Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 175/1205/16

провадження № 61-11905св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - кредитна спілка «Перше кредитне товариство»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Озерянської Ж. М. від 27 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Бараннік О. П., Пономарь З. М., Посунся Н. Є., від 06 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року кредитна спілка «Перше кредитне товариство» (далі - КС «Перше кредитне товариство») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 01 вересня 2008 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 7 323,64 грн, строком на 36 місяців з моменту отримання, тобто до 01 вересня 2011 року, зі сплатою пені у розмірі 0,164 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів.

Відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23 березня 2016 року, становить 38 656,74 грн.

З урахуванням зазначеного, КС «Перше кредитне товариство» просила стягнути з ОСОБА_4 на користь КС «Перше Кредитне Товариство» заборгованість за кредитним договором від 01 вересня 2008 року в розмірі 38 656,74 грн, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 730,48 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5 733,86 грн, заборгованості з пені за прострочення платежів у розмірі 31 192,40 грн, а також судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року позов КС «Перше Кредитне Товариство» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Перше Кредитне Товариство» заборгованість за кредитним договором від 01 вересня 2008 року в розмірі 8 356,16 грн, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 730,48 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5 733,86 грн, заборгованості з пені за прострочення платежів у розмірі 891,82 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд дійшов висновку про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Також судом апеляційної інстанції зазначено, що відповідач не заперечував факт отримання кредиту в КС «Перше Кредитне Товариство» та погашення заборгованості за вказаним кредитним договором до 30 вересня 2010 року, тому безпідставними є доводи відповідача про те, що підпис у кредитному договорі, додатку до нього та анкеті йому не належить.

Оскільки за домовленістю сторін кредитного договору збільшено строк позовної давності, а саме встановлено строк позовної даності тривалістю 10 років, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом та відсоткам.

У травні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що, хоча він отримав кредит у позивача, підпис у кредитному договорі, додатку до нього та анкеті йому не належить, Також вказував на те, що суд безпідставно не застосував строк позовної давності, про застосування якого він заявив у суді першої інстанції.

У серпні 2017 року КС «Перше Кредитне Товариство» подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржувані судові рішення без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що 01 вересня 2008 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в національній валюті у розмірі 7 323,64 грн, строком на 36 фактичних місяців від дати надання кредиту з умовою щомісячної сплати процентів за користування кредитом визначеної відповідно до пункту 3.1 кредитного договору, зі сплатою відсотків у розмірі 0,164 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, розмір заборгованості позичальника за кредитним договором від 01 вересня 2008 року станом на 23 березня 2016 року становить 38 656,74 грн, що складається із: заборгованості за кредитом - 1 730,48 грн, заборгованості за відсотками - - 5 733,86 грн, заборгованості з пені - 31 192,40 грн.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

До правовідносин, що виникли за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені (а. с. 27-29).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду і починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Установивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості, а саме: заборгованості за кредитом, відсоткам та пені за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду.

Доводи ОСОБА_4 про те, що підпис у кредитному договорі, додатку до нього та анкеті йому не належить, не підтверджується будь-якими доказами, а тому з урахуванням презумпції чинності правочину, колегія суддів вважає їх безпідставними. Крім того, суд апеляційної інстанції надав їм оцінку, вказавши, що відповідач не заперечував факт отримання кредиту в КС «Перше Кредитне Товариство» та погашення заборгованості за вказаним кредитним договором до 30 вересня 2010 року.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не застосував строк позовної давності є безпідставними, оскільки суд за заявою відповідача застосував строк позовної давності до вимог про стягнення пені, інших вимог заява відповідача не містить (а. с. 27-29).

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта