Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1983/18
Провадження №: 2/332/1076/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, а також аналогічну письмову відповідь на відзив відповідача (а.с.49-50), просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що 26.09.2015р. у нього з позивачем виник конфлікт через паління трави, в результаті його він захищався від дій позивача, в ході чого, можливо, зачепив граблями позивача, конфлікт було спровоковано позивачем, моральна шкода взагалі не доведена, тому просили в задоволенні позову відмовити. Аналогічна позиція відповідача викладена у його відзиву на позов (а.с.31-33).
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона проживає неподалік від місця проживання сторін по справі. В той день 26.09.15р. вона прибирала у себе у дворі, та побачила, як ОСОБА_1 з образами підбігла до ОСОБА_2 та вдарила його палкою, конфлікт виник через те, що ОСОБА_2 палив листя на вулиці, а ОСОБА_1 була невдоволена через дим. При цьому ОСОБА_2 не бив ОСОБА_1, а тільки захищався від її дій.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що вона є донькою позивача та проживає з нею. В той день 26.09.15р. вона була вдома, приблизно в 11-00 годин вони побачили, як ОСОБА_2 розпалює багаття палити листя, тому її мати ОСОБА_1 взяла відро з водою та затушила костер. Від цього в них виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 отримала удар граблями від ОСОБА_2 по руці. Коли мати повернулась додому, то в неї на руці кров. Вона надала матері першу допомогу та викликала поліцію.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено а підтверджується матеріалами справи, що Заводським районним судом м.Запоріжжя розглянуте кримінальне провадження 332/447/18 (провадження № 1-кп/332/134/18) за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою суду від 04.05.2018р. ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст.49 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, тому кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України закрито (а.с.5-6). Зазначена ухвала прийнята з таких мотивів та міркувань:
«Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості. Частина 3 ст.49 КК України встановлює, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. Згідно з обвинувальним актом, 26 вересня 2015 року об 11-11 годині ОСОБА_2, маючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись на узбіччі дороги неподалік від будинку 81 по вулиці Олександра Невського в місті Запоріжжі, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_1, граблями наніс їй один удар в область правого передпліччя, чим спричинив останній садна в області правого передпліччя, які згідно з висновком експерта №4067 від 28.09.2015 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року. Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2- 4ст. 49 КК України). Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту, 26.09.2015 року. Судом не встановлено обставин переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3ст. 49 КК України. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв'язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8ст. 284 КПК України). В судовому засіданні обвинувачений висловив своє чітке бажання про застосування строків давності та закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 3ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання, з огляду на те, що злочин за яким обвинувачується ОСОБА_2 є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, та з моменту скоєння злочину минуло більше двох років, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності слід задовольнити і звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження» (а.с.5-6).
Отже, вказане кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих обставин, вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_2 при розгляді кримінальної справи визнавав, в цьому судовому засіданні пояснив, що зазначену ухвалу від 04.05.18р. в апеляційному порядку не оскаржував, тому вона набула чинності.
Враховуючи зазначене та свідчення свідка ОСОБА_5, яка пояснила суду обставини нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_1, також враховуючи висновок експерта № 4067 від 26.10.15р., яким зафіксовані легкі тілесні ушкодження у ОСОБА_1 (а.с.7), суд вважає, що позивачем доведено факт спричинення стосовно неї відповідачем легких тілесних ушкоджень за обставин, які викладені в ухвалі Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04.05.2018р. по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України. Суд критично відноситься до свідчень свідка ОСОБА_4 в частині того, що ОСОБА_2 не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_1, оскільки ці свідчення спростовуються свідченнями свідка ОСОБА_5, експертним висновком № 4067 та вказаною ухвалою суду від 04.05.18р., з якої вбачається, що при розгляді кримінального провадження ОСОБА_2 повністю визнав свою провину у спричинені тілесних ушкоджень ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України та був згоден із закриттям кримінального провадження за нереабілітуючих підстав. Отже, вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з урахуванням встановлених судом обставин та страждань позивача, є підставою для цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди в силу ст.ст.15, 23 ЦК України.
Стосовно розміру моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються, характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Окрім того, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, також враховує характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що медична документація, яка надана позивачем, не стосується предмету позову, оскільки виписка з історії хвороби № 4149 ОСОБА_1 підтверджує перебування позивача на лікуванні з 21.09.17р. по 29.09.17р., тобто через два роки після зазначених подій, та з приводу захворювань, які не мають відношення до дій позивача. Більш того, в анамнезі зазначено, що ОСОБА_1 останні два роки не лікувалась, а взагалі хворіє останні 20 років (а.с.12).
Але статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зазначені дії з боку відповідача призвели до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагає від потерпілої додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки відносно неї було вчинене кримінальне правопорушення, з приводу якого вона перенесла душевні хвилювання та моральні страждання.
За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що позивач та відповідач є пенсіонерами та обоє являються особами похилого віку, суд вважає, що зазначений позов підлягає частковому задоволенню на суму 5000 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витати по сплаті судового збору в сумі 176 грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Повний текст рішення виготовлено 16 листопада 2018 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік