БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1445/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк терміном в три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття за заповітом спадщини після померлої 03 липня 2016 року баби по материній лінії ОСОБА_3, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки має проблеми зі здоровям, не мав коштів на оформлення спадщини, не був обізнаний з новими положеннями спадкового законодавства, помилково вважаючи, що існування заповіту є фактичним прийняттям спадщини.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що даний позов поданий до ОСОБА_2 міської ради, оскільки на її території знаходиться спадкове майно.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується розпискою про одержання судової повістки, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, у встановлений судом строк відзиву на позов не подала, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність, не заперечує проти позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2016 року померла ОСОБА_3, яка з 01 серпня 2015 року по день смерті була зареєстрована та постійно проживала на повному державному утриманні в Любецькому психоневрологічному інтернаті, що знаходиться в с. Пересаж Ріпкинського району Чернігівської області. При житті 31 липня 2015 року ОСОБА_3 склала на користь ОСОБА_1 заповіт на все належне їй майно. У визначений законом строк ніхто зі спадкоємців, в тому числі й ОСОБА_1, відповідно до вимог ст.1268, 1269 ЦК України не прийняв спадщину. Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтва про смерть, заповіту, домової книги, довідками Любецького психоневрологічного інтернату №167 від 12.07.2016р. та ОСОБА_2 районної державної нотаріальної контори №1779 від 22.11.2018р.

Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким за ст.1220 ЦК України є день смерті особи.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з керівними розясненнями, викладеними в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справі щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, й лише при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом положень пункту 1.12 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. (чинного на час існування спірних правовідносин) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст.29 ЦК України; якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця; після смерті громадянина, який проживав у будинку-інтернаті для інвалідів, ветеранів, самотніх осіб та людей похилого віку, іншому закладі соціального призначення, місцем відкриття спадщини вважається місцезнаходження відповідного закладу.

З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобовязаний вирішити справу за тим зверненням особи, що предявлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Позивачем самостійно визначено коло учасників цивільного процесу у даній справі, зокрема, відповідачем зазначено ОСОБА_2 міську раду Чернігівської області, оскільки земельна ділянка, що має входити до складу спадкового майна померлої 03 липня 2016 року ОСОБА_3, знаходиться на території даного органу місцевого самоврядування.

Однак, як вбачається з довідки Любецького психоневрологічного інтернату №167 від 12.07.2016р. спадкодавиця ОСОБА_3 була зареєстрована і постійно проживала до своєї смерті у закладі соціального забезпечення - Любецькому психоневрлогічному інтернаті. В звязку з цим, уразі задоволення позову ОСОБА_1 в спосіб, у який він просить, до ОСОБА_2 міської ради Чернігівської області судом буде вирішено питання про інтереси осіб, яких не залучено до участі у справі, територіальної громади в особі відповідного органу місцевого самоврядування, де розташований вказаний заклад соціального забезпечення, а отже буде порушено її права, інтереси та, крім того, може бути вирішено питання про її обовязки. Ця обставина, за змістом п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови в позові.

Водночас позивач всупереч вимогам ч.1-3 ст.51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, або залучення у справі територіальної громади в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням Любецького психоневрлогічного інтернату як співвідповідача, не скористався, хоча суд у підготовчому засіданні зясовував це питання, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії.

При цьому, суд зважує і на ту обставину, що ще до подачі даного позову ОСОБА_1 був обізнаний про місце проживання спадкодавця, долучивши до заяви відповідну довідку.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 15, 16, 29, 1216-1223, 1268-1272 ЦК України, ст.2-4, 13, 19, 23, 51, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець