Справа № 466/2857/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Донченко Ю.В.

при секретарі Коновал О.В.,Мисів Б.Я.

з участю : відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференс зв"язку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином,-

встановив:

19 квітня 2018 року ОСОБА_2 предявила звернувся в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що у 2017 році у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала справа №466/1735/17 у якій обвинувачувався гр. ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст.191, ч.2 ст.200 КК України.

У ході процесу виявлено, що колишній головний бухгалтер Комунального закладу Львівської обласної ради «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая» ОСОБА_1 незаконно заволодів бюджетними коштами, призначеними для виплат заробітної плати працівникам КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст.Святого Миколая», чим завдав державі збитків на суму 312 023,00 грн.

Під час судових засідань обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав свою вину, яка обєктивно стверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження №0005435. За скоєння даного злочину ОСОБА_1 був засуджений Шевченківським районним судом м. Львова.

Крім того, в період січня-грудня 2016 року колишній головний бухгалтер КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая» ОСОБА_1, перебуваючи на робочому місці і використовуючи робочий компютер незаконно занизив її, як працівникові КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая», належну до виплати заробітну плату в сумі 1 380,94 грн., що підтверджується висновком судово-бухгалтерської експертизи №10/1 від 25 січня 2017 року, яка міститься в матеріалах справи №466/1735/17.

В подальшому позивач ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_1 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а разом стягнути 9454 грн. 49 коп.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну заяву підтримала посилаючись на мотиви викладені у ній.

Відповідач, в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечував .

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая».

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2017 року гр.ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.2, 191 ч.3, 200 ч.1, 200 ч.2 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 191 КК України 2 (два) роки обмеження волі; з позбавленням права обіймати посади пов'язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки; за ч.3 ст. 191 КК України 3 (три) роки обмеження волі; з позбавленням права обіймати посади пов'язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки; за ч.1 ст. 200 - штраф в розмірі 4 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 68 000(шістдесят вісім тисяч ) грн.; за ч.2 ст. 200 - штраф в розмірі 6 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 102 000 (сто дві тисячі) грн. У відповідності до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено засудженому ОСОБА_1 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади пов'язані з матеріальною відповідальністю строком на 2 роки та штраф в розмірі 6 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 102 000 (сто дві тисячі) грн.

Згідно вказаного вище вироку обвинувачений ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного бухгалтера КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая» у період січень грудень 2016 року заволодів коштами, які підлягали для виплати заробітної плати працівнику КЗ ЛОР «Навчально-реабілітаційний центр І-ІІ ст. Святого Миколая» ОСОБА_2 в сумі 4454,49 грн.

Вищевказаний вирок відповідачем не оскаржувався і вступив в законну силу.

Вказані обставини підтверджуються викладеними в позовній заяві обставинами, долученими до справи копією вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2017 року.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що протиправними діями відповідача позивачу завдано шкоду.

В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

У вказаному кримінальному провадженні позивач була визнана потерпілою.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд погоджується у повній мірі з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння їй відповідачем шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. Тому, майнова шкода в розмірі 4454 грн., виходячи з положень ст. ст. 1166, 1177 ЦК України підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Судом встановлено, що позивач зазнала душевних страждань та інших негативних явищ, її заробітна плата не є високою, тому відсутність навіть такої суми коштів, значно впливає на фінансове положення сім"ї , крім того у неї на утриманні двоє дітей,які проживають разом з нею, фінансовий а відповідно нормальний життєвий та моральний стан яких погіршився, внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 3 000 грн..

На підставі ст.ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, керуючись ст. ст. 15, 16, 23, 625, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 30.07.1981р.н., (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 4454 (чотири тисячі чотириста п'ятдесят чотири) грн.49 коп. заданої матеріальної шкоди та 3000/три тисячі / грн.. у відшкодування моральної шкоди, а разом стягнути 7454 ( сім тисяч чотириста п'ятдесят чотири) грн. 49 коп.

Стягнути ОСОБА_1, 30.07.1981р.н., (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в доход держави в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок)

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_4