Р. С. З. № 22
У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

15 травня 2018 року суддя Маньківського районного суду, Черкаської області І.Д.Калієвський, розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка», в особі директора: Кізяєва Ігоря Олександровича до ОСОБА_3 про визнання договорів оренди землі б/н від 07.02.2004 року та 23.06.2009 року поновленими на той самий строк і на тих самих умовах,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання договорів оренди землі б/н від 07.02.2004 року та 23.06.2009 року поновленими на той самий строк і на тих самих умовах.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 7 лютого 2004 року між ОСОБА_4 та Товариством «Чорна Кам'янка» було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка площею 3,27 га. Право власності на дану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на землю серія НОМЕР_1. Державна реєстрація Договору 1 була проведена Чорнокам'янською сільською радою 7 лютого 2004 року, про що в книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок було вчинено запис на №30.

8 виконання п. 4.1.3 Договору 1 земельна ділянка була передана в користування, на підставі акту приймання - передачі земельної ділянки датованого 07.02.2004 року.

23 червня 2009 року між ОСОБА_5 та Товариством було укладено, договір оренди землі відповідно до якого в оренду Товариства передавалась земельна ділянка площею 6,37 га. Право власності на дану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на землю серія НОМЕР_1.

Державна реєстрація Договору 2 була проведена Маньківським РФ ЧРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 24.06.2009 року про що в державному реєстрі вчинено запис за №32.

Вказана земельна ділянка, відповідно акту приймання-передачі від 30.06.2009 року була передана в користування Товариству.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Ст. 626 ЦК України визначає, що договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 627 ЦКУ трактує, що відповідно ст. 6 ЦКУ, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом 792 ЦКУ майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законодавством в відносинах оренди землі в Україні, є земельний кодекс України, ЗУ «Про оренду землі» та інші підзаконні акти. Відповідно до ст. 93 ЗКУ право оренди - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Ст. 6 ЗК Закону говорить, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі.

За домовленістю сторін Договір 1 було укладено строком на 10 років (п. 3.1) з моменту набуття чинності, а Договір 2 - на 5 років (п. 8).

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент укладення та державної реєстрації договорів, договір оренди землі набирає чинності з дати його державної реєстрації

Отже за домовленістю сторін та в відповідності діючого на той час законодавства дія Договору 1 мала б припинитись - 7 лютого 2014 року, а дія Договору 2 мала б припинитись - 24 червня 2014 року.

В період дії правочинів між сторонами було укладено додаткові угоди до вчинених раніше правочинів.

Відтак 30 серпня 2010 року та 20 жовтня 2010 року було підписано додаткові угоди, згідно яких було внесено ряд змін, що стосувались зокрема розміру орендної плати, строку дії правочинів та ін.

Керуючись вимогами законодавства, як то ст. 210 Цивільного кодексу, вказані додаткові угоди, враховуючи форму та реєстрацію основних Договорів підлягали державній реєстрації, і вже після проведення такої реєстрації набирали законної сили для сторін.

Державна реєстрація додаткових угод була проведена 20.09.2012 року, про що в Державному реєстрі вчинено запис за №3440 та 20.12.2012 року, про що в Державному реєстрі вчинено запис за №4734. Отже, саме з цих дат сторони закріпили/прийняли на себе додаткові зобов'язання прописані додатковими угодами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2014 року спадкоємцем земельної ділянки за кад. НОМЕР_3 площею 3,27 га., є ОСОБА_3. Даний факт підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18339288 від 27.02.2014 року. Отже, спадкоємцем прав та обов'язків по Договору 1 є відповідач.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2015 року спадкоємцем земельної ділянки за кад. НОМЕР_5 площею 6,3674 га., є ОСОБА_3. Даний факт підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46119986 від 22.10.2015 року. Отже спадкоємцем прав та обов'язків по Договору 2 також є ОСОБА_3, тобто відповідач.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення Договору 1) передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором.

Аналогічні права також визначені в п. 40 Договору 2. Тобто сторонами правочинів було завчасно погоджено, що перехід прав власності на земельні ділянки не є причиною внесення змін або ж розірвання правочинів. Відповідно до ст. 148 і ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Права відповідача на земельні ділянки, в даному випадку є похідними та після переоформлення права власності позивач є правонаступником прав та обов'язків спадкодавців/орендодавців по основних договорах землі. Отже останній має дотримуватись домовленостей взятих спадкодавцями відповідно договорів оренди землі.

Переоформивши право власності та тим самим приступивши до виконання умов Договорів, ОСОБА_3, при огляді укладених додаткових угод виявила та заявила, що підписи в вчинених додаткових угодах виконані не самими спадкодавцями, а іншою(ми) особою(ми).

