Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 705/1836/15-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (головуючого), Антоненко Н. О., Журавель В. І.(суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П. касаційну скаргу ОСОБА_6 - представника ОСОБА_7 задовольнив частково. Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року скасував. Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року залишив в силі.
При цьому колегія суддів зробила висновок, що: «[…] виконавчі документи у виконавчих провадженнях були повернені стягувачу у зв'язку з надходженням заяви стягувача про повернення без виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 426 826,99 грн та боргу в розмірі 1820 грн, а тому правові підстави для стягнення виконавчого збору з ОСОБА_7 відпали».
Не можу погодитися із цим рішенням колегії суддів з таких мотивів.
1. Суди встановили, що 01 березня 2016 року до Уманського МВ ДВС надійшли заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про повернення без виконання виконавчих листів № 2-1433/11 від 09 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 426 826,99 грн та боргу в сумі 1 820 грн.
Виконавчі документи у виконавчих провадженнях були повернені стягувачу відповідно до постанов державного виконавця від 09 березня 2016 року у виконавчому провадженні № 38442611 і від 17 березня 2016 року у виконавчому провадженні № 38442494 з посиланням на пункт 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.
21 березня 2016 року головний державний виконавець Уманського МВ ДВС Уманського МР ВДВС в Черкаській області виніс дві постанови про відкриття виконавчого провадження № 50577298 на підставі постанови від 23 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 38442611 про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави виконавчого збору в сумі 242 682,69 грн та № 50577008 на підставі постанови від 23 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 38442494 про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави виконавчого збору в сумі 182,00 грн.
2. Згідно частини шостої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржених постанов) у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.
2.1. Тлумачення частини шостої статті 28, пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржених постанов) свідчить, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржених постанов), зокрема, за заявою стягувача, не звільняє боржника від сплати виконавчого збору. Тому, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець відкриває виконавче провадження про стягнення виконавчого збору.
3. Висновок колегії суддів про те, що судове рішення, на підставі якого видано виконавчі листи та відкрито виконавчі провадження, скасовано, у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості, як з поручителя відмовлено у зв'язку з припиненням поруки, не впливає на правомірність оскаржених постанов державного виконавця, оскільки вони винесені на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржених постанов) - заяви стягувача про повернення без виконання виконавчих листів, а не на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржених постанов) - закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа.
3.1. Тому правових підстав у суду першої інстанції для застосування частини п'ятої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржених постанов) не було.
4. За таких обставин касаційну скаргу слід було залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.
Суддя В. І. Крат