Провадження №2/521/1122/18
18 квітня 2018 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - Плавича І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Коваль Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач вказувала, що на підставі договору купівлі-продажу вона є власником квартири АДРЕСА_1
Позивач зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою. Крім того, за вказаною адресою зареєстрована її донька - ОСОБА_2
Позивач свідчить, що відповідач ОСОБА_2 більше року за відповідною адресою не проживає, але в позасудовому порядку не здійснила необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У зв'язку з викладеними обставинами та з огляду на те, що ОСОБА_1 змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг, виходячи з кількості зареєстрованих осіб за даною адресою, позивач звернулась в суд з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1
Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з'явилась, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши відповідний позов, письмові докази, що були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову - виходячи з наступного.
Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до дублікату договору купівлі-продажу №3-3724 від 07 червня 1995 року, засвідченого державним нотаріусом Одеського державного нотаріального архіву ОСОБА_4, ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1.
Згідно з довідкою №28 від 12 липня 2012 року, виданої ЖКС «Київський -3», за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, 1965 року народження, - з 1995 року, ОСОБА_5, 1987 року народження, - з 2004 року.
Відповідно до листа КП «БТІ Одеської міської ради» №484732.36.17 від 18 травня 2017 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу,засвідченого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 07 червня 1995 року, р. №3-3724.
Також, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 червня 2017 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1
Як свідчать акти про не проживання особи за місцем реєстрації від 20 червня 2017 року, 11 вересня 2017 року, 01 лютого 2017 року, засвідчені комісією правління ЖБК «Київський -3» ОСОБА_5 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з січня 2016 року.
Також, відповідно до довідки, виданої головою правління ЖБК «Київський-3» 03 листопада 2017 року, на даний час ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає .
Згідно з листом КУ «Міська клінічна лікарня №1» №118 від 15 березня 2018 року ОСОБА_2 до установи за медичною допомогою не зверталась, в електронному регістрі населення не значиться.
Виходячи з наведеного, судом встановлено що відповідач не проживає за вказаною адресою понад одного року.
Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
В силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених судом фактів, ОСОБА_2 втратила право користування відповідним житловим приміщенням.
Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.
Як роз'яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 640,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1) такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1)на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) суму оплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.