Справа №621/1053/18
Пр. №2/621/855/18
20 грудня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Шахової В.В.,
за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні в заочному порядку цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди,
Учасники справи в судове засідання не з'явились.
Від представника позивача ОСОБА_6 до суду надійшла заява про проведення судового розгляду без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні про отримання ним судової кореспонденції. Причин неявки суду ОСОБА_2 не повідомив, відзиву на позов не надав.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи позицію представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до постанови Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2016 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу за допущену з його вини ДТП 26.05.2016 року о 15-30 год. з автомобілем марки ВМW Х6 під керуванням ОСОБА_4 (а.с. 12 - 13)
31.05.2016 року ОСОБА_4 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП, яка відбулась 26.05.2016 року. (а.с. 6 - 7)
29.08.2016 року ОСОБА_5 з метою отримання відшкодування звернулась до МТСБУ з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7659335 на автомобіль НОМЕР_1 (термін дії з 22.04.2016 року по 21.04.2017 рік). (а.с. 14 - 15)
З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП відповідач ОСОБА_2 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Крім того, згідно платіжного доручення № сф-0000236 від 10.08.2016 року МТСБУ сплатило ТОВ «Незалежна експертна компанія» послуги аварійного комісара в розмірі 578 грн. 32 коп. (а.с. 43)
22.12.2017 року МТСБУ направило відповідачу вимогу, в якій запропонувало в добровільному порядку компенсувати понесені Бюро витрати, яка залишилась без відповідного реагування.
Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент вчинення ДТП, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
У пункті 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Деліктне зобовязання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобовязання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обовязок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.
При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обовязку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобовязання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).
Первісне (основне) деліктне зобовязання та зобовязання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.
ОСОБА_7 України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобовязанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обовязкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобовязанні.
Отже, з урахуванням зазначеного та з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобовязання і фактично день припинення цього зобовязання належним виконанням день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобовязанні).
Судом встановлено, що на день скоєння ДТП ОСОБА_2 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина встановлена постановою Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2016 року.
Згідно із частиною шостою статті 261 ЦК України за регресним зобовязанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання.
Як вбачається з матеріалів справи, основне зобовязання позивач виконав 17.10.2016 року, що підтверджено копією платіжного доручення, а позов до суду був поданий засобами поштового звязку та зареєстрований в суді 04.05.2018 року, тобто у межах трирічного строку, встановленого частиною шостою статті 261 ЦК України.
Щодо стягнення 578 грн. 32 коп. витрат на послуги аварійного комісару (а.с.42-43), суд вважає, що витрати позивача з оплати послуг аварійного комісару не входять до суми виплаченого позивачем страхового відшкодування, а є витратами, пов'язаними з господарською діяльністю МТСБУ.
З огляду на викладене, підстави для їх відшкодування за рахунок відповідача в порядку підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні.
Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (97,00%) до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 261, 1191 ЦК України, ст. ст. 1, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд ,
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати зі сплати судового збору у розмірі 1709 (одна тисяча сімсот дев'ять) грн. 14 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено та підписано 20.12.2018 року.
Головуючий: В.В. Шахова