Справа № 128/543/18
10 травня 2018 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Ганкіної І.А.,
за участю секретаря Жигарової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції за час прострочення боргу, 3% річних та моральної шкоди,-
01.03.2018 року до Вінницького районного суду Вінницької області звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції за час прострочення боргу, 3% річних та моральної шкоди. Даний позов мотивував тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 квітня 2005 року задоволено його позов та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в сумі 5448,63 грн. та судові витрати в сумі 54,48 грн.
Вказує, що 01 липня 2005 року державним виконавцем міського відділу ДВС була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-945. Даною постановою було запропоновано ОСОБА_2 добровільно сплатити суму визначену рішенням суду. З метою забезпечення виконання постанови було винесено рішення про накладення арешту на майно, яке з урахуванням виконавчого збору становить 6053,42 грн.
31 серпня 2005 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про розстрочку виконання вищевказаного рішення суду від 04 квітня 2005 року, ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці було розстрочено виконання даного рішення про стягнення боргу на 6 місяців.
Зазначає, що в звязку з тим, що відповідачка за весь час сплатила йому лише 8730 грн., вона порушила ухвалу суду щодо розстрочення виконання рішення суду. На неодноразові його звернення відповідачка не реагувала, а за час користування коштами позивача відбулися інфляційні процеси, а тому позивач знову звернувся до суду за захистом свого права.
Так, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 16 травня 2006 року з ОСОБА_2 на його користь були стягнуті інфляційні нарахування на суму неповернутого за рішенням суду від 04.04.2005 року боргу за період з квітня 2005 року по лютий 2006 року включно в сумі 457,57 грн., моральну шкоду в сумі 500,00 грн. та судовий збір в сумі 51,00 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 21 травня 2007 року його позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь індекс інфляції за час прострочення в сумі 453,45 грн., моральну шкоду в сумі 3000,00 грн., судовий збір в сумі 34,53 грн., ІТЗ в сумі 30,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 8 серпня 2008 року його позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 931,49 грн., моральну шкоду в сумі 1500,00 грн., судовий збір в сумі 51,00 грн. та ІТЗ в сумі 30,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 27 листопада 2009 року позов також задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 2603,05 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., судовий збір в сумі 51,00 грн. та ІТЗ в сумі 252,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 17 лютого 2011 року його позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь інфляційні нарахування на суму неповернутого за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.04.2005 року в справі № 2-945/2005 боргу за період з червня 2009 року по вересень 2010 року включно в сумі 406,37 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., судовий збір в сумі 14,41 грн. та ІТЗ в сумі 24,36 грн.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2014 року його позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 733,07 грн. індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання 787,06 грн. 3% річних.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.06.2015 року його позов задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_2 інфляційні нарахування на суму неповернутого боргу в сумі 4861,50 грн., 3% річних-557,10 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн.

Вказує, що на час звернення до суду з вказаним позовом з відповідачки на його користь стягнуто 18 999,06 грн.

Вважає, що відповідачка продовжує незаконно користуватися його коштами в сумі 12 893,52 грн. Тому за весь час прострочення сплати суми боргу визначеної в рішенні суду, а також користування коштами, відповідач по справі повинна сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Так, вказує, що за період з 01.03.2015 р. по 31.12.2017 р. сплило 1037 днів. Заборгованість становить із розрахунку інфляції на суму 8 857,9 грн.

Розмір індексу інфляції за даними Державного комітету статистики України становить за: 2015р. березень-110,8%, квітень-114,0%, травень-102,2%, червень-100,4%, липень-99,0%, серпень-99,2%, вересень-102,3%, жовтень-98,7%, листопад-102,0%, грудень-100,7%; 2016р. січень-100,9%, лютий-99,6%, березень-101,0%, квітень-103,5%, травень-100,1%, червень-99,8%, липень-99,9%, серпень-99,7%, вересень-101,8%, жовтень-102,8%, листопад-101,8%, грудень-100,9%;2017р. січень-101,1%, лютий-101,0%, березень-101,8%, квітень-100,9%, травень-101,3%, -червень-101,6%, липень-100,2%, серпень-99,9%, вересень-102,0%, жовтень-101,2%, листопад-100,9%, грудень-101,0%.

1.110,8% х 114,0% х 102,2% х 100,4 % х 99,0% х 99,2% х 102,3% х 98,7 % х 102,0% х 100,7% х 109,9 % х 99,6% х 101,0% х 103,5 % х 100,1% х 99,8 % х 99,9 % х 99,7% х 101,8% х 102,8 % х 101,8 % х 100,9 % х 101,1 % х 101,0% х 101,8% х 100,9% х 101,3% х 101,6% х 100,2%х 99,9 % х 102,0% х 101,2% х 100,9% х 101,0 % = 168,7 %

2.12893,52х168,7 % = 21751,4 грн.

100%

3. 21 751,4 -12 893,5 =8 857,9

Таким чином, вказує, що загальний розмір інфляційних витрат за незаконне користування ОСОБА_2 коштами позивача становить 8 857,9 грн.

Зазначає, що крім цього відповідач повинена сплати йому 3% річних від простроченої суми тобто за період з 01.03.2015р. по 31.12.2015р. 9 місяців = 222,78 грн.; за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р 1 рік =265,74 грн.; за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. = 265,74 грн., що в цілому складає 754,26 грн.

Крім того, вважає, що відповідач спричинила йому моральну шкоду, яка виразилася в тому, що на сьогоднішній день судове рішення нею не виконується, відповідачка не бажає сплачувати йому кошти визначені судом, а він довіряв відповідачу та розраховував на взаєморозуміння та своєчасне повернення грошей, які йому не менш потрібні ніж відповідачу, адже він перебуває у шлюбі та має трьох малолітніх дітей та дружину, яка є інвалідом 3-ї групи. Тому просить стягнути також з відповідачки моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Вказує, що він неодноразово стаціонарно перебував на лікуванні у міській лікарні №1 м. Вінниця, а також у Хмільницький обласній фізіотерапевтичній лікарні і ця ситуація завдала йому моральної та фінансової шкоди. Стан його здоров'я погіршився до крайньої важкості, він є особою, що має інвалідність 2-гої групи безтерміново.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - індекс інфляції за весь час прострочення 8857,9 грн.; моральну шкоду 5000 грн., 754,26 грн. 3% річних;

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позові вимог підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечує з приводу винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 двічі до судового засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надала, у звязку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності незявившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 липня 2003 року відповідач ОСОБА_2 позичила у позивача ОСОБА_1 кошти в розмірі 800 доларів США, що еквівалентно 4256 грн. під 5 % на місяць, строком на один рік, про що склала відповідну письмову розписку.

У визначений в розписці строк повернення боргу, відповідачка грошові кошти позивачу не повернула, у звязку з чим позивач почав звертатися за захистом свого порушеного права до суду.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04 квітня 2005 року було задоволено позов позивача, яким стягнуто з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики в сумі 5448,63 грн. та судові витрати в сумі 54,48 грн. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2005 року рішення суду від 04 квітня 2005 року залишено без змін (а.с.6-9).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 16 травня 2006 року задоволено позов позивача частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_2 інфляційні нарахування на суму неповернутого боргу в сумі 457,57 грн., моральну шкоду в сумі 500,00 грн., судовий збір в сумі 51,00 грн. (а.с.10-12).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 21 травня 2007 року позов ОСОБА_1задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2індекс інфляції за час прострочення в сумі 453,45 грн., моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн., судовий збір в сумі 34,53 грн., ІТЗ в сумі 30,00 грн. (а.с.13-14).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 8 серпня 2008 року позов ОСОБА_1задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 931,49 грн., моральну шкоду в сумі 1500,00 грн., судовий збір в сумі 51,00 грн. та ІТЗ в сумі 30,00 грн. (а.с.15-16,17-18).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 27 листопада 2009 року позов ОСОБА_1задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 2603,05 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., судовий збір в сумі 51,00 грн. та ІТЗ в сумі 252,00 грн. (а.с. 19-20).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 17 лютого 2011 року позов ОСОБА_1задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2інфляційні нарахування на суму неповернутого за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.04.2005 року в справі № 2-945/2005 боргу за період з червня 2009 року по вересень 2010 року включно в сумі 406,37 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., судовий збір в сумі 14,41 грн. та ІТЗ в сумі 24,36 грн. (а.с.21).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2014 року позов ОСОБА_1задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 733,07 грн. індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, 787,06 грн. 3% річних. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 квітня 2014 року рішення суду від 12 березня 2014 року залишено без змін. (а.с.22-23).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22.04.2014 року рішення суду від 12.03.2014 року залишено без змін (а.с.24-25).

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 індекс інфляції за весь час прострочення сплати боргу в розмірі 4861 (чотири тисячі вісімсот шістдесят одна) грн. 50 коп.; 3% річних від простроченої суми в розмірі 557 (п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 10 коп., а разом - 5418 (п`ять тисяч чотириста вісімнадцять) гривень 60 копійок; та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с.26-27).

Судом встановлено, що на час винесення даного рішення суду виконавче провадження по виконавчим листам, виданим судами на підставі вищевказаних рішень, не закрито, відповідач не сплатила стягнуті на користь позивача грошові кошти в сумі 12 893,52 грн., про що свідчить довідка, видана Замостянським відділом Державної виконавчої служби м. Вінниця від 26.01.2018 року № 2909/1524-25/9 (а.с. 29)

Судом досліджений розрахунок, приведений позивачем, який відповідає діючому законодавству.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно до положень ч.1.ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а відповідно до ч.2 цієї ж статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушила умови взятого на себе грошового зобовязання, не виконує його належним чином, а тому підлягає стягненню з неї на користь позивача: індекс інфляції за весь час прострочення сплати боргу в розмірі 8 857 (вісім тисяч вісімсот пятдесят сім) гривень 9 (девять ) копійок; 3% річних від простроченої суми в розмірі 754 (сімсот пятдесят чотири) гривні 26 (двадцять шість) , а разом 9 612 (девять тисяч шістсот дванадцять) гривень 16 (шістнадцять) копійок.

В частині стягнення з відповідача користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень, суд відмовляє у її задоволені, так як між сторонами існують договірні відносини, які регламентовані Цивільним Кодексом України, а саме книгою пятою Зобовязальне право (розділом І, ст. 625 ЦК України), яка не передбачає такого виду відповідальності боржника, як відшкодування моральної шкоди, також цього не перебачено було і у розписці, що було б підставою для суду у порядку ст. 611 ЦК України, вирішити питання про стягнення моральної шкоди. Тому дані вимоги позивача є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 526, 611,625 ЦК України, 141, ч.2 ст. 223, ч.6 ст.259, ст.ст.263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції за час прострочення боргу, 3% річних та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 індекс інфляції за весь час прострочення сплати боргу в розмірі 8 857 (вісім тисяч вісімсот пятдесят сім) гривень 9 (девять ) копійок; 3% річних від простроченої суми в розмірі 754 (сімсот пятдесят чотири) гривні 26 (двадцять шість), а разом 9 612 (девять тисяч шістсот дванадцять) гривень 16 (шістнадцять) копійок.

В частині стягнення моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Судові витрати на сплату судового збору, від сплати яких звільнений позивач в розмірі 704,80 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ І.А.Ганкіна