Справа № 278/565/18
07 травня 2018 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Дубовік О. М.,
за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобовязання.
У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся (а.с. 49, 52) за зареєстрованою адресою місця проживання (а.с. 45), із заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, відзив на позовну заяву не надавав.
З огляду на те, що в справі є достатньо матеріалів стосовно прав та взаємовідносин сторін, зі згоди позивача суд, на підставі наявних доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони уклали договір № б/н від 09 серпня 2011 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-32).
Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості (а.с. 28).
Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені).
Статтею 549 ЦК України встановлено, що грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання є неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Суть цивільно-правової відповідальності полягає в примусовому впливі на порушника цивільних прав і обовязків шляхом застосування щодо нього санкцій, які тягнуть за собою додаткові невигідні майнові наслідки.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Однак, статтею 61 Конституції України установлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання грошового зобовязання суперечить вимогам закону, зокрема статті 61 Конституції України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені.
Зважаючи на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, суд, виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнено судовий збір у розмірі 1762 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 526, 527, 530, 610, 611, 615, 629, 631, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК України, суд -
Частково задовольнити позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк судові витрати в розмірі 1762 грн.
У задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення в разі його пропуску з поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення (проголошення) до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 10 травня 2018 року.
Суддя О. М. Дубовік