Справа № 562/1966/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в приміщенні суду м.Здолбунів цивільну спpаву за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в подальшому уточнили. Свої вимоги мотивували тим, 21.07.2008 року між приватним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н (заява позичальника). Згідно з умовами договору Банком передано Відповідачу кредитну карту зі строком дії до 07/12, з встановленим кредитним лімітом на суму 500,00 грн. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь банку суму заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст.257 ЦК України з 29.05.2015 року по 29.05.2018 року у розмірі 7155,75 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання представник позивача не зявився. В поданій суду заяві позов просить розглянути без участі представника, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовільнити їх.

Відповідач в судове засідання не зявився. В заяві поданій суду справу просить розглянути без його участі та відмовити з задоволенні позову. Крім того, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Позивачем не надана до суду Памятка клієнта, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг, разом із заявою, та у якій сторонами договору погоджуються такі істотні умови договору (у разі відсутності їх визначення у заяві), як: строки і порядок погашення за кредитом в тому числі і розмір та порядок нарахування щомісячного платежу у разі встановлення мінімального обовязкового платежу, вид та строк дії кредитної картки. Також позивачем не надані погоджені сторонами Тарифи договору і копія самої платіжної картки з визначеною датою строку дії. Останнім днем строку дії кредитної карти є липень 2012 року, яка і визначена кінцевою датою для здійснення ним останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту. Звертає увагу на те, що до уточненої позовної заяви не долучено будь-яких належних та допустимих доказів, які б засвідчували термін дії кредитної картки, яка видавалася йому у липні 2008 року. Крім того наголошує, що він не отримував жодних інших карток, в тому числі і пролонгованих і не здійснював погашення даного кредиту у липні 2015 року. Відповідач також надав письмову заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначив, що позивач виходить за межі строку позовної давності. Просив також відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_2 надіслала відповідь на відзив відповідача, в якому зазначила, що при укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Щодо ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг: позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 21.07.2008 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що він згідний з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Щодо строку позовної давності зазначили, закінчення строку договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення. За умовами договору щомісячні платежі нараховуються до моменту погашення кредиту, який не погашений,- а отже є всі підстави стягнути несплачені, але нараховані суми щомісячних платежів у межах трирічного строку позовної давності. Зауважили, що згідно виписки по рахунку, відповідач належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те що він знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором. Просили суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.07.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (яке 21 травня 218 року змінило назву на АТ КБ ПриватБанк)та ОСОБА_1 був укладений Договір № б/н (заява позичальника). Згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 07/12, з встановленим кредитним лімітом на суму 500,00 грн., зі сплатою відстоків 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

За розрахунком позивача у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором розмір простроченої заборгованості ОСОБА_1 по кредиту перед АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до детального розрахунку станом на 29.05.2018 року складає 474,89 грн., а заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період з 29.05.2015 року по 29.05.2018 року 7155,75 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК. України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. ОСОБА_3 Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на наведене суд зробив висновок про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором відсотки до повного погашення заборгованості за кредитом у цій цивільній справі з огляду на те, що договором встановлений кінцевий термін повернення кредитного договору, що відповідає строку дії картки, а тому після його закінчення банк мав право просити стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла в межах строку кредитування.

За таких підстав враховуючи, що спірним договором б/н від 21.07.2008 року встановлений кінцевий термін повернення кредитного договору, що відповідає строку дії карти (а саме: як зазначено у позові 07/12), то немає підстав для нарахування відсотків за період після липня 2012 року, тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за період з 29.05.2015 року по 29.05.2018 року у розмірі 7155,75 грн. є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст.2, 10-13, 81,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Акціонерному товариству КБ «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21 липня 2008 року відмовити.

Рішення може бути оскарженим в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в Рівненський апеляційний суд через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя