КИЇСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/777/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Українець Л.Д.,

секретар - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про визнання договорів недійсним,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року,

встановив:

у серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним Договір про участь у Фонді фінансування будівництва від 28 серпня 2008 року та Додаткову угоду №1 до нього від 27 травня 2013 року, укладені між ним та ОСОБА_3, а також Договір уступки майнових прав №241 від 28 серпня 2008 року, посилаючись на те, підписи осіб, уповноважених на укладення даних договорів від імені позивача, їм не належать. Крім того, позивач просив визнати ОСОБА_3 таким, що не набув майнових прав на об'єкт інвестування.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ТОВ ФК «Мітех» - Радченко А.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що у лютому 2017 року за наслідками проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів, яку було призначено судом в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех», про витребування майна з чужого незаконного володіння, експертом було зроблено висновок про те, що Договір про участь у Фонді фінансування будівництва від 28 серпня 2008 року, Додаткова угода № 1 від 27 травня 2013 року та Договір уступки майнових прав №241 від 28 серпня 2008 року, укладені між ТОВ «ФК «Мітех» та ОСОБА_3 від імені товариства були підписані невідомими особами, що свідчить про відсутність цивільної дієздатності, необхідної для укладення таких правочинів. Позивач зазначав, що грошові кошти за договором не перераховувались, правовстановлюючі документи на майно не оформлювались, а квартира відповідачу не передавалась.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні до суду не надано належних та достатніх доказів на підтвердження недійсності оспорюваних договорів. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 3, 6, 11, 14, 16, 215, 328, 509, 626, 627 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ФК «Мітех» було укладено Договір про участь у Фонді фінансування будівництва №241, відповідно до умов якого ОСОБА_3 дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва, передає грошові кошти ТОВ «ФК «Мітех» у довірче управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування - квартири №45 (будівельний номер) по вул. Туманяна, 15-а в м.Києві.

Того ж дня між сторонами було укладено Договір уступки майнових прав №241 на підставі Генерального договору №1/гд від 12 вересня 2005 року, укладеного між ТОВ «ФК «Мітех» та забудовником - ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», а також Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №241. Пунктом 2.1 та 2.2 вказаного договору визначено, що ОСОБА_3 повністю проінвестовано закріплений за ним об'єкт інвестування - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, будівельний номер квартири 45.

27 травня 2013 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №241 та внесено зміни в дані про об'єкт інвестування, закріплено за ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, секція Г, 16 поверх, кількість кімнат - 3, загальна площа 129,4 кв.м.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що підпис від імені директора ТОВ «ФК «Мітех» ОСОБА_6 у Договорі про участь у Фонді фінансування будівництва №241 виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою, що встановлено у висновку експертизи, який було надано при зверненні до суду з позовом, що свідчить про недійсність вказаного договору. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

При зверненні до суду з позовом, позивачем було надано копію висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи, проведеної в рамках іншої цивільної справи, на вирішення якої, серед інших, були поставлені питання чи виконано підписи від імені ОСОБА_6 у Договорі про участь у Фонді фінансування будівництва №241 самим ОСОБА_6 або іншою особою та чи нанесено відтиск печатки на вказаному договорі печаткою ТОВ «ФК «Мітех».

З вказаного висновку вбачається, що підписи від імені ОСОБА_6 у Договорі про участь у Фонді фінансування будівництва №241 виконані рукописним способом без попередньої підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_6, а іншою особою з ретельним наслідуванням справжнім підписам ОСОБА_6

Разом з тим, з наданої копії висновку також вбачається, що відтиск печатки ТОВ «ФК «Мітех» на підписах директора нанесені однією і тією ж печаткою товариства, що і на вільних зразках відтисків, які містяться у наданих для дослідження документів.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом було залишено поза увагою той факт, що підписи від імені директора товариства виконані не ним, а іншою особою, разом з тим пояснити у зв'язку з чим на вказаних підписах було проставлено відтиски печатки, яка належить ТОВ «ФК «Мітех», представник апелянта у судовому засіданні не змогла, як і те, у чиєму розпорядженні, окрім директора ОСОБА_6, могла перебувати вказана печатка.

Також слід зазначити, що представник позивача вказувала на те, що до ознайомлення із вказаним висновком експертизи позивач вважав вказаний договір дійсним та лише після проведення почеркознавчого дослідження директором було виявлено, що підпис на договорі йому не належить, що також ставить під сумнів позовні вимоги ТОВ «ФК «Мітех».

Загальні вимоги до змісту правочину визначені ст. 203 ЦК України. Відповідно до положень даної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В апеляційній скарзі представник позивача також посилається на те, що судом не було враховано те, що оспорювані договори не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, оскільки від імені позивача підписані особою без необхідної цивільної дієздатності.

Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний, мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Однак, посилання на фіктивність оспорюваних правочинів є безпідставним, оскільки позивач одночасно зазначає про те, що сторонами вчинялись дії, спрямовані на виконання договору, крім того дійсність правочину не визнається зі сторони ТОВ «ФК «Мітекс», тоді як положеннями зазначеної статті визначено, що фіктивним вважається правочин, вчинений без наміру створення правових наслідків обох його сторін.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було надано оцінки доводам позивача про те, що відповідачем на виконання умов договору грошові кошти сплачені не були, що також свідчить про його недійсність, оскільки наслідком невиконання однією зі сторін умов укладеного договору відповідно до положень ст. 651 ЦК України є його розірвання, однак з такими вимогами до суду позивач не звертався. Невиконання стороною договору його умов не може бути підставою для визнання такого договору недійсним.

Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, обставини укладення оспорюваних договорів були предметом перевірки судом при розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «Мітех», ПрАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» про визнання права власності, за наслідками якого 21 червня 2013 року було ухвалено рішення. Вказаним рішення було встановлено факт укладення між ТОВ «ФК «Мітех» та ОСОБА_3 оспорюваних договорів, а також сплати відповідачем на користь товариства грошових коштів на виконання Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №241. За наслідками перегляду у суді апеляційної інстанції рішення набрало законної сили. Також судами було встановлено, що право власності ОСОБА_3 на об'єкт інвестування ТОВ «ФК «Мітех» не оспорювалось, про недійсність вказаних правочинів не зазначалось.

В даному випадку, позивачем при зверненні до суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності правочинів, з наданого до суду висновку експертизи зробити однозначний висновок про те, що укладення таких договорів суперечило волевиявленню однієї зі сторін неможливо, а тому суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про визнання недійсними правочинів, а також вимоги про визнання відповідача таким, що не набув майнових прав на об'єкт інвестування, яка за своєю суттю є похідною.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, рішення було ухвалено судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 20 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді