Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 11.12.2000 року засуджено ОСОБА_2 за ст. 81.3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належному йому на праві індивідуальної власності та ОСОБА_3 за ст. 81.3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належному йому на праві індивідуальної власності. На підставі ст. 46 прим. 1 КК України відстрочено основне покарання обом засудженим на 2 роки з оплатою штрафу в сумі 680 грн. кожний. Постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.12.2000 року, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. 27.10.20110 року син позивачки ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належала останньому на праві власності від 29.01.2004 року, виданого Комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його мати, тобто позивачка. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд зняти арешт, накладений постановою державного виконавця ДВС Білоцерківського міського управління юстиції від 23.12.2000 року із майна, що належить ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 24.10.2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 11.12.2000 року засуджено ОСОБА_2 за ст. 81.3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належному йому на праві індивідуальної власності та ОСОБА_3 за ст. 81.3 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належному йому на праві індивідуальної власності. На підставі ст. 46 прим. 1 КК України відстрочено основне покарання обом засудженим на 2 роки з оплатою штрафу в сумі 680 грн. кожний.

В ході виконання зазначеного вироку, відділом Держаної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції 23.12.2000 року винесено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та заборонено здійснювати йому відчуження будь-якого майна.

Як вбачається зі свідоцтва про право власності від 29.01.2004 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 1/3 частки кожному. Зазначене підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2006 року.

16.05.2018 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом.

27.10.2010 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №195736.

Однак, арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, у тому числі на квартиру АДРЕСА_4, накладений постановою відділу Держаної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції від 23.12.2000 року знято не було.

Крім того, як вбачається з відповіді Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби на звернення позивачки від 01.06.2018 року, відповідно даних АСВП у Білоцерківському міському відділі ДВС на примусовому виконанні виконавчий документ про притягнення ОСОБА_3 не перебуває та станом на дату надання відповіді не надходив, а тому відсутні правові підстави для припинення обтяження, що підтверджується листом №47826 від 26.06.2018 року.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як розяснено в п.2 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно, що належить померлому ОСОБА_3 суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб - шляхом зняття арешту з майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 32 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 265, 268, 279, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт накладений на все майно, що належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, накладений постановою відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції від 23.12.2000 року.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_5