ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/843/18
Провадження № 2/210/932/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" травня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі судового засідання Семко Н. А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Товкун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 22.02.2018 року з позовом до Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 лютого 1999 року на території конвеєру Ш-ІІ приймального бункеру шихти №8 агломераційного цеху №3 Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», представником якого є відповідач, під час виконання трудових обов'язків дробильника, внаслідок обвалення шихтової суміші загинув батько позивача ОСОБА_6.

Внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у наступному: він втратив рідну йому людину, яку дуже любив. Смерть батька призвела до того, що позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають його навіть до теперішнього часу. Після смерті батька, позивач у справі, якому виповнилось лише 5 років, залишився без батьківського піклування та матеріальної підтримки, оскільки заробіток батька був основним джерелом доходу їх сім'ї, у зв'язку з чим він просить суд стягнути з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв'язку із загибеллю батька 176000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що виниклі правовідносини не можуть регулюватися ЦК України, оскільки події відбулися до 01.01.2004 року. Крім того зазначила, що причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та смертю батька позивача не доведені, моральна шкода у зазначеній сумі позивачем є необґрунтованою, жодних належних та допустимих доказів в її обґрунтування позивачем не надано. У зв'язку з викладеним, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі, підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та просила суд відмовити позивачу у задоволенні його вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6 (а.с. 13).

Крім того, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 41 рік (а.с. 3).

Актом №4 форми Н-1 про нещасний випадок від 22.02.1999 року, встановлено, що 22.02.1999 року в зміні з 08 до 17-00 години на території конвеєру Ш-ІІ приймального бункеру шихти №8 агломераційного цеху №3 Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» під час виконання своїх трудових та посадових обов'язків загинув ОСОБА_6 При цьому встановлено, що нещасний випадок стався внаслідок недостатнього навчання технічного персоналу, зайнятого на очистці бункерів, незабезпечення ефективної роботи механічних пристроїв з усунення зависання шихтових матеріалів і відсутність умов для ручної шуровки бункерів, низька трудова виробнича дисципліна робітників аглоцеху №3. Крім того встановлені особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці, крім самого потерпілого, визнані: в.о. начальника дільниці АЦ №3 ОСОБА_7, який не забезпечив безпечну організацію робіт, в.о. старшого майстра, зайнятого на дільниці дроблення і шихтовки АЦ №3 ОСОБА_8, який не забезпечив безпечну організацію робіт, заступник начальника (головний інженер) АЦ №3 ОСОБА_9, який не забезпечив навчання робочих безпечним методам і прийомам роботи, не забезпечив безпечні умови праці на робочих місцях (а.с. 4-9).

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно зі ст.ст.440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

При цьому, відповідно до ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно зі ст.450 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), організації, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов'язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.456 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ч.1,3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст.83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

З письмових матеріалів справи та пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки внаслідок смерті батька позивач постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають його навіть до теперішнього часу. Отже смертю батька позивачу завдано глибоких моральних страждань. Крім того, на момент смерті батька, позивач досяг лише 5-ти річного віку, перебував на утриманні батька.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз'яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг її душевних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є сином померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька, грошові кошти в сумі 80000 гривень.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст. 440-1 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої загибеллю батька на виробництві, грошові кошти в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 /сімсот чотири гривні вісімдесят копійок/ гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.05.2018 року.

Суддя: В. Є. Сільченко