Справа № 344/526/18
Провадження № 2/344/2125/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м.Івано-Франківськ Івано-Франківський міський суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Островського Л.Є.

секретаря с/з: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про втрату права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про втрату права користування жилим приміщенням в квартирі №29 по вул. Гната Хоткевича, 44, корпус 5, що в м.Івано-Франківську. В даному будинку зареєстровані позивач, і її мати та батько: ОСОБА_5 Онуфрієвна та ОСОБА_6. Крім них у квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_4 сестра позивачки. Позивач зазначила, що відповідачка з 1994 року не проживає у даній квартирі. Позивач має намір продавати вказану квартиру, однак потрібно, щоб всі особи, які в ній зареєстровані були зняті з реєстрації. На даний час відповідачка знаходиться за межами Івано-Франківська, тому самостійно цього зробити не може. На підставі наведеного просила суд визнати ОСОБА_4 такию, що втратила право користування житловим приміщеням в квартирі №29 по вул. Гната Хоткевича, 44, корпус 5, що в м.Івано-Франківську.

Позивач в судове засідання не з'явилась, однак її представник подав суду заяву про слухання справи без їх участі, просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про визання пзову. Просила слухання справи проводити без її участі, щодо задовллення позову не заперечила.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири №29 по вул. Гната Хоткевича, 44, корпус 5, що в м.Івано-Франківську.

Право приватної власності на вказану квартиру підтверджується копією договору дарування від 09.01.2018 р. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №110117709 від 07.01.2018 року( а.с.6,11).

Також у спірній квартирі зареєстрована відповідачка - ОСОБА_4 та мати та батько позивачки: ОСОБА_5 Онуфрієвна та ОСОБА_6, про що свідчить довідка з будинкової книги про реєстрацію та склад сімї ( а.с.7).

Згідно метеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 з 1994 року не проживає у даній квартирі.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав.

Враховуючи вище наведене, оскільки відповідач не проживає у квартирі №29 по вул. Гната Хоткевича, 44, корпус 5, що в м.Івано-Франківську понад строки встановлені законодавством, тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до ст. 71,72,150,156 ЖК України, ст. ст. 29, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 76, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про втрату права користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №29 АДРЕСА_1, що в м.Івано-Франківську та зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Островський Л.Є.