КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 377/203/18-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2420/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Мвлишенко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - ЛитвиненкоОлени Леонідівни на рішення Славутицького районного суду Київської області від 31 травня 2018 року,

встановив:

у квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15.12.2008 в сумі 32 570 грн. 98 коп. і стягнути на його користь судовий збір в сумі 1 762 грн.

Рішенням Славутицького районного суду Київської області від 31 травня 2018 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача - Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення - про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що з ОСОБА_3 15.12.2008 було укладено Кредитний договір, за умовами якого їй було надано кредит в сумі 5 000 грн. зі сплатою 36% річних за користування кредитом. Оскільки відповідач не сплачувала щомісячних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування, утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 4 975 грн. 39 коп., заборгованість по відсоткам в сумі 24 3076 грн., заборгованість по пені та комісії - 1 500 грн., штрафу у фіксованій частині - 250 грн. та у процентній частині - 1 539 грн., яку позивач просив стягнути на його користь, а також суму сплаченого судового збору - 1 762 грн.

Рішенням Славутицького районного суду Київської області від 31 травня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні до суду було надано лише світлокопію заяви позичальника, з якої неможливо з'ясувати її зміст, а також розрахунок заборгованості за договором без номеру.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального і процесуального права та не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 15.12.2008 заповнила бланк Заяви, в якій було вказано, що вона бажає отримати Кредитну картку з лімітом в 500 грн. та поставила свій підпис. На цьому ж бланку працівником банку - начальником відділення ОСОБА_5 було зазначено про видачу ОСОБА_3 картки за № НОМЕР_1, а також вказані дата та підпис ОСОБА_3 у розділі: «Кредитну картку та ПІН отримала» (а/с 9).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В ч. 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За положеннями ч. 1 та 2 ст. 641 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України). Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що банк, отримавши пропозицію відповідача про укладення договору про надання та використання картки шляхом заповнення бланку, відповідно до вказаних у пропозиції відповідача умов того ж дня вчинив дії щодо відкриття рахунку на ім'я відповідача та випуску платіжної картки. Відповідач була ознайомлена з Тарифами по картах банку та Умовами надання та обслуговування платіжних карток банку, надала письмову згоду на укладення цього договору, протягом терміну дії договору користувалась кредитними коштами та виконувала свої зобов'язання щодо їх повернення.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не заперечувала, що отримала кредитну картку у позивача, подала заяву про застосування строку позовної давності, погоджується, що допускала порушення умов договорів щодо своєчасного повернення кредитних коштів, в зв'язку з чим виникла заборгованість, однак посилалась на те, що позивачем не доведено, які саме Умови та Правила надання банківських послуг надавались їй для ознайомлення при укладенні договору, в матеріалах справи відсутні Пам'ятка клієнта, в анкеті-заяві відсутні вказівки про розмір кредитного ліміту, процентна ставка, строк надання банківських послуг, а також не зазначено про сукупну вартість кредиту, що є порушенням вимог закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому відповідачем протягом всього розгляду справи не було заявлено вимог про визнання недійсним Договору про надання та використання платіжної картки як в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів», так і ст. 215 ЦК України.

Позивачем при зверненні до суду першої інстанції було надано світлокопію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з №080384949, на зворотному боці якої зазначено дату - 15.12.2008 та міститься підпис ОСОБА_3 (а/с 12).

З наданого до суду апеляційної інстанції розрахунку заборгованості та Переліку карток, видно, що строк дій картки з № НОМЕР_1 становить червень 2012 р., картки НОМЕР_2 - травень 2016, НОМЕР_3 - грудень 2013, картки НОМЕР_4 - лютий 2022 (а/с 86). Зазначення в Розрахунку руху коштів по іншим карткам, виданим на ім'я ОСОБА_3, не може бути взятий до уваги для визначення розміру заборгованості, оскільки доказів про те, що ОСОБА_6 були видані інші картки на підставі Договору, укладеного 15.12.2008, позивачем не надано. В Розрахунку на першому аркуші (а/с 81) вказується, що основною карткою є НОМЕР_5, однак рух коштів зазначений лише з 28.10.2010 по 20.01.2017 за карткою НОМЕР_6, за карткою НОМЕР_4 за один день - 22.05.2018, за карткою НОМЕР_5 зазначений рух коштів за період з 27.12.2008 по 30.06.2018. При цьому залишок після операцій вказаний в сумі -40 936 грн. 83 коп. На останньому аркуші Розрахунку вказано основною карткою НОМЕР_7 (а/с 85).

Відповідно до п. 3.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг, строк дії карти вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Згідно п. 3.1.3 по закінченню дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місця завершення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по закінченню розрахункових операцій по картковому рахунку та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. В п. 9.4 вказується, що у випадку наявності перевитрат платіжного ліміту по карті та непогашення його клієнтом на протязі 6 місяців, картка закривається, наступне відновлення дії карти можливе тільки після повного погашення заборгованості клієнтом.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність становить 3 роки. Сплив позовної давності, заявлений стороною у спорі, є підставою для відмови у позові на підставі ч. 2 ст. 267 ЦК України. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з наступного дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що закріплено в ч. 1 ст. 261 ЦК України. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки строк дії картки було вказано - червень 2012 року, саме цей день був днем погашення кредиту в повному обсязі. Позивач звернувся до суду з даним позовом лише у квітні 2018 р.

Станом на 01 червня 2012 р. заборгованість по картці НОМЕР_5 становила 4 949 грн. 44 коп. і після цього кошти на картку не зараховувались. Таким чином, позивачем було пропущено строк позовної давності на момент звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Славутицького районного суду Київської області від 31 травня 2018 р. скасувати та прийняти по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді