Дата документу 02.11.2018
Справа № 320/7414/16
Провадження №2/320/55/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року місто Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

за участі:

секретаря Фурсової Л.І.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи - органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_6,

представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну місця проживання дитини, за участю третіх осіб органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_4 про зміну місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлене судовим рішенням від 11.04.2016 року визначити місце проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем його проживання.

В обґрунтування позову вказує, що 23.01.1993 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від вказаного шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. З 2013 року сторони проживають окремо, 29.09.2015 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду шлюб було розірвано. На час припинення шлюбу їхньому сину ОСОБА_9 виповнилось 22 року, він мав власну родину. Згоди щодо визначення місця проживання доньки - ОСОБА_8 між сторонами так досягнуто і не було. З осені 2013 року до серпня 2015 року донька проживала разом з матір'ю в селі Мордвинівка Мелітопольського району, він регулярно навідував доньку, надавав матеріальну допомогу. З серпня 2015 року донька проживає з ним. Про зміну місця проживання дитини він повідомив колишню дружину, орган опіки та піклування, дільничного, сільського голову, педіатра.

Так, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.04.2016 року, яке залишено апеляційним судом Запорізької області без змін, визначено місце проживання доньки разом із матір'ю. В задоволені вимог ОСОБА_4 щодо відібрання дитини від батька судом відмовлено.

Однак, з часу винесення судового рішення змінилися обставини, які мають істотне значення для встановлення місця проживання дитини. Мати дитини офіційно не працює, не піклується про ОСОБА_8, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, ОСОБА_8 не бажає спілкуватися та проживати з матір'ю. Позивач має можливість в повному обсязі забезпечити гармонійний розвиток особистості ОСОБА_8 в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При згадуванні про матір ОСОБА_10 хвилюється та боїться бути розлученою з батьком.

За час проживання ОСОБА_8 у батька із нею спілкувалися три психолога, висновки яких співвпадають - у ОСОБА_8 з батьком склалися теплі, емоційно близькі стосунки, а до матері дитина навпаки, має негативне ставлення. При згадуванні про матір ОСОБА_10 негативно реагує, не має бажання розмовляти про матір взагалі. За час проживання доньки у позивача мати не цікавиться її станом здоровя, не піклується матеріально, не приймає участі у її вихованні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі по викладеним у позові доводам та підставам, просили їх задовольнити. Зазначили, що у позивача створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Він ніяким чином не перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у її вихованні. За час проживання доньки разом із батьком ОСОБА_10 відвідує навчальний заклад, різноманітні гуртки, за дитиною здійснюється медичний догляд, у неї зявились друзі, захоплення.

Відповідач ОСОБА_11 в судому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11.04.2016 року було визначено місця проживання доньки разом із матірю. Однак позивачем рішення суду так і не було виконане. Позивач висловлював свої претензії класному керівнику з приводу того, що вчителька дозволила матері спілкуватись із донькою на групі продовженого дня. Після чого написав заяву на імя директора школи в якій заборонив вчителям віддавати дитину матері. Починаючи з 2010 року вони з позивачем мешкали окремо, дитина проживала разом із неї, однак у серпні 2015 року позивач відмовився повертати дитину після вихідних, чим саме не виконує рішення суду.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримала доводи відповідача у повному обсязі та просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, підтримує висновок органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації.

Представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_7 в судове засідання будучи повідомленою належним чином не зявилась, однак в матеріалах справи від неї міститься заява з проханням слухати справу за її відсутності. Рішення суду просить прийняти на підставі наявних у справі доказів в інтересах малолітньої дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з копії свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьками є: батько ОСОБА_1, мати - ОСОБА_4 / Т1 а.с.8/.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано / Т1 а.с.9/.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.04.2016 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, визначено місце проживання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із матірю ОСОБА_4 / Т1 а.с.10-11/.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16.06.2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 квітня 2016 року залишено без змін / Т1 а.с.134-135/.

07 липня 2016 року на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області був виданий виконавчий лист № 320/8106/15-ц, який був повернутий стягувачу на підставі постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.07.2016 року ВП № 51672882 /Т1 а.с.136-137/.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до наданих відповідачем доказів, ОСОБА_4 на обліку у лікарня нарколога та психіатра не перебуває /Т1 а.с.127-128/, згідно із копією довідки від 15.09.2015 року виданої старшою по будинку, з лютого 2015 року ОСОБА_4 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із донькою ОСОБА_8. З 29.08.2015 року ОСОБА_8 за вказаною адресою не проживає, у звязку із відмовою батька віддавати дитину /Т1 а.с.129/, відповідно до довідки КУ «Центр первинної медіко-санітарної допомоги» від 21.09.2015 року ОСОБА_8 до лікарні приводила мати ОСОБА_4 з народження по дату видачі довідки /Т1 а.с.133/.

Однак, як вбачається з наданих доказів усі вони датовані станом на 2015 рік, тобто на момент проживання дитини разом із відповідачем, але належних і допустимих доказів вирішення питання стосовно повернення малолітньої дитини ОСОБА_8 та доказів прийняття участі у її вихованні та утриманні за період з 2015 по 2018 рік відповідачем суду не надано.

Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 проведений спеціалістами ССД на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.04.2018 року встановлено, що житло розміщено на 5 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 1 житлової кімнати, кухні, санвузол, коридору. Умови проживання задовільні: упорядкована квартира, є необхідні меблі та сучасна електротехніка. В кімнатах чисто прибрано. Для виховання та розвитку створені такі умови: кутовий диван-ліжко, шафа для одягу, компютерній стіл, стілець, постільна білизна, речі гігієни. Вказана квартира належить брату ОСОБА_4 ОСОБА_13, за вказаною адресою проживає ОСОБА_4, є зареєстрованою ОСОБА_8, однак за вказаною адресою не проживає. /Т2 а.с.4/.

Відповідно до довідки № 3 від 09.08.2018 року, ОСОБА_4 працює в ФОП ОСОБА_14 з 07.08.2018 року на посаді продавця-консультанта, середня заробітна плата складає 3723 грн. 00 коп. /Т2 а.с.5/.

Так, відповідно до письмового звернення на імя начальника служби у справах дітей Мелітопольської міської ради від 03.06.2016 року № 01-24/451 /Т1 а.с.17/, встановлено, що в ході проведення профілактичних заходів на території Костянтинівської сільської ради працівниками служби була відвідана родина ОСОБА_1, в якій проживає малолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. В ході перевірки умов проживання дитини встановлено, що дитина проживає за батьком з серпня 2015 року, за весь час мати відвідувала дитину двічі 26.12.2015 року та 23.04.2016 року, не було матері на випускному дитини у дошкільному навчальному закладі, мати не допомагає утримувати дитину, не цікавиться станом її здоровя, фізичним та духовним розвитком дитини. Просять розглянути заяву про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за КУпАП України.

Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації від 16.03.2017 року № 01-24/272, враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 має всі необхідні умови для розвитку та комфортного проживання дитини, виконує батьківські обовязки по вихованню та утриманню доньки, відповідно до ст. 157, 161 СК України, орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації вважає можливим визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із батьком /Т1 а.с.62/.

Відповідно до листа від 20.04.2016 року № 19, за час перебування ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ДНЗ «Теремок» Костянтинівськї сільської ради її мати ОСОБА_4 жодного разу не приходила до ДНЗ, не була присутня на дитячих святах, батьківських зборах, не зверталась до вихователів дитячого садка з проханням поспілкуватись з донькою, умовами перебування дитини в ДНЗ, станом розвитку ОСОБА_8 не цікавилась. Про ОСОБА_8 піклується її батько ОСОБА_1, який приймає активну участь в життєдіяльності ДНЗ, музично-розважальних та спортивних заходах. Дитина завжди охайна та сучасно одягнена /Т1 а.с. 104/.

Згідно із характеристикою наданою ПП «Дитячий заклад оздоровлення та відпочинку «Чайка», ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 25.06.2017 по 13.07.2017 відпочивала у дитячому закладі оздоровлення та відпочинку «Чайка» розташований в Запорізькій області, Кирилівка с. Степок Федотова коса, 217. Протягом цього часу зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, слухняна дитина. Приймала активну участь у всіх загально табірних заходах, спілкування з однолітками було відкритим. До виконання громадських доручень ставиться дуже сумлінно. Постійно брала активну участь у громадському житті табору та загону, у культмасових заходах, у спортивному житті загону. Має творчий потенціал, танцює, приймала активну участь у театральних постановах, святах. Була нагороджена грамотою. Протягом зміни дитину постійно відвідував батько. Кожен день в телефонному режимі спілкувалась з батьком, який декілька разів на день цікавився як проходить її день, чим займалась /Т1 а.с.105-106/.

Відповідно до характеристики наданою Костянтинівським ліцеєм «Ерудит» Мелітопольської районної ради від 14.02.2017 року, ОСОБА_8 вступила до 1 класу в 2016 році. На уроках працювала активно, з бажанням, мова достатньої розвинена, володіє основними культурно-гігієнічними навичками. Має первинні уявлення про себе, сім'ю, суспільство. За результатами діагностики можна стверджувати, що дитина має тісний емоційний зв'язок з батьком. Зі свого боку батько з високою відповідальністю ставиться до навчання і виховання дитини. Він завжди цікавиться навчанням доньки, піклується про зовнішній вигляд дитини, відвідує батьківські збори. Батько спільно з дитиною проводить свята, відвідує виховні заходи у школі, привчає дитину до трудової діяльності. ОСОБА_10 має обовязки в родині в межах свого віку, може прибирати ліжко, поскладати іграшки, зібрати портфель до школи, допомагає бабусі доглядати за квітами.

Мати дівчинки не проживає з родиною. При згадуванні про неї дівчинка проявляє тривогу. Мама почала відвідувати доньку у школі з листопада 2016 року. Зустрічі відбуваються у присутності психолога або класного керівника. Дівчинка спочатку неохоче спілкувалась з мамою, вела себе стримано, без емоційно. Протягом місяця мати стала частіше відвідувати ОСОБА_8, по декілька разів на тиждень і дівчинка вже спокійно реагувала на зустрічі з нею. Але в грудні-січні мати знов рідко стала приїжджати до ОСОБА_8, пояснюючи, що вона не може відвідувати доньку з поважних причин. Останній раз приїжджала 27 січня зі своїм старшим сином, де ОСОБА_8 не захотіла спілкуватись ні з мамою ні з братом і знаходилась у тривожному та напруженому стані після зустрічі з ними /Т1 а.с.108-110/.

Відповідно до загальної характеристики наданої завідувачем ДНЗ «Теремок», ОСОБА_8 спокійна, урівноважена дівчинка, досить активна, залюбки працює на заняттях, грає з дітьми. Знає основні правила догляду за окремими частинами тіла і органами. Добре розповідає вірші. Знаю свою домашню адресу, село в якому живе, назву країни та її столицю, символи та назву національного одягу. У ОСОБА_8 сформовані всі психічні процеси та навички учбової діяльності. /Т1 а.с.111-112/.

Згідно із листом завідувача ДНЗ від 11.01.2016 року № 1, до ДНЗ «Теремок» ОСОБА_8 завжди приходила із батьком ОСОБА_1. Приймала активну участь у навчанні та музично-розважальних закладах. Дуже творча, активна особистість /Т1 а.с.113/.

Відповідно до довідки від 04.01.2016 року № 1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 займається у ОСОБА_15 дитячої та юнацькою творчості з 28 жовтня 2015 року. Вона є вихованкою студії початкового естетичного виховання «Родничок». На заняття ОСОБА_8 супроводжує батько ОСОБА_1 він відвідує батьківські збори, бере активну участь у розвитку творчих здібностей своєї доньки. Дитина вихована, акуратна, дисциплінована /Т1 а.с.114/.

Судом встановлено, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи Орган опіки та піклування виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання дитини від батька.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.01.2017 року за клопотанням ОСОБА_1 було зупинено провадження по вищевказаній цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до вирішення Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області по суті справи № 320/7414/16-ц (2/320/4329/16) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну місця проживання дитини, за участю третіх осіб органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області /Т1 а.с.122-123/.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.03.2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.01.2017 року залишена без змін /Т1 а.с.120-121/.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне:

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона працює в Костянтинівському ліцеї «Ерудит», являється класним керівником ОСОБА_8. Дівчинку до школи приводить батько, мати іноді відвідує дитину. ОСОБА_10 вихована та ввічлива дівчинка, добре читає, рахує, приймає участь в різних заходах і в цьому вона завжди покладається на батька. ОСОБА_10 іноді відвідує школу, в цьому році була шість разів. ОСОБА_10 одразу замикається в собі не йде на контакт, розповідала що боїться аби мати її не забрала. Кожного разу коли приїжджала мати ОСОБА_10 вона була присутня при їхній зустрічі. Після спілкування з матірю ОСОБА_8 становиться замкненою. Батька при зустрічі ОСОБА_8 цілує. ОСОБА_1 пояснював, що не заперечує проти зустрічей мати з донькою. Групу продовженого дня веде вчитель ОСОБА_17 ОСОБА_10 один раз приходила до цієї групи. Потім вона зясовувала у ОСОБА_8 не настроює батько її проти матері, вона відповіла що ні.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона працює вчителем зарубіжної літератури в Костянтинівському ліцеї «Ерудит» з вересня 2017 року, до цього часу працювала психологом. ОСОБА_8 зустрічалась із своєю матірю на великій переміні. Вона відводила ОСОБА_8 до себе в кабінет де вона спілкувалась з матірю, яка дарувала їй подарунки, а після дзвоника вона відводила ОСОБА_8 до класу. ОСОБА_10 намагається уникати розмов про матір. Дівчина розвинута, активна, зараз бачить свою родину з татом. Їй показали заяву в якій йшлася мова про те, що або вона або класний керівник повинні бути присутніми при зустрічах ОСОБА_8 з мамою. На зустрічі мати завжди приходила в адекватному стані, намагалася налагодити стосунки із донькою, однак ОСОБА_8 не йшла на контакт. У дівчинки негативні спогади про спільне життя з матірю.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що точну дату він не памятає, після апеляції вони приїхали в с. Костянтинівка аби забрати сестру. У дворі сиділи люди, мати сказала батькові аби він вивів доньку на що він відмовився та сказав щоб вона сама заходила та забирала дитину. Люди які знаходились поруч говорили ОСОБА_8, що її викрадуть на що вона починала плакати. При зустрічах ОСОБА_8 з матірю в школі він був присутнім, спостерігав зі сторони. У квартирі по вул. Гризодубовій зроблений ремонт, ОСОБА_8 в ній прописана, вказана квартира належить його матері ОСОБА_4 ОСОБА_8 батько з пологового будинку не забирав, оскільки на той час він випивав. До 2015 року батько то спілкувався з ними то ні. Після народження ОСОБА_8 батьки разом не проживали, батько інколи приїжджав, бувало що забував приїжджати. Влітку вони з мамою приїжджали до школи на концерт, мати завжди привозила подарунку, цукерки, ляльки, казки.

Однак, суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_9 в частині права власності квартири розташованої по вул. Гризодубової його матері, оскільки відповідно до копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 45912447 від 20.10.2015 року /Т1 а.с.103/, квартира АДРЕСА_1, належить в рівних частках ОСОБА_13 та ОСОБА_19

Згідно із копією рахунку на оплату послуг з теплопостачання за квітень 2017 року виданої на імя ОСОБА_19, у квартирі АДРЕСА_2, мається заборгованість з теплопостачання у розмірі 3916 грн. 85 коп., борг на початок місяця становить 3873 грн. 32 коп. /Т1 а.с.102/.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що ОСОБА_4 донька його двоюрідного брата. У 18 років ОСОБА_4 вийшла заміж, однак у родині були неполадки. Спочатку у ОСОБА_4 народився син, потім донька. З пологового будинку ОСОБА_4 з донькою забирав її старший син ОСОБА_21, який подзвонив йому та пояснив, що маму з сестрою нікому забрати. Тетяна гарна господиня, завжди працювала. З пологового будинку вони ОСОБА_8 привезли за адресою вул. Гризодубова, 66. Потім ОСОБА_1 мама - ОСОБА_20 попросила аби ОСОБА_8 привезли в с. Костянтинівка, з тих пір ОСОБА_8 додому не поверталась. Він з ОСОБА_4 1 вересня приїжджав в школу до ОСОБА_8. Вчителька їм сказала почекати, вони чекали дві години, потім їм сказали, що ОСОБА_8 не має, вона захворіла.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона тітка ОСОБА_4, вона разом з її старшим сином забирали ОСОБА_4 із пологового будинку із донькою. ОСОБА_4 років ОСОБА_4 виховували доньку сама.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона працює у групі продовженого часу в ліцеї села Костянтинівка. ОСОБА_8 два роки ходить до ліцею, вихована дівчинка, досить розумна, відвідує кружок малювання. Перший рік з ліцею її забирав батько. Мати дівчинки вона бачила два рази у коридорі і дозволила зайти до групи. Потім дівчинка не відвідувала групу продовженого часу, а з 01.02.2018 року знову почала відвідувати. Класний керівник ОСОБА_8 розповів їй про ситуацію в їхній родині, пояснила, що дівчинка проживає з батьком, мати не може забирати її зі школи. Пояснила, що батько був незадоволений, що вони дозволили матері спілкуватись з донькою в школі. ОСОБА_10 гарна дівчинка, розумна, однак по її зовнішньому вигляді вона не може сказати що в неї благополучна родина.

Згідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом ч.2, 3, ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. ОСОБА_24 із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 10, 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Суд вважає за необхідне врахувати інтереси малолітньої дитини, а також дотриматись розумного балансу участі кожного з батьків у вихованні дитини.

Допитана в судовому засіданні малолітня ОСОБА_8 суду пояснила, що зараз вона проживає з батьком. Мати її водила до різних чоловіків, коли вона спали незнайомі чоловіки закидали на неї ноги, коли батько про це дізнався сказав щоб її привезли до нього. Мати закривала її в будинку саму, її ображали та били. Вона не рада бачити матір. В школу відводить та забирає її батько. Батько працює, виготовляє запчастини для машин. Пояснила, коли прийшла її окружили та почали ставити питання, мама принесла черевики в яких в неї були мокрі ноги, питала чому вона їх не носила, на що вона пояснила, що хотіла взути туфлі які приніс батько. З мамою яскравих спогадів не має. З батьком вони катались на віслюку, ходили в парк.

Соціальний педагог ОСОБА_25 в присутності якої проводився допит малолітньої дитини ОСОБА_8 суду пояснила, що спочатку дівчинка відверталась від матері, ховалась за батька, зараз вона більш розкована на питання відповідає природно.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989року) редакція зі змінами,

схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Матеріали справи не містять таких доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивача, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину, приймати участь у вихованні доньки.

Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивача забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Згідно із актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за адресою: с. Костянтинівка, вул. Першотравнева, буд. 32а від 09.10.2015 року встановлено, що за вказаною адресою проживають: ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_27, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_28, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. У приміщенні є місце для сну та підготовки уроків. Санітарний стан приміщення задовільний. Батько займається вихованням дитини /Т1 а.с.115/.

Так, позивач ОСОБА_1 на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується копіями довідок /Т1 а.с.116/, працює на ТОВ «Мелітопольський Автогідроагрегат» на посаді слюсаря механоскладальних робіт /Т1 а.с.119/.

За місцем роботи та проживання ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, за час роботи на посаді слюсаря механоскладальних робіт зауважень та стягнень не мав /Т1 а.с.117-118/.

Відповідно до наданих позивачем доказів малолітня ОСОБА_8 стала призером міжнародного природничого інтерактивного конкурсу «Колосок осінній 2017», отримала сертифікат про прийняття участі у міжнародному математичному конкурсі «Кенгуру-2018», отримала похвальний лист за високі досягнення у навчанні, відповідно до табелю навчальних досягнень учнів 2-4 класів за 2107-2018 навчальний рік ОСОБА_8 відмінно закінчила навчальний рік в Костянтинівському ліцеї «Ерудит» Мелітопольського району /Т1 а.с.227-230/.

Крім того, відповідно до результату дослідження від 26.04.2016 року проведеного Інститутом розвитку персоналу інтелектуальний розвиток ОСОБА_8 відповідає віковій нормі. Із бесіди з дитиною виявлено негативне ставлення до матері. Коли ОСОБА_8 розповідає про матір хвилюється, їздить на стільці, потирає руки, прасує плаття руками, дивиться ниць. Аналіз малюнку «Моя родина» вказує на емоційний зв'язок між дитиною та батьком, а також з родиною батька, матуся на малюнку відсутня її та брата не намалювала, пояснила, що не хоче. В бесіді дитина з натхненням розповідала про свою подругу, про садочок, до якого їй подобається ходити, про свої виступи та нагороди. Мріє поїхати з татом до Москви, також їй цікаво подорожувати поїздом, тому що ніколи не їздила на поїзді. А ще бажає купити квартиру, щоб там жити з татом. Ще доповіла, що хотіла б перетворитись у їжака, щоб маму колоти тими колючками. Дослідження методикою ОРО батька дитини, дає можливість думати про те, що батько бажає емоційної близькості з дитиною, відчуває себе єдиним цілим з дитиною. Бажає задовольнити всі потреби доньки /Т1 а.с.13-14/.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об'єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов'язань, існують позитивні зобов'язання, пов'язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов'язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

До рішення Європейського Суду з прав людини в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) відповідно до пункту 2 статті 45 Конвенції та пункту 2 правила 74 Регламенту Суду додана окрема думка судді Карло Ранзоні, яка зводиться до наступного.

Презумпція на користь матері в справах про опіку над дитиною не підтримується ані практикою на рівні ООН після прийняття Декларації, ані судового практикою Європейського Суду з прав людини і не відповідає позиції Ради Європи і більшості держав-членів. У 21 столітті методологія з такою презумпцією, яку можна відхилити лише за "виняткових обставин" більше не є раціональною в частині прав, що гарантуються Конвенцією. Основна думка полягає в тому, що ця презумпція, за відсутністю доказів на користь зворотного, розглядає проживання дитини з батьком як таке, що не відповідає найкращим інтересам дитини (див. справу "Цаунеґґер проти Німеччини" з відповідними змінами, заява N 22028/04, § 46, 03 грудня 2009 року).

Декларація ООН не є юридично обов'язковим документом. Вона стала основою для розробки Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини 1989 року, яка, на відміну від Декларації, є юридично обов'язковим міжнародним договором. Утім, підготовчі матеріали до Конвенції чітко демонструють, що положення про "розлучення дитини з матір'ю лише за виняткових обставин" існувало на дуже початковій стадії процесу розробки. Його потім критикували, оскільки він просував стереотипний погляд матерів, який ґрунтувався на дискримінації, а відтак, його вилучили. Принцип найкращих інтересів дитини, що випливає з самої Декларації, отримав повну підтримку, втім, як першочергове та найважливіше міркування (див., наприклад, ОСОБА_29, Конвенція Організації Об'єднаних Націй про права дитини, Путівник до "Travaux Preparatoires", 1992 р., і ОСОБА_24, "Основи прав у Африканській хартії про права та добробут дитини", Африканський журнал правових досліджень, листопад 2009).

Як зазначалося в справі "Цаунеґґер проти Німеччини" (цитувалася вище, § 60), спільною відправною точкою для рішень більшості держав-членів, погоджено те, що рішення щодо присудження опіки мають ґрунтуватися на найкращих інтересах дитини. ОСОБА_15, наприклад, у своєму рішенні від 04 липня 1996 року вичерпно заперечила презумпцію чи принцип "переваги матері" в питаннях опіки. Більше того, він підкреслив, що перевага маленької дитини бути зі своєю матір'ю стала лише однією з багатьох конкуруючих обставин і що вона не була переважаючою (див. справу "М. Л. проти Великобританії", заява N 35705/97, 20 березня 2001 р.).

Насамкінець, Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків і наголошувала на тому, що роль батька щодо дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати. Наприклад, у своїй Постанові 2079 (2015) щодо "Рівності і спільної батьківської відповідальності: роль батька" Парламентська Асамблея наголосила на важливості "подолання гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім'ї" як "відображення соціологічних змін, що відбулися впродовж останніх п'ятдесяти років з огляду на організацію приватної сфери і сім'ї".

Повно та всебічно дослідивши обставини справи в частині зміни визначеного місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши в цій частині, що мати дитини неналежно виконує свої батьківські обовязки, не піклується про духовний та фізичний розвиток дитини, не утримує її матеріально, не цікавиться станом її здоровя та розвитком, враховуючи висновок органу опіки і піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з батьком, а також створення останнім належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, гармонійного розвитку, навчання, дитина відвідує навчальний заклад за місцем проживання батька, а також думку малолітньої ОСОБА_8 з пояснень якої вбачається прихильність останньої до батька з яким в неї повязані яскраві спогади, суд дійшов до висновку про доцільність зміни місця проживання малолітньої дитини та залишити проживати з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем його проживання, що відповідає найкращим інтересам останньої.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 8, 9, 10 12-13, 18, 76, 81, 258, 264, 265, 268, 352-356 ЦПК України,ст. ст. 141, 153, 155, 157, 160-161 СК України, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 10,11,15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну місця проживання дитини, за участю третіх осіб органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області - задовольнити.

Змінити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлене судовим рішенням Мелітопольського міськраойнного суду Запорізької області від 11.04.2016 визначивши місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