РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 558/400/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/266/18

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Феха Т.С.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 29 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та усунення перешкод в користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про постановлення додаткової ухвали в цивільній справі № 558/400/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та усунення перешкод в користуванні майном.

В обґрунтування поданої до суду заяви позивач ОСОБА_2 посилається на те, що ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 20.12.2017 затверджено мирову угоду сторін в цивільній справі № 558/400/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та усунення перешкод в користуванні майном.

Однак, зазначає, що в тексті мирової угоди від 20 грудня 2017 року, складеної сторонами по справі та їх представниками, та у вказаній ухвалі суду від 20 грудня 2017 року про затвердження мирової угоди не зазначено у складі 60/100 частки позивача ОСОБА_2 сарай «В», що розташований на належній їй земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, призначення якої - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Умовами мирової угоди не було передбачено зменшення частки позивача на господарську будівлю сарай «В».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37678243 від 18 травня 2015 року зареєстровано об'єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1, складовими частинами якого є прибудова «а», прибудова «а1», літня кухня «Б», сарай «В», льох «Д», вбиральня «Г», колодязь «Ж», загорожа №1, загорожа №2.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_2 - 60/100 частки та відповідачу ОСОБА_3 - 40/100 частки.

У позовній заяві позивач ОСОБА_2 просила виділити їй 60/100 частки житлового будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі сарай «В».

Згідно з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 50/3 від 22 вересня 2017 року житловий будинок АДРЕСА_1, має два окремих входи та є можливим розподіл будинку з виділенням двом співвласникам 60/100 та 40/100 часток, зокрема співвласнику частка якого складає 60/100 підлягають виділу в натурі приміщення у житловому будинку - №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, вхідні східці «а3», літня кухня «Б», сарай «В», погріб «Д», вбиральня, колодязь «Ж», ? частини огорожі №1, ? частини огорожі № 2.

З вказаних підстав у поданій до суду заяві позивач ОСОБА_2 просила постановити додаткову ухвалу про затвердження мирової угоди між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 у справі № 558/400/16-ц на умовах: 1) виділити ОСОБА_2 в натурі сарай позначений літерою «В»; 2) ОСОБА_3 визнає позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про виділ їй у натурі сараю позначеного літерою «В»; 3) ОСОБА_3 зобов'язується звільнити сарай, позначений літерою «В».

Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 29 серпня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про постановлення додаткової ухвали у цивільній справі № 558/400/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та усунення перешкод в користуванні майном, відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає. що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо її законності та обґрунтованості.

Зазначає про те, що виявивши під час постановлення ухвали суду від 20.12.2017 розбіжності в позовній заяві, заяві про зменшення позовних вимог і в укладеній сторонами мировій угоді. Суд першої інстанції для з'ясування зазначених обставин вправі був не приймати рішення, постановити ухвалу про поновлення судового розгляду.

Вказує, що висновок суду першої інстанції, що постановлення додаткової ухвали у справі є можливим лише у разі надходження до суду спільної заяви сторін та додаткової мирової угоди, погодженої та підписаної сторонами у справі, не відповідає обставинам справи і суперечить положенням ЦПК України.

З цих підстав, просив скасувати ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 29.08.2018 і направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви позивача про постановлення додаткової ухвали суду про затвердження мирової угоди у справі №558/400/16-ц.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_3 зазначає, що не погоджується із змістом апеляційної скарги, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Зазначає, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок. Жодна з умов мирової угоди від 20.12.2017, затвердженої ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області 20.12.2017, не передбачає перехід до позивача ОСОБА_2 сарая позначеного літерою "В".

На підставі наведеного, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, причин неявки не повідомили, тому колегія суддів вважає за можливе продовжити розгляд за їх відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала суду від 20.12.2017 постановлена на підставі укладеної сторонами мирової угоди та повністю відповідає умовам мирової угоди, що були узгоджені сторонами по справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, вимоги якої змінила (зменшила) під час розгляду справи, та згідно якої просила виділити їй в натурі належну 60/100 частку житлового будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1, а саме: коридор 2-1 площею 3,8 кв.м., санвузол 2-2 площею 3,3 кв.м., кухня 2-3 площею 11,6 кв.м., коридор 2-4 площею 5,8 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 8,3 кв.м., житлова кімната 2-6 площею 20,1 кв.м., житлова кімната 2-7 площею 12,8 кв.м., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м.; а також літню кухню позначену літерою «Б», сарай - «В», погріб - «Д», вбиральню - «Г», колодязь - «Ж», ? огорожі №1, ? огорожі №2.

Крім того, позивач ОСОБА_2 просила зобов'язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком шляхом виселення його з виділеної їй у натурі частки житлового будинку АДРЕСА_1, звільнення господарських будівель та передачі позивачеві в користування літньої кухні «Б», сараю «В», льоху «Д», а також зобов'язати відповідача ОСОБА_3 повернути позивачеві ОСОБА_2 самовільно зайняті земельні ділянки по АДРЕСА_1, кадастрові номери яких НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

В судовому засіданні 20 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 зробили спільну заяву і надали до суду укладену та підписану мирову угоду, оскільки сторонами в добровільному порядку вирішені спірні питання по вищевказаній цивільній справі, просили прийняти та затвердити мирову угоду, а провадження по справі закрити.

За умовами мирової угоди, що укладена 20 грудня 2017 року, сторони дійшли згоди про те, що ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3, представники відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, адвокат ОСОБА_6, у відповідності до положень ст. 207 ЦПК України, досягли мирової угоди, на наступних умовах:

1. ОСОБА_2 виділяється у натурі 60/100 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а саме: коридор 2-1 площею 3,8 кв.м., санвузол 2-2 площею 3,3 кв.м., кухня 2-3 площею 11,6 кв.м., коридор 2-4 площею 5,8 кв.м., житлова кімната 2-5 площею 8,3 кв.м., житлова кімната 2-6 площею 20,1 кв.м., житлова кімната 2-7 площею 12,8 кв.м., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м.; літня кухня позначена літерою «Б», погріб - «Д», вбиральня - «З», колодязь - «Ж», ? огорожі №1, ? огорожі №2.

2. ОСОБА_3 визнає позовні вимоги ОСОБА_2 про виділ ОСОБА_2 у натурі 60/100 спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, а саме: коридору 2-1 площею 3,8 кв.м., санвузла 2-2 площею 3,3 кв.м., кухні 2-3 площею 11,6 кв.м., коридору 2-4 площею 5,8 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-6 площею 20,1 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 12,8 кв.м., загальною площею 65,7 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м.; літньої кухні позначеної літерою «Б», погріб - «Д», вбиральні - «З», колодязя - «Ж», ? огорожі №1, ? огорожі №2.

3. ОСОБА_3 зобов'язується звільнити приміщення у житловому будинку та господарські будівлі, вказані в пункті 1 даної угоди.

4. Для перетворення в окремо ізольовані квартири будинку ОСОБА_2 закладає дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 2-4 житлового будинку, а ОСОБА_3 зобов'язується не чинити перешкод ОСОБА_2 у виконанні робіт по закриттю дверного прорізу.

5. ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за відступ від ідеальної частки, визначеної за варіантом №3 висновку судової будівельно-технічної експертизи №50/3 від 22 вересня 2017 року.

6. ОСОБА_3 зобов'язується не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні земельними ділянками, належними ОСОБА_2, кадастрові номери яких - НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року затверджено мирову угоду сторін на вказаних вище умовах та провадження у справі закрито, оскільки встановлено добровільність укладеної сторонами мирової угоди.

Зазначена ухвала набрала законної сили.

Постановляючи ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що підстав для ухвалення додаткового рішення, передбачених ст. 270 ЦПК України, немає.

Такий висновок не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З матеріалів справи вбачається, що в даній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, про виділ частки у спірному житловому будинку в натурі, позивач від своїх позовних вимог, зокрема, щодо виділення їй у власність господарської будівлі позначеної на плані домоволодіння, як сарай «В - не відмовлялась. Провадження в справі саме до цієї вимоги - не закривалось. Отже, спір в цій частині фактично залишився невирішеним.

Оскільки, при розгляді заяви про постановлення додаткової ухвали про затвердження мирової угоди щодо спірного сарая «В», не з'явилась інша сторона та не подала відповідної заяви, то ця обставина не могла слугувати підставою для відмови захисту оспорюваного позивачкою свого права на господарську будівлю.

В даному випадку місцевий суд мав би розглянути не вирішену позовну вимогу в загальному порядку, як то передбачено ЦПК, з ухваленням рішення суду щодо сарая «В».

За таких обставин колегія вважає, що при постановлені місцевим судом оскарженої ухвали ним не дотримано вимог процесуального закону, його висновки не відповідають обставинам справи, оскаржена ухвала перешкоджає подальшому провадженні в справі, тому вона підлягає до скасування, а справа направленню до Демидівського районного суду для продовження розгляду.

Відповідно до п.37 постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом цієї скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи. За наведеного, апеляційний суд питання щодо розподілу судових витрат, понесених особами при подачі ними апеляційних скарг не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 6, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 29 серпня 2018 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків