ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2664/18 Справа № 210/1602/17 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними.

Вказувала, що з 1984 року працювала на ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах. При видачі їй довідки №460 від 30 вересня 2016 року, яка уточнює особливий характер роботи, адміністрацією підприємства в довідку не включено період її роботи на посаді контролера збагачувальної фабрики у відділі технічного контролю за період з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 рік. Відповідь мотивовано тим, що зарахувати період роботи на посаді контролера продукції збагачення до 01 січня 1992 року за Списком №2 не має законних підстав, оскільки на цей період була чинна постанова Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, згідно з якою робота контролера продукції збагачення не була передбачена.

Зазначала, що вважає таку відмову неправомірною, оскільки працювала на посаді контролера збагачувальної фабрики у відділі технічного контролю до 21 серпня 1992 року (день набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року) і після, виконувала одні і ті ж самі обов'язки, у тих самих умовах, повний робочий день, тому вважає що в довідку повинно бути включено весь період роботи на цій посаді, тобто з 01 вересня 1984 року по 07 червня 1999 року.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати дії ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» незаконними та зобов'язати підприємство надати довідку, яка уточнює особливий характер роботи, в якій вказати, що вона в період з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 року на ПрАТ «ІГЗК» працювала повний робочий день контролером продукції збагачування дільниці рудозбагачувальної фабрики №1 відділу технічного контролю, що передбачено списком №2 розділу 1 підрозділ «а» позиція «2030000а-13040», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №10 від 26 січня 1991 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» неправомірними та зобов'язати ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» надати довідку, що уточнює особливий характер роботи, в якій вказати, що ОСОБА_1 в період з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 року працювала повний робочий день на ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», у виробництві «збагачування» в якості контролера продукції збагачування дільниці рудозбагачувальної фабрики №1 відділу технічного контролю, що передбачено Списком №2 розділ І, підрозділ «а», позиція «2030000а-13040», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №10 від 26 січня 1991 року.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що трудовий стаж, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах не може встановлюватися або підтверджуватися показаннями свідків; позивач працювала на посаді контролера продукції збагачення ВТК, в той час як свідки на посаді майстра контрольного ВТК, тому не має підстав вважати, що свідки і позивач виконували одну й ту саму роботу та в одних і тих же умовах; професія контролера продукції збагачення відсутня у Списках, які застосовуються при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах; Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведена перевірка достовірності підтвердження факту та характеру роботи ОСОБА_1 за період роботи з 01 вересня 1984 року по 31 грудня 1991 року, в ході перевірки встановлено, що первинними документами важкі та шкідливі умови праці позивача в період роботи з 01 вересня 1984 року по 31 грудня 1991 року не підтвердилися.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 прийнята на роботу до ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» 17 квітня 1984 року пробовідбірником у відділ технічного контролю згідно наказу №424; 01 вересня 1984 року переведена у відділі технічного контролю контролером збагачувальної фабрики згідно наказу №1218; 08 червня 1999 року переведена у відділі технічного контролю контрольним майстром збагачувальної фабрики згідно наказу №887; 01 червня 2002 року переведена у відділі технічного контролю начальником дільниці прийомки готової продукції згідно наказу №1075, де працює по теперішній час, що підтверджено трудовою книжкою серії БТ-І №8008782 від 19 квітня 1984 року (а.с.8).

30 вересня 2016 року ПрАТ «Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат» видано довідку ОСОБА_1 за №460, що уточнює особливий характер роботи, в останню не включено період роботи на посаді контролера збагачувальної фабрики у відділі технічного контролю за період з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 рік (а.с.9).

В листі ПрАТ «Інгулецький гірничозбагачувальний комбінат» від 11 листопада 2016 року №07/10706 зазначено, що в довідку не включено період з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 рік на посаді контролера продукції збагачення до 01 січня 1992 року за Списком №2, оскільки відсутні підстави для зарахування вказаного періоду роботи, так як в цей період була чинна постанова Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, згідно з якою робота контролера продукції збагачення не була передбачена (а.с.10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність необхідних документів, які підтверджують важкі та шкідливі умови праці ОСОБА_1 на підприємстві ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», не може бути поставлена у залежність до реалізації своїх прав позивачем та вважав доведеним факт того, що позивач протягом повного робочого дня працювала у важких та шкідливих умовах праці у період з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 року, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року за №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до підпунктів 1,2 п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

22 серпня 1956 року постановою Ради Міністрів СРСР №1173 затверджений Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно вказаного Списку №2 посада яку обіймала позивач протягом дії Списку №2 - контролера продукції збагачення у відділі технічного контролю не відповідає назвам посад, які вказані у Списку №2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР №1173.

Зокрема в розділі ІІІ Агломерація та збагачення Списку №2 постановою Ради Міністрів СРСР №1173 міститься посада контролер ВТК на гарячих ділянках робіт.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази наявності відповідних умов праці за час виконання роботи позивачем з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 року, які б надавали їй право на віднесення виконуваної нею роботи у спірний період до Списку №2, а відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перевірку достовірності підтвердження факту та характеру роботи ОСОБА_1 за період роботи з 01 вересня 1984 року по 31 грудня 1991 року на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті (а.с.54).

Відповідно до довідки, складеної за результатами вказаної перевірки, в первинних документах з нарахування заробітної плати за період з 1984-1991 року відсутні записи про наявність доплат за шкідливі та важкі умови праці,молоко, харчування. Згідно штатного розпису "контролеру продукції збагачення визначена додаткова відпустка у кількості 6 та 12 днів. В колективних договорах "Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату" за 1984-1991 роки зазначено перелік професій робітників та робочих місць, яким визначено розмір доплати за роботу в важких та шкідливих умовах праці в цехах комбінату та передбачено видачу молока відсутня професія "контролер продукції збагачення".

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про визнання дій відповідача незаконними та зобов'язання ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" надати довідку, що уточнює особливий характер роботи ОСОБА_1 в період з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 року є необґрунтованими, оскільки позивач належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не довела, що в зазначений період її праця відбувалася в важких та шкідливих умовах, доводи апеляційної скарги в частині недоведеності позовних вимог є обґрунтованими.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, 211; із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 18 грудня 2018 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.