Справа № 635/4514/18
Провадження № 2/635/981/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2018 року смт. Покотилівка Харківського район Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Караченцева І.В.,
секретар судового засідання - Ус Ю.В.,
позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції про захист права власності,
Позивач звернувся до суду з позовом, в подальшому змінив предмет позову та розмір позовних вимог та остаточно просив суд:
-визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,5977 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ХР№100391 виданого, згіднорозпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 152 від 15.04.2003;
У звязку із здійсненими відповідачами правочинами позивач позбавлений права розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області 05 жовтня 2017 року провадження у справі відкрито.
Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, викладені у заяві про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог від 18 жовтня 2017 року з підстав, викладених у заяві та первісному позові, просили суд їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно і належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили (том 1 а.с. 201-208, 211-226, 230-239, том 2 а.с. 1-10).
Будь яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило.
Представник третьої особи до суду не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлялись своєчасно і належним чином. До суду надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог представника Харківської районної державної адміністрації ОСОБА_11, в яких вона просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі ( том 1 а.с. 248-250).
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обовязку в натурі.
Також частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У п.33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 78 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 отримали земельні ділянки відповідно до наказів Головного управління Держземагентства у Харківській області № 1226-СГ від 08.05.2015 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_3; № 1236-СГ від 08.05.2015 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_4; № 1230-СГ від 08.05.2015 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_5; № 1175-СГ від 07.05.2015 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_6; № 1231-СГ від 08.05.2015 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» гр. ОСОБА_7.
Правилами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з вимогами ст.. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
У відповідності до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Судом встановлено та не оспорюється позивачем та його представником, що право власності позивача на земельну ділянку не зареєстровано.
Відтак, з огляну на вище приведені норми законодавства та враховуючи обставини справи, суд не знаходить законних підстав для задоволення позову, тому повністю відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції про захист права власності.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що у позові відмовляється у повному обсязі, судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції про захист права власності- в і д м о в и т и.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 15 травня 2018 року.
Суддя І.В.Караченцев