Після чого ОСОБА_3, в лютому 2016 року було подано відповідну позовну заяву до Маньківського районного суду Черкаської області з вимогою визнання недійсними додаткових угод від 30 серпня 2010 року та 20 жовтня 2010 року до основних договорів оренди землі.

В результаті судового розгляду постановою Апеляційного суду Черкаської області по справі №701/112/16-ц (апел. провадження 22-ц/793/470/18) в задоволенні апеляційної скарги Товариству було відмовлено (додаємо текст постанови, взятий з сайту єдиного державного реєстру судових рішень www.reyestr.court.gov.ua по причині того, що на момент подачі позовної заяви копія рішення з Апеляційного суду Черкаської області з печаткою та підписом суддів на адресу Товариства не надійшла).

При цьому варто зазначити, що ОСОБА_3, в суді не ставила питання недійсності основних Договорів оренди землі укладених самими орендодавцями (спадкодавцями ОСОБА_3.), легітимність їх не оспорювала, а отже визнавала останні.

Цивільним кодексом України передбачено два випадки пролонгації договору найму (оренди): ч. 1 ст. 764 ЦКУ і ч. 1 ст. 777 ЦКУ.

Так, за змістом положень ч. 1 ст. 764 ЦК якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений.

Аналогічні підстави поновлення договорів оренди землі передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка конкретизує порядок такої пролонгації.

В ч. 6 вказаної вище ст. 33 Закону вказано, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Тобто для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: - орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; - орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; - відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; - сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Правомірність думки Товариства з наведеного підтверджується висновком зробленим в постанові від 14.01.2015 року Вищого господарського суду України по справі №911/2526/14. В даній постанові ВГСУ вказує про те, « ...що приписи статті 33 Закону України «Про оренду землі», які надають орендарю переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк, мають тлумачитись у сукупності із положеннями усієї статті, є незаконними, оскільки із наведеної норми права вбачається, що законодавчо відокремлено право на укладення договору оренди на новий строк шляхом укладення додаткової угоди, яке має бути реалізовано до спливу строку договору оренди землі, що закріплено у ч. 1-5 цієї норми, від права вважати продовженим договір оренди землі у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цього договору оренди, визначене у інших частинах цієї статті...».

Отже, враховуючи, що на даний час (рішенням суду від 03.05.2018 року) додаткові угоди до основних договорів визнані недійсними, проте сторонами приймається виконання умов правочинів, з часу закінчення дії договорів пройшло більше місяця (2014 року) в розумінні передбаченого ст. 33 Закону для укладення додаткової угоди, Товариство просить суд поновити договірні відносини по укладеним договорам оренди землі в судовому порядку.

П. 3.5 Договору 1 визначає, що в разі якщо жодна зі сторін не заявить клопотання про розірвання договору за два місяці до його закінчення, він продовжується на той же самий термін і на тих самих умовах.

Отже, як законодавчо, так і сторонами правочинів визначені процедура та право поновлення договорів оренди землі за наявної мовчазної згоди. Ст. 202 Цивільного кодексу України визначає правочин, як дію особи спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Дані вимоги було дотримано при укладенні Договорів оренди землі.

Ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» зазначає про те, що договір оренди землі укладається у письмовій формі, тобто дана стаття встановлює письмову форму договору оренди землі.

Ч. 2 ст. 207 ЦК України визначає поняття письмової форми правочину (зокрема і договору оренди землі) - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

В разі невизнання орендних відносин або ж небажання продовжувати їх дію ОСОБА_3, мала змогу заявити про таке бажання в письмовому порядку в строки та в спосіб передбачений законодавством та домовленостями сторін або ж в уже раніше ініційованому судовому спорі. Натомість орендар в подальшому використовує земельну ділянку в своїй господарській діяльності, а орендодавець приймає таке використання отримуючи відповідну орендну плату та не надав заперечень, в термін передбачений Законом та домовленостями сторін.

Як доказ виконання умов договору надаємо довідку за вих. №572 від 07.05.2018 року про нараховану та виплачену орендну плату за період 2014 - 2017 р.р., а також відомості та поштові перекази на отримання орендної плати за вказаний період. Відповідним доказом користування/обробітку служать подорожні листи тракторів, які доводять проведення сільськогосподарських робіт на полях, в яких знаходяться вказані земельні ділянки та довідки Товариства за вих. №566 від 04.05.2018 року та №567 від 04.05.2018 року які класифікують поля відповідно класифікатору полів Товариства.

Згідно ст. 27 ЗУ «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу

Ст. 253 ЦКУ визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події з якою пов'язано його початок. Ст. 257 визначає загальну позовну давність тривалістю в три роки.

Враховуючи, що на даний час основні договори закінчили свою дію в 2014 року (тобто більше трьох років тому), але фактично сталося це та дізналось про це Товариство - 3 травня 2018 року (день винесення рішення апеляційним судом), в разі встановлення судом пропущеного Товариством строку для звернення до суду за захистом законних прав та інтересів, просимо поновити їх з підстав наведених вище, в зв'язку з настанням обставин незалежних від волі позивача.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Позивач повідомляє, що оригінали додаткової угоди від 30.08.2010 року укладеної між ОСОБА_4, та ТОВ «Чорна Кам'янка» до договору оренди землі від 07.02.2004 року та додаткової угоди від 20.10.2010 року укладеної між ОСОБА_5 та ТОВ «Чорна Кам'янка» до договору оренди землі від 23.06.2009 року, копії яких долучені Товариством до позовної заяви, знаходяться в матеріалах судової справи №701/112/16-ц, що і змусило позивача звернутися з даним позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п'яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 4 ст. 19 ЦПК України для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні призначене загальне позовне провадження.

Керуючись ч. 7 ст. 7, ст. 11, ч. 8 ст. 43, ст. ст. 44, 49, 53, 71, 83, 84, 85, 86, 91, 93, 95, 183, 185, 187, 189, 190-193, 196, 199, 257, ч. 2 ст. 261, ст. ст. 272, 353-355 ЦПК України, п. 8 ч. 11, 15.5 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження в цивільній справі №701/409/18-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорна Кам'янка», в особі директора: Кізяєва Ігоря Олександровича до ОСОБА_3 про визнання договорів оренди землі б/н від 07.02.2004 року та 23.06.2009 року поновленими на той самий строк і на тих самих умовах.

Розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження.

Почати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Проведення підготовчого засідання призначити на 31 травня 2018 року о 9 годині 00 хвилин в Маньківському районному суді Черкаської області (вул. Соборна, 8, смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області).

Роз'яснити учасникам справи право на підставі ч. 7 ст. 7 ЦПК України, звернутись до суду з клопотанням про проведення розгляду справи у закритому судовому засіданні з метою запобігання розголошенню відомостей про інтимні чи інші особисті сторони життя учасників справи.

Учасникам справи надіслати копії ухвали про відкриття провадження у справі (в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення) протягом двох днів з дня її складення у відповідності до ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідачу та третім особам разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі одночасно надіслати копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Встановити строк відповідачу для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали.

Зобов'язати відповідача одночасно із надісланням (наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копії такого відзиву та доданих до нього документів позивачу, а також третім особам.

У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити: найменування (ім'я) позивача і номер справи; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності; у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. До відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідачу для надання зустрічного позову встановити строк до 31 травня 2018 року.

Третім особам для надання суду пояснень щодо позову або відзиву та доказів встановити строк до 31 травня 2018 року, попередивши, що у разі їх ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У поясненнях третьої особи щодо позову або відзиву третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, викладає свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову. Пояснення третьої особи підписуються третьою особою або її представником. До пояснень третьої особи застосовуються тотожні для відзиву правила.

Учасники справи мають право надати відповідь на пояснення третіх осіб, свої письмові пояснення щодо відповіді на відзив - до закінчення підготовчого провадження.

Роз'яснити учасникам справи їх право на поставлення в першій заяві по суті справи, що ними подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов'язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за п'ять днів до підготовчого засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. У заяві свідка зазначаються ім'я (прізвище, ім'я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти (за наявності), відповіді на питання щодо обставин справи, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань. Якщо поставлене запитання пов'язане з наданням відповідних доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом з наданням заяви свідка надає копії відповідних письмових чи електронних доказів. Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, над якою встановлено опіку чи піклування, член сім'ї або близький родич цих осіб), які можуть тягнути юридичну відповідальність для нього або таких членів сім'ї чи близьких родичів. Особа, яка відмовляється давати показання, зобов'язана повідомити причини відмови. Також учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи;якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов'язати учасника справи надати відповідь.

Попередити учасників справи, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів); зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, що вимагаються цим Кодексом. Вимога вказати в заяві по суті справи, скарзі, заяві, клопотанні або запереченні ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України стосується лише юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України. Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Учасник справи має право додати до письмової заяви, клопотання проект ухвали, постановити яку він просить суд. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Роз'яснити учасникам справи, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане відповідачем, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв'язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання.

Забезпечення доказів судом проводиться за правилами, встановленими ст. ст. 116-119 ЦПК України.

Попередити учасників справи про недопустимість зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; умисного неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі, тощо.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Уразі, якщо подання скарги, заяви, клопотання буде визнане зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud2312.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку лише щодо порушення правил підсудності. В іншій частині заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Маньківський районний суд Черкаської області до апеляційного суду Черкаської області у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Суддя І.Д.Калієвський