Провадження № 6/761/1053/2018
У Х В А Л А

29 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мальцев Д.О.,

при секретарі Фецяк Р.А.

приватний виконавець Савчук К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчук К.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Києві (далі по тексту - державний виконавець) звернувся до суду із поданням, відповідного до якого просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту - боржник), - до виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції м. Київ (далі по тексту - Відділ) перебуває виконавче провадження № 19801917 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 2-4862/09 від 26.05.2010 про стягнення з боржника на користь ОСОБА_3 (далі по тексту - стягувач) боргу в розмірі 601 730, 00 грн. Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, ухиляється від його виконання, при цьому, неодноразово перетинав державний кордон України, що свідчить про наявність грошових коштів у боржника. З врахуванням наведеного, державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням, просить застосувати обмеження у праві виїзду боржника як захід забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов'язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов'язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов'язань.

Згідно положень ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 19801917 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 2-4862/09 від 26.05.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 601 730, 00 грн.

16.06.2010 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, накладено арешт на нерухоме та рухоме майно боржника.

20.09.2010 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

21.10.2011 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

21.10.2011 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з майна боржника.

05.10.2018 на запит державного виконавця надійшла відповідь з ПФ України щодо відсутності відомостей про боржника стосовно роботи за трудовим договором, цивільно-правовою угодою, останнього місця роботи.

05.10.2018 державним виконавцем направлено вимогу до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА щодо надання інформації стосовно зареєстрованого місця проживання чи перебування боржника.

Згідно наданої відповіді, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

05.10.2018 державним виконавцем направлено до Державної прикордонної служби України стосовно надання інформації про перетин боржником державного кордону.

Відповідно до наданої інформації, боржник неодноразово перетинав кордон в період з 2013 року по 2018 рік.

08.10.2018 на запит державного виконавця надійшла відповідь з ДФС України щодо відсутності боржника на обліку в органах ДПС.

08.10.2018, 23.10.2018 державним виконавцем складено Акт, відповідно до якого державним виконавцем було здійснено вихід за зареєстрованим місцем проживання боржника, боржника та майна боржника не відшукано.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, не накладено арешт на майно боржника, не зроблено відповідних запитів до державних та банківських установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником та його доходів, наявності рахунків тощо. Матеріали справи не містять жодного виклику боржника до Відділу. Не надано доказів щодо наявності результатів розшуку майна боржника.

За таких обставин, державний виконавець, не здійснивши відповідних заходів, передчасно звернуся з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон.

Крім того, не надано державним виконавцем і будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Дані щодо перетину боржником державного кордону України не є доказом його ухилення від виконання рішення суду та доказом про наміри залишити країну з метою ухилення від виконання рішення суду, оскільки право на вільне пересування гарантоване Конституцією України. Не є надана інформація і доказом про наявність грошових коштів у боржника.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов'язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 37, 352-355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савчук К.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Дата виготовлення повного тексту ухвали - 04.12.2018.

Суддя: