Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 712/13432/17

провадження № 61-10872св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересовані особи: Черкаська обласна державна адміністрація, Київська обласна державна адміністрація,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2017 року у складі головуючого судді Пироженко В. Д. та постанову апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою, у якій просила встановити факт, що на момент аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року вона проживала та перебувала в м. Прип'ять Чорнобильського району Київської області та факт її евакуації із зони відчуження 27 квітня 1986 року.

Заява мотивована тим, що вона у грудні 1974 року разом із своєю матір'ю переїхала проживати до містаПрипять Чорнобильського району Київської області. У 1983 році вона поступила на денну форму навчання до філії Московського енергетичного інституту у м. Смоленську - освітньої установи вищої професійної освіти і науки Російської федерації.

Проте у січні 1986 року ОСОБА_4 подано заяву про реєстрацію 03 травня 1986 року шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Прип'ять Чорнобильського району Київської області. Для підготовки до реєстрації шлюбу вона 15 квітня 1986 року приїхала в місто Прип'ять, тому вважала, що перебувала у зоні відчуження на час Чорнобильської катастрофи.

Встановлення даного факту має для ОСОБА_4 юридичне значення, тому просила заяву задовольнити.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року, відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Ухвала суду першої інстанції, з висновками якої погодився й суд апеляційної інстанції, мотивована тим, що законом визначено позасудовий порядок, на підставі якого особа підтверджує факт евакуації із зони відчуження внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС в певний період. У разі незгоди із рішенням відповідного органу в установленні факту евакуації внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, заявник має право оскаржити його в установленому законом порядку.

У лютому 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та заяву задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що протоколом засідання Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації від 31 серпня 2017 року № 191 не підтверджено її проживання (перебування) у м. Прип'ять на момент аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року та евакуації у встановленому порядку. Проте зазначене рішення комісії спростовується показаннями свідка та випискою з домової книги житлово-експлуатаційної контори. Висновок судів про наявність іншого (позасудового) порядку підтвердження факту евакуації з зони відчуження внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС є необґрунтованим. Встановлення такого факту породжує юридичні та правові наслідки для заявника, оскільки потрібне для підтвердження статусу особи, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження, а не особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

05 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 256 ЦПК України (у редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії) у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Законом визначено інший порядок підтвердження статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році.

Відповідно до пункту 12 постанови Кабінету міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

У разі незгоди з відповідним рішенням комісії, громадянин має право звернутись до суду.

Судами установлено, що ОСОБА_4 просила встановити факт проживання та перебування на момент Чорнобильської катастрофи в м. Прип'ять Чорнобильського району Київської області та факт евакуації її із зони відчуження 27 квітня 1986 року, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення.

Разом з тим, ОСОБА_4 зазначає, що протоколом засідання Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році не підтверджено її проживання (перебування) у м. Прип'ять на момент аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року та евакуації 27 квітня 1986 року у встановленому порядку.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 256 ЦПК України (у редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії) у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат