ОСОБА_4 пропозицію підписати основний договір купівлі - продажу 11 листопада 2016 року. До пропозиції було надано проект договору купівлі - продажу житлового будинок та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 проігнорував пропозицію з'явитися 11.11.2016 року до нотаріуса та укласти договір купівлі-продажу будинку, як це передбачалося попереднім договором, а 09 листопада 2016 року надав свої письмові заперечення проти пропозиції укласти договір купівлі-продажу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_10 є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду, оскільки воно постановлене у відповідності із законом, яким регулюються спірні правовідносини, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із чч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами у справі укладені не були, а сторони лише домовилися укласти такі договори в майбутньому, факт передачі ОСОБА_3 ОСОБА_11 грошової суми в розмірі 350 000,00 гривень або іншого рухомого майна в якості авансу не доведено, ОСОБА_4 також не виявив бажання дотримуватися взятих за попереднім договором від 21.11.2015 року зобов'язань і не з'явився за пропозицією ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Руденко Т.В. з метою укладення між ними договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні обох позовів є правильним.

Також під час розгляду судом першої інстанції сторонами по справі не заперечувалося, що автомобіль марки PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, був за рішенням суду йому повернутий, житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, залишилися у володінні та користуванні ОСОБА_4

Як за ч.4 ст.60 ЦПК України в редакції цього Кодексу на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції, так і згідно ч. 6 ст.81 ЦПК України в редакції ЗУ №2147 від 03.10.2017 року, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. ( ч.2 ст.59 ЦПК України в редакції кодексу на час розгляду в суді першої інстанції, ч.2 ст.78 діючого ЦПК України).

За таких обставин апеляційний суд не може погодитися з доводами ОСОБА_3 в тій частині, що гроші в сумі 350000 грн. були передані ОСОБА_4 без будь-яких розписок, зважуючи на їх доброзичливі на той час стосунки та довіру, а також не можуть вважатися свідчення про ці обставини належними доказами.

Пункт 7 попереднього договору від 21.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Руденко Т.В., викладений таким чином, що унеможливлює визначити часові межі виконання цього зобов'язання, оскільки остання частині речення, а саме «…встановлюється аванс у розмірі 350000 грн., який Сторона-1 зобов'язана передати до підписання даного договору Стороні-2 », зважуючи на відсутність фіксації в тексті договору фактичного виконання цієї умови Стороною-1 (тобто ОСОБА_3) завідомо створює ускладнення щодо належного виконання зобов'язання у минулому часі.

Посвідчена в цей же день 21.11.2015 року приватним нотаріусом Руденко Т.В. довіреність ОСОБА_3, якою він уповноважив ОСОБА_4 і ОСОБА_6 володіти, керувати та розпоряджатися автомобілем його автомобілем марки PEUGEOT, реєстраційний номер НОМЕР_1, також не містить жодного застереження про можливість зарахування отриманих від реалізації автомобіля коштів у якості авансу, передбаченого п.7 попереднього договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і на висновок суду не впливають.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, в тому числі і показам свідків з боку позивача, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд, відповідно до ст.375 ЦПК України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 травня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

О.А. Кружиліна