КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 355/1813/17

Апеляційне провадження 22-ц/824/1946/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Булах А.А.

сторони

позивач Публічне акціонерне товариство «Енергобанк»

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Єременка В.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у/н справи 355/1813/17 № а/п: № 22-ц/824/1946/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Єременко В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у грудні 2017 року ПАТ «Енергобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором № 00-040240-01 від 23.12.2013 у розмірі 172 102, 54 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 23.12.2013 з ОСОБА_3 укладено договір про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. 26.12.2013 укладено додаткову угоду № 1 до цього договору. Згідно додаткової угоди розмір кредитного ліміту складає 15 000 грн. Згідно Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна карта VISA» (надалі Тарифи) по позичальнику ОСОБА_3 встановлено відсоткову ставку у розмірі 37 % річних. Відповідно до п. 1.12 Тарифів штраф за виникнення простроченої заборгованості встановлено у розмірі 150 грн + 0,2 % в день від суми простроченої заборгованості.

Відповідач порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на 19.12.2017 виникла заборгованість у розмірі 172 102, 54 грн, яка складається із: - 26 527, 28 грн - прострочена заборгованість за кредитом; - 57 832, 50 грн - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості; - 28 968, 53 грн - заборгованість за штрафами за виникнення прострочених процентів; - 25 110, 52 грн - заборгованість за штрафами за несанкціонований овердтрафт; - 5 400 грн - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) та - 28 263, 71 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 30.05.2018 позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за договором № 00-040240-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA від 26.12.2013 у розмірі 54 790, 99 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що він заявив про застосування позовної давності. За договором про комплексне банківське обслуговування, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, відтак позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Строк дії кредитної лінії складає один рік, тобто до 23.12.2014, а з березня 2014 банку стало відомо про факт невиконання ним умов договору, а тому суд мав підстави для застосування позовної давності, проте прийняв за основу розрахунок заборгованості за період з 23.12.2013 по 18.12.2017, тобто за 4 роки, що виходить за межі позовної давності. Крім того, банк надав копії документів не завірені та які не читаються, а також не вжив заходів для досудового врегулювання спору. Судом також не враховано, що з 13.02.2015 у банку запроваджено Тимчасову адміністрацію, а тому він не міг погашати кредит з вини банку. У рішенні зазначено, що відповідач визнав позов частково, що суперечить його відзиву на позовну заяву.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем подано не було.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.12.2013 між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_3 укладено договір про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA№ 00-040240-01, відповідно до якого відповідач отримав міжнародну пластикову картку VISA. Відповідно до Тарифів по позичальнику ОСОБА_3 встановлено відсоткову ставку у розмірі 37 % річних.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав. Відповідач у порушення умов договору, свої зобов'язання не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 19.12.2017 за розрахунком позивача складає 172 102, 54 грн, а саме 26 527, 28 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 57 832, 50 грн - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості; 28 968, 53 грн - заборгованість за штрафами за виникнення прострочених процентів; 25 110, 52 грн - заборгованість за штрафами за несанкціонований овердтрафт; 5 400 грн - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) та - 28 263, 71 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача за договором заборгованість в розумних сумах, а тому стягненню підлягає заборгованість за кредитом 26 527, 28 грнта заборгованість за процентами 28 263,71 грн, що разом складає 54 790,99 грн. Відмовляючи у стягненні штрафних санкцій суд виходив з неможливості застосування подвійного стягнення.

Рішення в частині відмови в позові про стягнення штрафних санкцій не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не перевіряється.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості по кредиту та процентах за користування кредитом виходячи з наступного.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Оскільки позичальник не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту вимоги позивача в цій частині суд правильно визнав законними та обгрунтованими. Розмір заборгованості відповідачем не спростований, своїх розрахунків відповідач не надав.

Доводи апеляційної скарги про застосування позовної давності колегія суддів не може визнати обгрунтованими, оскільки за матеріалами справи встановлено, що відповідач частково погашав заборгованість у період з березня 2015 по грудень 2015.

Так, відповідно до п. 5.4 договору держатель зобов`язаний не пізніше останнього банківського дня строку дії платіжного періоду та за умови, що сума мінімального платежу перевищує розмір пільгової частини мінімального платежу, а також в інших випадках, передбачених Правилами, щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається у звіті-рахунку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Оскільки відповідач вносив платежі на погашення заборгованості перебіг позовної давності перервався та почався від січня 2016 року, коли відповідач припинив сплачувати будь - які платежі, та такий строк позивачем не пропущено. Той факт, що кошти, які сплачував відповідач зараховувалися лише на погашення процентів за користування кредитними коштами не свідчить про те, що відповідач визнавав борг лише в частині сплати процентів, оскільки такий порядок зарахування коштів передбачено умовами договору.

Відповідно до п. 2.6 договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Оскільки на час закінчення строку договору відповідач мав заборгованість договір не вважається продовженим.

Відповідно до п. 5.1 договору проценти нараховуються в межах терміну користування кредитом, що визначений в п. 2.6 договору.

Відповідно до п. 5.12 договору у випадку, якщо протягом строку дії платіжного періоду держатель сплатить лише частину боргових зобов`язань або взагалі не сплатить жодної їх частини, банк нараховує проценти за користування кредитом на підставі стандартної відсоткової ставки за фактичний період користування кредитом. Пільговий період у такому випадку не надається. Розмір стандартної відсоткової ставки визначається Тарифами.

Відповідно до Тарифів розмір стандартної відсоткової ставки становить 37 % річних.

Оскільки сторони передбачили умовами договору не лише процентну ставку за користування кредитом за період дії договору, а і розмір такої ставки після спливу строку дії договору, але коли зобов`язання по погашенню кредиту не виконані, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що і вимоги про стягнення процентів за користування кредитом є законними та обгрунтованими. Розрахунок заборгованості по процентах відповідач також не спростував.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість виникла з вини кредитора доказами не підтверджено.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування владів фізичних осіб від 12.06.2015 розпочата процедура ліквідації ПАТ «Енергобанк», проте доказів про те, що відповідач сплачував кошти на погашення кредиту, а ці кошти кредитор не приймав не надано. Сама ж по собі процедура ліквідації банку не свідчить про прострочення кредитора.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно трактував його пояснення як часткове визнання позову не мають правового значення, оскільки позов задоволено виходячи із встановлених судом осбставин, умов договору та вимог чинного законодавства, а не у зв`яку з визнанням позову.

Доводи про те, що суд не витребував у позивача оригінали документів не спростують висновків суду, оскільки відповідач не заперечував ні факту укладення договору, ні факту отримання кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив застосувати і позовну давність, і зменшити розмір пені, що свідчить про те, він визнає факт наявності боргових зобов`язань перед позивачем.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 20.11.2018.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик