ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5621/18

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/321/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Шкарупою Ю.В.

учасники справи: позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича,

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 вересня 2018 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 05.10.2018) у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання вкладником за договором банківського вкладу, визнання права власності на вклад та зобов»язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання вкладником за договором банківського вкладу, визнання права власності на вклад та зобов»язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2015 році згідно договору банківського вкладу (депозиту) у гривнях позивач зробила у ПАТ «Дельта Банк» депозитний вклад у сумі 190 000,00 грн зі строком повернення 20.07.2015. У разі закінчення строку влад повинен виплатитися шляхом зарахування на поточний рахунок відкритий на ім»я вкладника.

В позові посилається, що у зв»язку з відкликанням банківської ліцензії та процедурою ліквідації АТ «Дельта Банк» відповідач не визнає ОСОБА_2 вкладником банку та її право на вклад, посилаючись на не включення її до переліку вкладників.

Позивач посилається, що договір депозиту не містив заборони на відкриття депозитного вкладу шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку однієї фізичної особи резидента на рахунок іншої фізичної особи відкритих в одному банку. Умови договору банківського вкладу на момент його укладення були публічними та однаковими для всіх споживачів. Договір був укладений на оголошених банком умовах.

У позові ОСОБА_2 просить визнати її вкладником за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 002-24504-210115 від 21.01.2015; визнати за ОСОБА_2 право власності на вклад за вказаним Договором банківського вкладу; зобов»язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 002-24504-210115 від 21.01.2015.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.09.2018 позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. про визнання вкладником за договором банківського вкладу, визнання права власності на вклад та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано ОСОБА_2 вкладником за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 21.01.2015 № 002-24504-210115.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на вклад за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 21.01.2015 № 002-24504-210115.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 21.01.2015 № 002-24504-210115.

Рішенння суду першої інстанції обґрунтовано правомірністю укладеного правочину, його недійсність законом або судом не встановлена, відсутністю у відповідача законних підстав відносення вказаного договору до категорії нікчемних правочинів та відмови позивачу у відшкодуванні коштів за цим договором за рахунок коштів третьої особи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Дельта Банк», адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 25.09.2018, та відмовити в задоволення позову в повному обсязі.

За доводами скарги оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заявник посилається, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не включено ОСОБА_2 до переліку вкладників з підстав виявлення ознак нікчемності правочину та застосовано до позивача наслідки нікчемності правочину, при цьому посилається на п. 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В апеляційній скарзі зазначає, що у спорах, пов»язаних з діяльністю банка, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кустова Т.В. просить задовольнити апеляційну скаргу Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Зазначений відзив на апеляційну скаргу судом апеляційної інстанції не може бути прийнято до уваги, оскільки в порушення вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України, до відзиву не додано доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги частково, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 21.01.2015 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 002-24504-210115 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях (а.с. 15), відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника суму вкладу в розмірі 190 000,00 грн, на строк до 20.07.2015, з процентною ставкою на суму вкладу - 13 % річних. Згідно вказаного договору банком відкрито вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1.

21.01.2015 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 002-24504-210115 від 21.01.2015 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях, згідно якого пункт 1.8. статті 1 Договору викладено в новій редакції: «1.8. Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного рахунку або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої особи-резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору Сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього Договору не застосовуються.

У разі, якщо в день укладення Сторонами цього Договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму Вкладу на Рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений» (а.с. 16).

Згідно платіжного доручення № 44726304 від 21.01.2015 ОСОБА_6 перерахувала ОСОБА_2 на її вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 190 000,00 грн (а.с. 17).

30.10.2014 Національним банком України № 692/БТ ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних.

02.03.2015 Постановою Правління Національного банку України № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних (а.с. 63), та цього ж дня рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (а.с. 65).

02.10.2015 Постановою Правління Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк» (а.с. 68), та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Демарк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно (а.с. 69).

