Провадження № 22-ц/773/427/18 Категорія: 27 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

представника позивача Кузіна Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд із зазначеним позовом. Вказувало на те, що 31 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13000 грн. зі сплатою 27,60 % процентів річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодилася на те, що заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг.

У зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 умов укладеного кредитного договору, станом на 04 липня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 29738 грн. 65 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом - 12013 грн. 71 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом - 15732 грн. 62 коп., заборгованості за пенею та комісією - 100 грн., а також штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1392 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати йому судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 лютого 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 в користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 29638 грн. 65 коп. та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в сумі 100 грн. відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить його скасувати, в частині задоволених вимог банку як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом з недотриманням норм матеріального та процесуального права, без повного і всебічного з'ясування всіх обставин справи та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», вважаючи рішення суду законним, а апеляційну скаргу безпідставною, просить залишити його без змін.

Будучи належним чином повідомленою про місце, день і час розгляду справи апеляційним судом, відповідач ОСОБА_2 повторно не з'явилась в судове засідання, зіславшись на погіршення стану здоров'я без надання належних тому доказів, а тому суд ухвалив розгляд справи проводити без її участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка крім заборгованості за пенею і комісією в сумі 100 грн. підлягає стягненню в судовому порядку згідно заявлених позовних вимог.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Встановлено, що 30 липня 2013 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом заповнення та підписання позичальником анкети-заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, тарифами, складає умови договору про надання банківських послуг. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 отримала від позикодавця ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,6 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення - два роки, що відповідає строку дії картки (а. с. 6 - 32).

Відповідач ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання за вказаним договором, унаслідок чого у неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 04 липня 2017 року виникла заборгованість: за кредитом в сумі - 12013 грн. 71 коп.; штрафами в сумі 500 грн. (фіксована частина), 1392 грн. 32 коп. (процентна складова та користування кредитом) (а. с. 4 - 5).

Крім того, з довідок наданих позивачем під час апеляційного розгляду справи встановлено, що дія кредитного договору, укладеного між сторонами спору, пролонгувалась із встановленням нового кредитного ліміту та здійснювалось грошове обслуговування карткового рахунку відповідача ОСОБА_2 (а. с. 100 - 109).

Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов і правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною вказаного кредитного договору, банк у разі порушення держателем картки або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього договору та/або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором.

Відповідно п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 цих Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

При порушенні позичальником строків по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки позичальник ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору щодо порядку та строку повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, кредитні кошти кредитодавцю не повернула та відсотки за користування ними банку не сплатила, то вимоги позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

Саме такого вірного висновку дійшов суд першої інстанції, давши правильну правову оцінку зібраним і дослідженим у судовому засіданні доказам.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про необхідність стягнення процентів за збільшеним розміром процентної ставки за користування кредитом.

Так з наданого позивачем і приєднаного до матеріалів справи розрахунку кредитної заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед банком за період з 08 лютого 2014 року по 04 липня 2017 року слідує, що при визначенні суми загального залишку заборгованості за відсотками позивачем було взято збільшену процентну ставку (а. с. 4-5).

Пунктом 1.1.3.2.3. укладеного між сторонами по справі кредитного договору передбачено, що банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. при цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Аналіз наведеної норми матеріального права та умов укладеного між сторонами спору кредитного договору, дає підстави вважати, що зміна кредитодавцем порядку розрахунку змінюваної процентної ставки має проводитися з обов'язковим повідомленням про це позичальника для з'ясування його згоди на проведення цих змін.

З матеріалів справи встановлено, що докази на підтвердження факту отримання позичальником ОСОБА_2 будь-якого повідомлення банку про збільшення розміру процентної ставки та про її згоду на ці зміни умов кредитного договору, що є істотними, позивачем надані не були, і в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин позовні вимоги банку про стягнення з відповідача відсотків за користування неповернутими кредитними коштами у сумі 15732 грн. 62 коп. підлягають задоволенню частково з урахуванням розміру процентної ставки, яка була передбачена кредитним договором, а саме 26,7 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, виходячи з наступних розрахунків: (((сума заборгованості по кредиту * 27,6% річних) / 360 днів) * 608 днів прострочення сплати боргу)) = 10927 грн. 60 коп.

Крім того згідно копії посвідчення серія НОМЕР_1 від 27 червня 2003 року відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи довічно і у відповідності з вимогами п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», незалежно від свого процесуального статусу як учасника справи, підлягає звільненню від сплати судового збору.

Однак дана обставина не була врахована судом першої інстанції під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами спору і як наслідок судом безпідставно було покладено відшкодування сплаченого позивачем судового збору в сумі 1600 грн. на відповідача.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 24833 грн. 63 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом - 12013 грн. 71 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом - 10927 грн. 60 коп., та штрафів у розмірі: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1392 грн. 32 коп. - штраф (процентна складова).

Оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і як наслідок допустив неправильне застосування норм матеріального права, то оскаржуване рішення в силу вимог п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року у даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2013 року в сумі 24833 грн. 63 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді