ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 388/409/18

провадження № 22-ц/4809/389/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представники за довіреністю - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4, представник за довіреністю - ОСОБА_5

третя особа - Долинська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року у складі судді Баранського Д. М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про усунення від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про усунення від права на спадкування за законом.

Зазначала, що в 1971 році вони з відповідачем уклали шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6, в 1984 році шлюб розірвано. В 1986 році вона уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище. В 2004 році помер її чоловік ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її з відповідачем спільний син, після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом після смерті сина є вона, його мати та відповідач, його батько. Оскільки відповідач ухилявся від надання допомоги сину, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував такої допомоги, він має бути усунений від права на спадкування за законом після його смерті. Відповідач догляду та належного піклування за хворим сином не здійснював, матеріальної та моральної допомоги не надавав, жодного разу не відвідав його в лікарні, коли він знаходився в тяжкому стані, не приймав участі під час поховання. Син за життя намагався налагодити теплі, доброзичливі, родинні відносини з відповідачем, неодноразово звертався з проханням приїхати до нього в гості, однак відповідач відмовляв йому, всіляко уникав спілкування, не йшов на зустріч його проханням, незважаючи на його хворобу та нагальні потреби.

Просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про усунення від права на спадкування за законом відмовлено. Суд дійшов висновку, що оскільки відповідач є непрацездатним і проживає в іншому населеному пункті порівняно з постійним місцем проживання спадкодавця, він не мав можливості надавати допомогу спадкодавцеві, відповідно і не міг ухилятися від надання такої допомоги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд не дослідив зібраних у справі доказів, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження надання підтримки, допомоги та піклування спадкодавцеві, який перебував з 2014 року по день смерті в безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби. Доказів того, що між нею та відповідачем існують давні неприязні відносини матеріали справи не містять, оскільки між ними не було неприязних відносин, а всі відносини зводились до того, що в тяжкі моменти вона просила допомоги, підтримки та піклування сину. Такий висновок суду є припущенням. Відповідач, знаючи про тяжку хворобу свого сина свідомо ухилявся від надання йому підтримки, що в силу ч.5 ст.1224 ЦК України робить його «негідним» спадкоємцем після смерті сина і відповідно надає правові підстави для усунення його від права на спадкування за законом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки вона є безпідставною, необґрунтованою та базується лише на припущеннях. Зазначає, що зі змісту позовної заяви та в судовому засіданні не було встановлено, яким саме чином він ухилявся від надання допомоги та чи мав дійсно реальну можливість надавати таку допомогу сину. Однак було встановлено, що після розірвання шлюбу з позивачем він сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина, подарував належний йому на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 і саме в цьому будинку проживала позивач разом із своїм другим чоловіком. Рішенням Долинського районного суду від 07 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина було відмовлено. При розгляді тієї справи було встановлено та доведено факт відсутності реальної можливості надавати таку допомогу. Також було встановлено, що ним надавалась допомога, як фінансова так і матеріальна по мірі можливостей. Його з сином спілкування було неможливим з огляду на те, що позивач наставляла сина відносно нього, під час його візитів влаштовувала сварки. Він доглядає та утримує місце поховання сина, домовився про облаштування місця поховання зі встановленням надгробного пам?ятника, проводить за власні кошти поминальні обіди (а.с.188-191).

Апеляційне провадження відкрито 19 жовтня 2018 року (а.с.177), справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 14 листопада 2018 року (а.с.184).

В засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, а відповідач просив залишити її без задоволення.

Третя особа - державна нотаріальна контора про дату, час та місце розгляду справи повідомлена під розписку ( а.с.185,198), в засідання апеляційного суду не прибула.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (а.с.9), після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1.

Цей будинок належить спадкодавцю на підставі нотаріально посвідченого 21 квітня 2006 року договору дарування, за умовами якого відповідач ОСОБА_4 подарував будинок сину ОСОБА_6 (а.с.11).

Сторони у справі є батьками спадкодавця (а.с.4-7). Як вбачається із спадкової справи № 126/2016 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 до Долинської державної нотаріальної контори за постійним місцем проживання спадкодавця заяву про прийняття спадщини за законом у передбачений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подали 07 листопада 2017 року позивач та 10 листопада 2017 року відповідач ( а.с.51-55).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Наведене свідчить, що суд повинен з'ясувати питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Обов'язок доказування та подання доказів покладається на кожну сторону (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Довідкою МСЕК підтверджується, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 січня 2014 року встановлена інвалідність 11 групи, причина інвалідності з дитинства, у висновку про умови та характер праці зазначено, що протипоказані значні та помірні фізичні навантаження, робота в несприятливих кліматичних умовах, тривала хода (а.с.15,16). Періодично проходив стаціонарне лікування (а.с.17-20). Медичний висновок про потребу в сторонньому догляді та з якого часу хворий потребував такого догляду у справі відсутній, онак суд дійшов висновку, що спадкодавець внаслідок тяжкої хвороби потребував стороннього догляду, піклування та допомоги.

Позивач зазначила в суді апеляційної інстанції, що син отримував пенсію приблизно в розмірі 1300 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач є непрацездатним, пенсіонером за віком з 26 січня 2010 року, також хворіє (а.с.35). З довідки Пенсійного Фонду вбачається, що його пенсія за віком при повному стажі з січня 2012 року становила 1001 грн.11 коп. і поступово підвищувалася, станом на день смерті сина розмір пенсії відповідача складав 1409 грн.11 коп. (а.с.36-37). Відповідач проживав окремо від сина в іншому населеному пункті, за своїм фізичним та матеріальним станом не мав можливості надавати утримання та допомогу своєму повнолітньому, непрацездатному сину.

Суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів та заперечень за правилами ст.89 ЦПК України, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для усунення відповідача від права спадкування за законом. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують. Передбачених процесуальним законодавством підстав для переоцінки доказів апеляційним судом не має.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В межах доводів та вимог апеляційної скарги підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішенняДолинського районного суду Кіровоградської області від 06 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2018 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко