ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1762/17 Номер провадження 22-ц/814/313/18Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б. , Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: ОСОБА_2 та його представника - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Гальченко О.О. у м. Полтаві, із складанням повного тексту рішення 28 серпня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, факту набуття за час проживання однією сім'єю спільного майна, визнання набутого майна спільною сумісною власністю та його поділ, -

В С Т А Н О В И В:

У липня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном. Зазначала, що є власником ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. З 2005 року почала спільно проживати з ОСОБА_2, який за вказаною адресою був зареєстрований як квартирант. Під час спільного проживання між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виникали сварки, що стало підставою для її переїзду до своєї матері. На прохання виїхати із займаного приміщення за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 відмовляється. Просить усунути перешкоди у користуванні належною ? часткою житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 шляхом виселення та зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно просив встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 27.09.2006 року по 22.05.2017 року та факт набуття за час проживання однією сім'єю будівельних матеріалів, речей, які були використані в процесу будівництва приміщення (прибудови літ. а2) площею 13,23 кв.м, навісу а3, огорожі № 3, та здійснених поліпшень у ? частині житлового будинку А-1, загальною площею 73,5 кв.м, житловою площею 46,5 кв.м., розташованих по АДРЕСА_1. Визнати вказані будівельні матеріали, речі об'єктами правом спільної сумісної власності та поділити їх, визначивши по ? частині будівельних матеріалів кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у сумі 150 284 грн. замість належної ОСОБА_2 ? частини у праві спільної сумісної власності на будівельні матеріали.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном задоволено.

Усунено перешкоди у користуванні належною ОСОБА_4 ? частини домоволодіння в АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_2 виселитися та знятися з реєстраційного обліку за адресою по АДРЕСА_1 Полтавського району Полтавської області.

Зустрічний (уточнений) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, факту набуття за час проживання однією сім'єю спільного майна, визнання набутого майна спільною сумісною власністю та його поділ задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

В решті вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення в частині задоволення позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, ухваливши в цій частині нове рішення яким задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_4 вважає рішення вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що починаючи з 2006 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 з 04.12.2007р. зареєстрований за вказаною адресою ( т.1,а.с.17).

Згідно договору дарування від 31 липня 2013 року ОСОБА_4 є власником ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за адресою АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи позовні вимоги,ОСОБА_4 посилається на агресивність дій відповідача під час сварок, у зв'язку з чим вона вимушена залишити належне їй житло та переїхати до квартири матері.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що вона, як власник вказаної ? частки будинку, не може нею користуватись у зв'язку із неможливістю сумісного проживання через постійні сварки та конфлікти з квартирантом ОСОБА_2, який відмовляється виїжджати з належного їй будинку, у зв'язку з чим прийшов до висновку що порушене право позивача підлягає захисту шляхом виселення ОСОБА_2

Однак, колегія суддів не може погодитись з рішенням районного суду в цій частині.

Так, встановивши в оскаржуваному рішенні, що сторони проживали однією сім'єю (і рішення в цій частині не оскаржується), отже ОСОБА_2 був членом сім'ї позивача і мав право користування жилим приміщенням, а тому предметом доказування є передбачені житловим кодексом підстави для позбавлення права на житло.

Виселення залежить від вирішення питання про право особи користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( ст.ст.71,72,116, 156 ЖК, ст.405 ЦК України).

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання

іншого жилого приміщення.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

До правовідносин між сторонами у справі підлягають застосуванню норми статей 116,157 ЖК України, якими передбачено підстави виселення з житлового приміщення у разі, зокрема, систематичного порушення правил співжиття та безрезультатності заходів запобігання чи громадського впливу.

Так, обгрунтовуючи позовні вимоги, які районний суд вважав доведеними щодо неможливості спільного проживання через постійні сварки та конфлікти, ОСОБА_4 посилалась на факти її звернень до органів поліції ( т.1, а.с.239-240).

Між тим, з відповіді Полтавського відділу поліції на звернення позивача від 05.07.2017р. вбачається, що жодних заходів реагування з приводу конфлікту ОСОБА_4 із співмешканцем не застосовувалось.

Друге звернення позивача до поліції було вже після звернення до суду з даним позовом - 04.10.2017р..

Таким чином, вбачається недоведеність позивачем підстав, передбачених статтею 157, в поєднанні зі ст.116 ЖК України, обов'язкових для виселення відповідача в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Отже, стосовно вимог позивачки про усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном відповідно до ст.391 ЦК України, районний суд дійшов помилкового висновку про доведення позивачкою вчинення їй відповідачем перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Рішення районного суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення позовних вимогОСОБА_4

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, районний суд прийшов до вірного висновку про встановлено факту проживання сторін однією сім'єю.

Крім того, відмовивши ОСОБА_2 в задоволенні вимог про визнання об'єктами права спільної сумісної власності сторін будівельних матеріалів, речей, які були використані в процесу будівництва приміщення (прибудови літ. а2), навісу , огорожі та здійснених поліпшень у ? частині спірного житлового будинку, суд зазначив, що право власності у ОСОБА_4 на частину будинковолодіння виникло значно пізніше, ніж сторони почали проживати в АДРЕСА_1.

? частина будинковолодіння за вказаною адресою на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_6 (батькові ОСОБА_4 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22 червня 2006 року ( а.с.149).

Після смерті ОСОБА_6 у лютому 2011р., належна йому частка була успадкована його дружиною ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.11.2011р.

31 липня 2013р. ОСОБА_7 подарувала частину вказаного будинку з господарськими будівлями дочці -ОСОБА_4 ( а.с.4-6). При цьому прибудова літ. а2, навіс літ. а3 залишились мати статус самовільно збудованих.

Як установлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 дозволив дочці разом з ОСОБА_2 проживати у належній йому частці будинку тобто надав їм право користування своєю власністю, при цьому жодних вимог щодо обов'язкового проведення капітального ремонту не висував.

Проведення такого ремонту у будинку за твердженням ОСОБА_2 було здійснено у продовж 2007 по 2011роки, в період, коли власниками ? частина будинковолодіння були ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У відповідності із ст.398 ЦК України, яка регулює виникнення права володіння та встановлює, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Будь-яких договорів про спільну діяльність, спрямованих на досягнення конкретної мети або угод щодо долі капітальних покращень будинку між сторонами не укладалося.

Отже, доводи як зустрічної позовної заяви, так і апеляційної скарги ОСОБА_2 про визнання будівельних матеріалів, речей, здійснених поліпшень в будинку, що були здійснені за період з 2007 по 2011роки об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не грунтуються на нормах ст.74 СК України, оскільки власниками ? частина будинковолодіння були батьки ОСОБА_4

За таких обставин колегія погоджується з рішенням районного суду в частині вирішення спору за зустрічним позовом та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно цих вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні належною ОСОБА_4 ? частини домоволодіння в АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 виселитися та знятися з реєстраційного обліку за адресою по АДРЕСА_1 Полтавського району Полтавської області, ухваливши в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належною власністю.

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 13.11. 2018 р.