Справа № 2-1535/10
Номер провадження 6/404/295/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участю секретаря Зайко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2.

В обґрунтування подання вказав, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження № 52366496 з виконання виконавчого листа № 2-1536, виданого 30.07.2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВАТ "ДОБУ" заборгованості в сумі 487 197,55 грн., судового збору по 850 грн. з кожного та витрат на ІТЗ по 60 грн. з кожного, а всього 488 107,55 грн.

Самостійно, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів, від боржника, стосовно виконання рішення, не надходило.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 до суду не зявився, повідомлений належним чином, в поданні зазначив про те, щоб подання розглянули за його відсутності, вимоги подання підтримав.

Суд розглянув подання у відсутність державного виконавця, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст. 441 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книгадруга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книгидругої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК Україниособисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно з п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності 17.04.2012 року, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5. Зокрема в розділі ХІІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну», що подання має обовязково містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області здійснюється виконання виконавчого провадження № 52366496 по виконавчому листу № 2-1536 від 30.07.2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВАТ "ДОБУ" заборгованості в сумі 487 197,55 грн., судового збору по 850 грн. з кожного та витрат на ІТЗ по 60 грн. з кожного, а всього 488 107,55 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідний виконавчий документ вп'яте пред'явлено стягувачем на виконання до районного відділу державної виконавчої служби, а між відділами виконавчої служби він за належністю пересилався чотири рази.

У 2015 році з метою погашення заборгованості за рішенням суду виконавцем звернуто стягнення на об'єкт нерухомого майна належний боржнику - будинок розташованй за адресою вул. Тольятті Пальміро, 112-Б, м. Кіровоград. Унаслідок реалізації майна залишок заборгованості за виконавчим листом № 2-1536 становить 407 601,26 грн. У добровільному порядку або самостійно навіть частково погашення заборгованості боржником не здійснювалось.

У подальшому, з метою покращення показників виконання рішень, постановою начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_5 від 01.03.2018 року ряд виконавчих проваджень, у тому числі щодо стягнення коштів з ОСОБА_2, передано на виконання з Фортечного районного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п'ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити ДП «Держреєстри України», Національного банку України, Регіонального сервісного центру МВС України у Кіровоградської області, Управління держпраці у Кіровоградській області, Державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України, Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно належне боржнику на праві власності відсутнє, кошти на рахунках Ійдсутні, останній не працевлаштований, пенсію не отримує.

Згідно відповіді міської ради міста Кропивницького ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, Російської Федерації зареєстрований з 23.06.2016 року за адресою: АДРЕСА_1. Отже, адреса місця реєстрації боржника співпадає із адресою боржника вказаною у виконавчому документі.

Виконавцем 22.03.2018 року , 11.05.2018 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_4 на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Виконавцем 22.06.2018 року за адресою місця реєстрації надіслано та біля дверей відповідної квартири залишено вимогу прибути 26.06.2018 року до відділу примусового виконання рішень. Наступного дня виконавцем знову здійснено перевірку майнового стану боржника за адресою його місця реєстрації. Даного разу двері відповідної квартири відчинила жінка, яка представилась як мати боржника - ОСОБА_3 З її слів місцезнаходження боржника наразі невідоме(а.с.196-200).

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово

відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Між тим, застосування визначених ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення ч.2 ст. 12 ЦПК України наявність умислу або обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Наведені у поданні обставини і додані до нього документи не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судових рішень в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Незважаючи на те, що державний виконавець здійснював виклик боржника ОСОБА_2 до виконавчої служби(а.с.192), суб'єкт подання не надав доказів того, що боржник знає про відкриття виконавчого провадження та особисто отримав копію постанови державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що державний виконавець не надав до суду належних та переконливих доказів на підтвердження факту умисного, свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за рішенням суду. Також державним виконавцем не доведено, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, адреса - вул. Волкова, 14-1-64, м.Кропивницький, документований 09.10.2014 паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ES №349861, орган видачі 3501 до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчий лист № 2-1536 виданий 30.07.2010 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВАТ "ДОБУ" заборгованості в сумі 487 197,55 грн.,

судового збору по 850 грн. з кожного та витрат на ІТЗ по 60 грн. з кожного, а всього 488 107,55 грн., залишок боргу - 407601,26 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня

початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда І. Л. Павелко