Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 591/3876/16-ц

провадження № 61-1160свп17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Антоненко Н. О. (суддя-доповідач)

суддів: Висоцької В. C., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М., Червинської М. Є., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 22 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Левченко Т. А., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ТОВ «Авто Просто» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування заявлених вимог посилалося на те, що 12 травня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено угоду № 364381 (далі - угода) та підписано додатки № 1 та № 2 до неї, які є її невід'ємними частинами, угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «АвтоТак».

Угоду № 364381 укладено з метою придбання ОСОБА_1 автомобіля «Daewoо Lanоs», однак він скористався передбаченим пунктом 7.1 статті 7 додатку № 2 до угоди правом і звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про надання автомобіля іншої марки, а саме ВАЗ 21104 ЗНГ.

21 січня 2012 року ОСОБА_1 отримав автомобіль ВАЗ 21104 ЗНГ, номер шасі (кузова, рами) № Y6L211040CL231402, 2011 року випуску і зареєстрував його на своє ім'я.

ОСОБА_1 зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

На забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов укладеної угоди 10 січня 2012 року між позивачем, ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір поруки.

З лютого 2015 року ОСОБА_1 припинив сплачувати внески, в результаті чого утворилася заборгованість.

ТОВ «Авто Просто» просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь 129 566,80 грн заборгованості за угодою та 1 943,50 грн судового збору.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2017 року в складі судді Клименко А. Я. у задоволенні позовних вимог ТОВ «Авто Просто» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії позивача свідчать про нечесну підприємницьку діяльність, товариство не мало відповідного дозволу (ліцензії) на надання послуги. Порука за договорами поруки припинена, оскільки без згоди поручителя збільшена його відповідальність.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 22 листопада 2017 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 серпня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «Авто Просто» 129 566,80 грн заборгованості за угодою. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ТОВ «Авто Просто» 129 566,80 грн заборгованості за угодою. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Авто Просто» в дольовому порядку 4 081,35 грн судового збору, тобто по 1 360,45 грн з кожного.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов укладеної угоди утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

У касаційній скарзі, поданій 12 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду Сумської області від 22 листопада 2017 року, і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відбулося збільшення обсягу відповідальності божника, на яке вона як поручитель згоди не надавала.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційну скаргу ОСОБА_2 передано до Верховного Суду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Зарічного районного суду м. Суми.

22 березня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Авто Просто» на касаційну скаргу, мотивований тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а тому є законним і обґрунтованим. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року справу передано на розгляд Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду мотивована тим, що при розгляді справи колегія суддів дійшла висновку, що укладеною угодою та додатками до неї, які не визнавалися в судовому порядку недійсними, передбачений обов'язок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатками до неї, підстав уважати, що обсяг відповідальності ОСОБА_1 змінився у зв'язку із заміною автомобіля, немає.

Разом із тим, інша колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 січня 2017 року у справі № 310/3279/16-ц за позовом ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, дійшла висновку про те, що ОСОБА_4 скористався правом, наданим йому умовами угоди і здійснив заміну автомобіля Kia Rio на автомобіль Chery М11, проте ТОВ «Авто Просто» на підтвердження вимог позову надало розрахунок, який стосується автомобіля Kia Rio. Вважаючи, що у зв'язку із заміною автомобіля змінився розмір внесків за угодою, колегія суддів направила справу на новий розгляд для з'ясування обсягу зобов'язання ОСОБА_4 за умовами укладеного правочину.

Відповідно до частини першої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.

Друга судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

У справі, яка переглядається, суди установили, що 12 травня 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено угоду № 364381, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля ЗАЗ Ланос за ціною 71 680 грн. Плата за послуги, пов'язані зі вступом до системи, складала 2 580,48 грн.

10 січня 2012 року ТОВ «Авто Просто» уклало з ОСОБА_8 і ОСОБА_3 договір поруки, згідно з яким кожен із співпоручителів зобов'язався відповідати перед товариством у разі невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за укладеною ним угодою. Договір поруки діє до 31 травня 2024 року.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.

