Апеляційне провадження № 22-ц/824/4336/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Унікальний номер 753/13357/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: ШаховоїО.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В.,

сторони справи:

позивач - Державна іпотечна установа,

відповідач - ОСОБА_4,

треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та кредит»,

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Голови правління Державної іпотечної установи Камузи АндріяОлександровича,

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену 12 жовтня 2018 року суддею Цимбал І.К., в приміщенні суду,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», третя особа Державна іпотечна установа, про визнання договору іпотеки припиненим.

У жовтні 2018 року Державна іпотечна установа звернулася до ОСОБА_4, треті особи: ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ФГВФО, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року зустрічну позовну заяву Державної іпотечної установи не прийнято та повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, голова правління ДІУ Камуза А.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що повертаючи зустрічну позовну заяву суд не дослідив всі докази по справі та дійшов хибного висновку про повернення зустрічного позову, оскільки позови ОСОБА_4 та ДІУ виникають із одного кредитного договору. Також зазначав, що у додатках до договору застави майнових прав № 17/4-З від 11.02.2015 та договору відступлення прав вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 по позичальнику ОСОБА_4 було допущено описку в номері договору, та замість «кредитний договір № 1344pv-10-04» зазначено «кредитний договір № 1344pv-11-04». Цю обставину ДІУ підтвердила іншими документами і могла б це спростувати у випадку надання судом часу для усунення недоліків зустрічної позовної заяви.

Суд повернув позовну заяву Державній іпотечній службі, а не Державній іпотечній установі та не долучив копію зустрічної позовної заяви до матеріалів справи, чим порушив норми ч. 3 ст. 194 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Таким чином, справу розглянуто без виклику учасників справи.

Апеляційний суд, обговоривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість ухвали суду, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи зустрічний позов, суд виходив з того, що об'єднання позовів в одне провадження та їх спільний розгляд є недоцільним, оскільки вимоги виникають з різних правовідносин, позови містять різний предмет, зміст вимог і доказувань, які підлягають доказуванню.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», третя особа Державна іпотечна установа про визнання договору іпотеки припиненим.

Ухвалою Дарницького районного суду від 23 липня 2018 року відкрито провадження у вказаній справі (т. 1 ас. ас. 69-70).

У жовтні 2018 року Державна іпотечна установа звернулася із зустрічним позовом до до ОСОБА_4, треті особи: ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ФГВФО, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред'явлення зустрічного позову є: взаємопов'язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об'єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом. При винесенні ухвали про об'єднання позовів в одне провадження, суд повинен вирішити питання про відповідність зустрічної позовної заяви вимогам про взаємопов'язаність і доцільність спільного розгляду зустрічного та первісного позовів.

Таким чином, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд першої інстанції вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається, предметом позову ОСОБА_4 є припинення кредитного договору, укладеного між ним та банком, та визнання договору іпотеки припиненим.

В той час, Державна іпотечна установа, як правонаступник банку, за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором.

Відтак, спір виник з однорідних обставин та взаємних матеріально-правових вимог між сторонами, у зв'язку з чим, посилання суду на те, що відступлення права вимоги банком Державній іпотечній установі відбулося за договором, який не є предметом позову ОСОБА_4 не може бути визнано підставою для повернення зустрічного позову, оскільки вимоги обох позовів випливають з однієї підстави - кредитного договору від 5.11.2004 року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1-2 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу способами, які не заборонені законом, перелік яких не є вичерпним.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Слід зазначити також, що судом першої інстанції невірно зазначено позивача за зустрічним позовом, а саме - замість Державної іпотечної установи - Державну іпотечну службу.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Голови правління Державної іпотечної установи Камузи Андрія Олександровича - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: