Справа № 1111/8060/12
Провадження №4-с/405/19/18
У Х В А Л А

17 квітня 2018 року. Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 лютого 2016 року, винесену державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 (ВП № 48739347),-

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із скаргою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 лютого 2016 року, винесену державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 (ВП № 48739347).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Єдиною статтею ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, яка визначає форму та зміст позовної заяви є стаття 175 ЦПК України.

Оскільки в розділі VIІ ЦПК України не визначено форми та зміст скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи під час виконання судового рішення, слід застосувати аналогію закону на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Крім того, відповідно до п.п. 13,16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2017 року скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо. Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту скарги, заявник ОСОБА_1 зазначив, що про накладення арешту на належний йому (заявнику) автомобіль марки DAEWOO Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 йому стало відомо 07 квітня 2018 року, однак доказів отримання ним (заявником) оскаржуваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 лютого 2016 року, винесеної державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 (ВП № 48739347), а так само будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що заявник ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав та свобод шляхом накладення арешту на належний йому автомобіль саме 07 квітня 2018 року, - заявник не надає, що, в свою чергу, позбавляє суд об'єктивної можливості розглянути питання щодо подання заявником скарги у строк, визначений в п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України, а так само вирішення питання про поновлення строку звернення до суду із скаргою.

Крім того, відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2017 року враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси (п. 17 Постанови).

В свою чергу, судом відзначається, що заявник у скарзі зазначає субєктом оскарження Подільський ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, посилаючись при цьому на те, що оскаржувана постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2016 року (ВП № 48739347) була винесена державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2, та, крім того, не зазначає у скарзі заінтересовану особу стягувача(-ів) за виконавчим провадженням.

Усунення вказаних недоліків скарги передбачає подання до суду скарги в новій редакції.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України скарга, яка подана без додержання вимог, викладених у зазначених вище ст.ст. 175 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

За таких обставин, скарга заявника ОСОБА_1 на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 лютого 2016 року, винесену державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 (ВП № 48739347), підлягає залишенню без руху, з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 10, 175, 185, 447- 449 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, -

У Х В А Л И Л А:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 лютого 2016 року, винесену державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 (ВП № 48739347), - залишити без руху, надавши заявнику строк на усунення недоліків скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення заявнику ухвали.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки скарги, а саме: надати докази отримання заявником оскаржуваної постанови державного виконавця Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_2 07 квітня 2018 року, а також докази того, що про наявність зазначеної постанови від 10 лютого 2016 року заявник дізнався лише 07 квітня 2018 року, а також зазначити у скарзі заінтересовану особу (стягувача за виконавчим провадженням).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_3