Отже, правове значення має, чи відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя під час виконання боржником основного зобов'язання.

Встановлено, що під час виконання ОСОБА_1 угоди, у зв'язку зі зміною виробником поточної ціни автомобіля на час сплати відповідного платежу, розмір внесків збільшувався.

Згідно з додатком № 2 до угоди № 364381, який є невід'ємною її частиною (далі - додаток № 2) поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою

Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється Авто Просто виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором.

Згідно з пунктом 3.2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.

Згідно з пунктом 2.5 договору поруки сторони погодили, що протягом дії договору у випадках зміни умов угоди, якщо можливість цих змін прямо передбачена угодою, у випадках зміни розміру зобов'язань, забезпечених порукою та/або зміни строків виконання зобов'язань, якщо такі зміни здійснюються на підставах, передбачених основним зобов'язанням, відповідні зміни вносяться лише до угоди, і не потребують внесення змін до цього договору. На внесення передбачених цим пунктом змін співпоручителі надають згоду під час підписання цього договору.

Зазначена умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які є вільними у визначенні змісту зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Вказаний договір в цій частині не визнавався недійсним у встановленому законом порядку.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що зміни поточної вартості автомобіля передбачені умовами угоди і обумовлені зміною вартості автомобіля протягом дії угоди, а тому вони не призвели до зміни обсягу відповідальності поручителя і припинення поруки, оскільки поручителі, підписавши договір поруки, на такі зміни надали свою згоду.

10 січня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою про надання йому іншої марки автомобіля ніж та, що вказана в додатку № 1 до угоди, а саме замість автомобіля ЗАЗ Ланос просив надати автомобіль ВАЗ 21104, номер кузову НОМЕР_1. Інших змін до угоди, зокрема і щодо зміни вартості внесків у зв'язку із заміною автомобіля, сторони не вносили.

19 січня 2012 року на ім'я ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21104, номер кузову НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Статтею 5 угоди передбачено, що учасник зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: сплатити вступний внесок при укладанні угоди; сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов'язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов'язань за угодою; за вимогою ТОВ «Авто Просто» надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою.

Система придбання автомобіля «Авто Так», що передбачена укладеною угодою, полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої якості, зокрема, автомобіль, та які стають учасниками такої системи.

Відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи «Авто Так», які полягають у формуванні груп учасників, організацій і проведенні у групах асигнаційних актів, та інших послуг, передбачених угодою.

Додатком № 1 передбачено, що розмір вступного внеску становить 3 % + ПДВ - 2 580,48 грн, щомісячний цілий чистий внесок -0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5 % + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 %, плата за право на отримання автомобіля - 3 % + ПДВ.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ТОВ «Авто Просто» посилалося на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує умови укладеної угоди, в результаті чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За правилами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов'язок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї.

Відповідачі погодилися з умовами угоди та договору поруки, підписавши їх. Дійсність правочинів не оспорювали.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції станом на час розгляду справи судами) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що з лютого 2015 року ОСОБА_1 припинив сплачувати внески, в результаті чого утворилася заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

До таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ураховуючи зазначене, Друга судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що за умови неналежного виконання відповідачами зобов'язання, які виникли на підставі підписаних між сторонами правочинів, дійсність яких не оспорена, позов ТОВ «Авто Просто» підлягає до задоволення.

Фактичні обставини у справі № 310/3279/16-ц за позовом ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу та у справі, яка переглядається, є різними, тому висновок колегії суддів про направлення справи № 310/3279/16-ц на новий розгляд для з'ясування обсягу зобов'язання ОСОБА_4 за умовами укладеного правочину не суперечить висновку суду у цій справі.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_8 не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, тлумачення умов договору та норм права на свою користь. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 141, 400, 403, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Антоненко

Судді: В. С. Висоцька

В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

В.М. Сімоненко

І.М. Фаловська

М.Є. Червинська

С. П. Штелик