Наказом Уповноваженої особи Фонду від 16.09.2015 № 813 застосовано наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту) з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі і Договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях №002-24504-210115 від 21.01.2015, укладеного з ОСОБА_2 (а.с. 41-46).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що укладений договір банківського вкладу є правомірним, його недійсність законом або судом не встановлена, у відповідача не було законних підстав відносити вказаний договір до категорії нікчемних правочинів та відмовляти позивачу у відшкодуванні коштів за цим договором за рахунок коштів третьої особи.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є не органом державної влади, а установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у ст. 4, 26, 27, 37, 38 вказаного Закону, свідчить, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов'язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого, - здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

У даній справі позивачем ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги про визнання її вкладником, визнання права власності на вклад та зобов»язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування додаткової інформації щодо неї як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, оскільки останній, не визнаючи її право на відшкодування, прийняв рішення про віднесення правочину, укладеного з позивачем, до нікчемних.

Згідно з ч. 1, 2, 10 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов»язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» незалежно від того, чи проведена перевірка правочинів, передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону, і видане з цього приводу рішення.

Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Така позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, від 03.10.2018 у справі №826/4280/16.

Оскільки наказ (рішення) про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому унаслідок прийняття цього рішення не можуть порушуватися будь-які права таких осіб.

Із зазначеного можна зробити висновок, що права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Слід зазначити, що, посилання відповідача на те, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 002-24504-210115 від 21.01.2015 є нікчемним на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не заслуговує на увагу, оскільки зазначена норма закону визначає підстави визнання нікчемними правочини (договори) неплатоспроможного банку, в той час як спірний договір був укладений, коли АТ «Дельта Банк» на підставі постанови НБУ від 30.10.2014 за №692/БТ був віднесений до категорії проблемних.

Враховуючи викладене вище, договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 002-24504-210115 від 21.01.2015 не може вважатися нікчемним, він є оспорюваним з огляду на його невизнання відповідачем, проте останній з відповідним позовом до ОСОБА_2 не звертався.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях № 002-24504-210115 від 21.01.2015 на даний час є дійсним, а позивач вважається вкладником за цим договором. З огляду на це, немає підстав для ухвалення судом рішення про визнання ОСОБА_2 вкладником за вказаним договором та визнання його права власності на даний вклад, у зв'язку з чим, у задоволенні даних позовних вимог належить відмовити.

Вирішуючи спір в частині вимог щодо зобов»язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду слід зазначити наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами; акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації в порядку, установленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Виконання зобов»язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов»язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Зокрема, уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 ч.4 ст. 26 цього Закону (ч. 2,6 ст. 27 Закону).

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 5 ст. 27 Закону).

За приписами ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм Фонд є державною спеціалізованою установою, юридичною особою публічного права, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження в подальшому реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 813/6392/15, від 13.06.2018 у справі № 820/12122/15 та від 20.06.2018 у справі № 813/5250/15.

Ухвалюючи рішення у цій справі в частині розгляду позовних вимог про зобов»язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, суд першої інстанції не звернув увагу на вищенаведене, та невірно визначився з юрисдикцією спору.

Спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням встановленого ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», граничного розміру відшкодування за вкладами.

Аналогічні правові позиції висловлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 820/11591/15, від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15, від 04.07.2018 у справі №461/519/17.

Відповідно до ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині вимог про зобов»язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, оскільки цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід повідомити про його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів», заявнику, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави понесені ним судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 3171,60 грн.

Керуючись ст.141, 255 ч.1 п.1, 256, 367, 374, 376 ч.1 п.3, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 вересня 2018 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання вкладником та визнання права власності на вклад.

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» подати до Фонду гарантування додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду - закрити, повідомивши ОСОБА_2, що розгляд даного спору віднесено до адміністративної юрисдикції.

Судовий збір Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» в сумі 3171,60 грн, сплачений при подачі апеляційної скарги, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.11.2018.

Головуючий Судді :