ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м.Суми

Справа №591/5375/17

Номер провадження 22-ц/788/802/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2018 року, ухваленого у складі судді Клименко А.Я., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

26 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є студентом очної форми навчання магістратури Інституту принтмедіа і інформаційних технологій Московського політехнічного університету. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/5 частина з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, до закінчення сином навчання.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період його навчання в Московському політехнічному університеті, але не більше ніж до 23 років, починаючи стягнення з 26 вересня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, зменшивши розмір присуджених до стягнення аліментів до 1/10 частини доходу щомісячно.

У своїх доводах вказує на те, що син отримує стипендію, яка становить щонайменше 1 230 грн. 00 коп., а тому враховуючи стягнуті судом аліменти та наявність рівного обов'язку обох з батьків утримувати дитину, розмір отримуваного повнолітнім сином доходу майже в двічі буде перевищувати мінімальну заробітну плату в Україні. Зазначає, що він має незадовільний стан здоров'я та має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яку він також зобов'язаний утримувати

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній син сторін продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, перебуває на повному утриманні матері, а відповідач є особою працездатного віку та має можливість надавати сину таку допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 4).

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/5 частина від усіх видів його доходів, щомісячно на період навчання до 30 червня 2017 року, починаючи стягнення з 04 червня 2014 року.

Відповідно до довідки Федеральної державної бюджетної освітньої установи вищої освіти «Московський політехнічний університет», ОСОБА_3 навчається на 1 курсі бюджетної форми навчання в 2017/2018 начальному році за основною навчальною програмою, за напрямком підготовки магістратури в Інституті принтмедіа і інформаційних технологій Московського політехнічного університету Вищої школи друку і медіаіндустрії, строк навчання два роки: із 01 вересня 2017 року по 31 серпня 2019 року (а. с. 8).

ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 87).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно довідки Державного підприємства «Чернігівський військовий лісгосп» від 10 квітня 2018 року, сукупний дохід ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року склав 63 340 грн. 95 коп. (а. с. 89).

Тобто, майновий стан відповідача дозволяє сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання, що не спростовується також і самим відповідачем. ОСОБА_2 не погоджується лише з розміром присуджених до стягнення аліментів з підстав наявності у сина ОСОБА_5 самостійного доходу - стипендії, розмір якої начебто становить не менше 1 230 грн. 00 коп. щомісячно. На підтвердження своїх доводів відповідач посилається на наказ Федеральної державної бюджетної освітньої установи вищої освіти «Московський політехнічний університет» «Про встановлення розмірів стипендій студентам університету з 01 лютого 2018» від 31 січня 2018 року за №49-ОД.

Колегія суддів вважає, що даний наказ не є належним та допустимим доказом в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, окрім того відповідачем порушено порядок подання доказів суду.

Зокрема, частинами 1, 2 статті 131 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року) встановлено, що сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, до початку розгляду справи по суті даного наказу суду першої інстанції не надав, клопотань про їх витребування не заявляв та не обґрунтував поважності причин їх несвоєчасного подання. Окрім того, роздруківка наказу з мережі «Інтернет» не є належним доказом отримання ОСОБА_3 стипендії, оскільки не мітить підпису уповноваженої особи та не завірений печаткою установи.

Наданий ОСОБА_2 витяг-епікриз з медичної карти №84 стаціонарного хворого лише підтверджує проходження відповідачем лікування в період з 04.01.2016 року по 16.01.2016 року, але не підтверджує здійснення ним витрат на своє лікування в даний час, які в свою чергу перешкоджають йому сплачувати аліменти.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача - 1/5 частина від його доходів, не поставить відповідача в тяжке майнове становище, навіть при наявності на утриманні неповнолітньої дочки Юлії.

Таким чином, суд першої інстанції належно оцінив надані сторонами докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення, а тому скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик