Постанова

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 336/6035/15-ц

провадження № 61-29112св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк (Бургазли)Ірина Іванівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року у складі судді Щасливої О. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року у складі колегії суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк (Бургазли) І. І., про визнання кредитного договору і договору іпотеки недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона не укладала з відповідачем договори кредиту та іпотеки, оскільки підпис в них не належить їй, що підтверджується судовими почеркознавчими експертизами, одна з яких проводилась під час досудового розслідування кримінальної справи за ознаками злочину передбаченого частиною першою статті 358 КК України, а друга - під час розгляду справи за її позовом до ПАТ «КБ «Надра»про скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотеки, а також про державну реєстрацію обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсними кредитний договір від 05 липня 2007 року № 14/2007/1131/Фрб та договір іпотеки від 05 липня 2007 року № 14/2007/1131/Фрб, укладені між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_4

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки волевиявлення позивача на укладання оспорюваних договорів кредиту та іпотеки відсутнє, тому що остання їх не підписувала, що підтверджується висновками почеркознавчих експертиз, то в силу вимог частини першої статті 215 ЦК України вказані правочини є недійсними.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, вказав на те, що висновок суду першої інстанції про недійсність оспорюваних договорів з підстав не відповідності вимогам частини першої статті 215 ЦК України є обґрунтованим, що також підтверджується висновком експерта від 25 квітня 2017 року № 4-54 судово-почеркознавчої експертизи, здійсненої у цій справі на стадії апеляційного перегляду цієї справи.

У липні 2017 року ПАТ «КБ «Надра» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 рокута ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Крім того, судами не надано правової оцінки діям третьої особи - приватного нотаріуса Вовк (Бургазли) І. І., що безпосередньо посвідчувала договір іпотеки. Існують докази та обставини, що суперечать твердженням позивача про непричетність до отримання кредиту та оформленню іпотеки. Вважає висновок експерта необ'єктивним у зв'язку з тим, що позивач могла навмисно, з метою неповернення кредиту та реалізації предмета іпотеки, перекрутити в експериментальних зразках свій підпис для отримання висновку експерта в своїх інтересах. Також не можна виключати можливість навмисного спотворення власного підпису позивачем під час підписання кредитного договору та договору іпотеки при отриманні кредиту. Позовні вимоги позивача ґрунтуються виключно на висновках почеркознавчої експертизи, проведеної в рамках розслідування кримінальної справи в 2010 році та висновках експертизи, проведеної в рамках розгляду цивільної справи Апеляційним судом Запорізької області у 2014 році, які при розгляді інших доказів та письмових документів, спростовуються та відповідно до статті 147 ЦПК України 2004 року не можуть мати пріоритетного значення для визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подала заперечення на касаційну скаргу ПАТ «КБ «Надра», у яких вказала, що касаційна скарга є ідентичною апеляційній скарзі заявника, при цьому її доводи зводяться лише до переоцінки доказів.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Судууказану справу.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п'яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів відповідають ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що Орджонікідзевським ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області порушена кримінальна справа № 12930902 за фактом підроблення документів за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, яка знаходиться в провадженні Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області (Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області) та у якій науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВС в Запорізькій області проведена почеркознавча експертиза.

Відповідно до висновків експерта, підписи в графі «позичальник» у кредитному договорі від 05 липня 2007 року № 14/2007/1131/Фрб; у графі «іпотекодавець» у договорі іпотеки від 05 липня 2007 року № 14/2007/1131/Фрб; в акті перевірки наявності та стану майна, що передане в заставу, 05 липня 2007 року; копії виписки з реєстру прав власності на нерухоме майно; копії договору купівлі-продажу квартири; в графі «зазначену суму одержав» у заяві на видачу готівки № 311 від імені ОСОБА_4 виконані не ОСОБА_4, а іншою особою. До таких самих висновків в частині підписів під договором кредитування, договором іпотеки, в заяві про отримання готівки дійшла інша експертна установа - Запорізьке відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз під час проведення дослідження на підставі ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Надра».

У суді апеляційної інстанції, за клопотанням позивача призначена судово-почеркознавча експертиза, згідно з висновками якої підпис у графі «ОСОБА_4» у кредитному договорі від 05 липня 2007 року № 14/2007/1131/Фрб, виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою; підпис у графі «ОСОБА_4» у договорі іпотеки від 05 липня 2007 року № 14/2007/1131/Фрб, виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою; підпис у графі «(підпис отримувача)» у заяві на видачу готівки від 05 липня 2007 року № 311, виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Оспорювані позивачем договори, укладені від імені позивача, підписані не нею, а іншою особою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, враховуючи, що трьома почеркознавчими експертизами встановлено, що підписи на договорах кредиту та іпотеки не належать ОСОБА_4, дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність вимогам закону правочинів щодо укладення договору кредиту та іпотеки. Позивач особисто не підписувала вказані договори, повноваження на це в установленому законом порядку іншій особі не надавала, що свідчить про відсутність волі позивача на їх укладення, а тому наявні правові підстави для визнання їх недійсними.

Доводи касаційної скарги про те, що висновок експертизи від 25 квітня 2017 року № 4-54 викликає сумніви, є необґрунтованими, оскільки висновок експерта повний, чіткий, експерт досліджував всі надані матеріали, а тому відсутні сумніви у правильності висновку експерта. ПАТ «КБ «Надра» не довів, що висновок є недостатньо обґрунтований чи суперечить іншим матеріалам справи, чи істотно порушені норми процесуального права, які регламентують призначення і проведення експертизи, що є його процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року). Експертиза, висновок якої наявний у матеріалах справи, проведений компетентним експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов'язків. Висновок експертизи належними доказами не спростовуються, а ПАТ «КБ «Надра» не скористався своїм правом заявити клопотання про проведення повторної експертизи для усунення недоліків, які, на його думку, містила вказана експертиза.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик