Справа № 259/2695/13-ц
Провадження № 2-в/185/145/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Кириленко Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі ЄУ № 259/2695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із заявою, в якій просить відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 259/2695/13-ц за позовом АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості у частині відновлення рішення Куйбишевського районного суду м.Донецьк від 22 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року.

Заява обґрунтована тим, що у провадженні Куйбишевського районного суду м.Донецька знаходилась справа № 259/2695/13-ц за позовом АТ «Ощадбанк» про стягнення з спадкоємців ОСОБА_4 заборгованості за кредитом. На теперішній час банку не відомі особи які були відповідачами по справі у звязку з повною втратою документації про стягнення заборгованості у звязку з проведенням АТО. Рішенням Куйбишевського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2013 року у задоволенні позову АТ «Ощадбанк» було відмовлено. Не погодившись з вищенаведеним рішенням, банком було подано апеляційну скаргу. 10 лютого 2014 року Апеляційним судом Донецької області було винесено рішення по справі № 259/2695/13-ц, яким позов АТ «Ощадбанк» до спадкоємців ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено. Для вирішення питань, повязаних із зверненням судового рішення до виконання, у заявника виникла необхідність отримати рішення Куйбишевського районного суду м. Донецьк від 22.11.2013 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 10.02.2014 року про стягнення заборгованості з спадкоємців ОСОБА_4 для вирішення питань, повязаних із зверненням судового рішення до виконання.

У судове засідання представник заявника не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, визначено територіальну підсудність справ підсудних Куйбишевському районному суду м. Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Згідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України - на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч. 2 ст. 494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2013 року Куйбишевським районним судом міста Донецька ухвалено рішення у справі № 259/2695/13-ц (провадження 2/259/998/2013), яким у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено у повному обсязі (а.с.17-18).

Зазначене рішення суду міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за № 37267864, що дозволяє встановити його зміст.

Також, в Єдиному державному реєстрі судових рішень за № 45328631 міститься рішення Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року, яким рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 22 листопада 2013 року скасувано.

У звязку з вищевикладеним суд вважає, що представником заявником надано достатньо матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження в частині судового рішення від 22 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 81, 258-260, 493, 494 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 259/2695/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом в частині рішення Куйбишевського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2013 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 22 листопада 2013 року в справі № 259/2695/13-й у такій редакції:

«Номер провадження 2/259/998/2013

Справа № 259/2695/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2013 р. м. Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька у складі:

головуючого судді - Добнєва С.С.,

при секретарі - Юркіній Ю.Є.,

за участю представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_2, - ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Донецька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом

В С Т А Н О В И В:

Позивач 01.04.2013 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3А.( яка діє від імені малолітньої дитини ОСОБА_7Д.) та з урахуванням уточнення, просить стягнути з них заборгованість у сумі 78147,05грн. у розмірі, який відповідає частці кожного у спадщині, а у разі недоцільності предмета зобовязання солідарно.

Свої вимоги мотивують наступним. 29.01.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Пролетарське відділення № 5404 м. Донецька, яку в подальшому реорганізовано шляхом перетворення у територіально відокремлене без балансове відділення та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 85000грн. строком на 60 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 28.01.2013, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 16,50%. Способом забезпечення зобовязання по кредитному договору слугувала застава згідно договору застави транспортного засобу від 29.01.2008.

ОСОБА_8 свої зобовязання за вказаним договором виконав, шляхом оплати вартості автомобілю марки DAEWOO FSO Lanos.

Позичальник з 29.02.2008 свої зобовязання за кредитним договором не виконував в повному обсязі, а саме не сплачував суми основного боргу та проценти по договору відповідно графіку погашення. У звязку з чим станом на 28.03.2013 заборгованість позивальника перед банком становить 76 517,05грн. Крім того було понесені витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 1630,00грн., у звязку з чим загальна сума заборгованості позичальника перед банком складає 78147,05грн.

ОСОБА_8 направляв позивальнику претензію, однак в добровільному порядку зобовязання не були виконані.

В ході розшуку боржника ОСОБА_4 стало відомо, що останній помер 11.09.2010. Після смерті ОСОБА_4 відкрита спадщина 18.09.2010 спадкова справа № 624, із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від імені своєї малолітньої дитини ОСОБА_7. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Таким чином, оскільки спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб, позивач вимушений звернутися з даним позовом до відповідачів, оскільки вони є спадкоємцями померлого боржника.

Представник позивача, яка діє на підставі довіреності - ОСОБА_5, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та уточненні до неї.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6, у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, оскільки відповідач ОСОБА_2 не є спадкоємцем першої черги, у звязку з чим позов до нього не обґрунтований. Відповідач ОСОБА_9 надав до суду свої письмові заперечення, які долучено до матеріалів справи.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитний договору № К-А-220315775, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Пролетарське відділення № 5404 м. Донецька та ОСОБА_4, останній отримав кредит у сумі 85000грн. строком на 60 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 28.01.2013, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 16,50%. Свої зобовязання за кредитним договором позивальник не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28.03.2013 становить 76 517,05грн. Крім того було понесені витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 1630,00грн., у звязку з чим загальна сума заборгованості позичальника перед банком складає 78147,05грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть - боржник ОСОБА_4 помер 08.09.2010.

З листа, наданого Пятої донецькою держаною нотаріальною конторою вбачається, що 18.09.2010 відкрита спадкова справа № 624. Із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від імені малолітньої дитини ОСОБА_7. Свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Всупереч вказаних норм позивачем не було надано відомостей про обсяг і вартість спадкового майна, яке залишилося після смерті боржника бо саме розмір одержаної спадщини визначає межі відповідальності спадкодавця перед кредитором.

Крім того відповідачі лише звернулися із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Крім того, як вбачається з ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Так, з позовної заяви вбачається, що про відкриття спадщини позивач дізнався в 27.10.2013, з даним позов до відповідачів, як спадкоємця боржника ОСОБА_4 було подано 01.04.2013, тобто з пропуском шестимісячного строку з дня коли кредитор спадкодавця дізнався про відкриття спадщини після смерті кредитора. Вказані строки є преклюзивними і не можуть бути поновлені судом.

У звязку з чим позов є незаконним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 1281,1282,1231 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, - відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлено 29 листопада 2013року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області протягом десятьох днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/".

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Апеляційного суду Донецької області від 10 лютого 2014 року в справі № 259/2695/13-й у такій редакції:

«Єдиний унікальний номер 259/2695/13-ц

Номер провадження 22-ц/775/1103/2014

Головуючий 1 інстанції Добнєв С.С. Єдиний унікальний номер 259/2695/13/12

Доповідач Курило В.П. номер провадження 22ц-775/1103/14

Категорія 27

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 лютого 2014 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Космачевської Т.В.

при секретарі

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 22 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 29.01.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Пролетарське відділення № 5404 м. Донецька, яку в подальшому реорганізовано шляхом перетворення у територіально відокремлене без балансове відділення та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 85000 грн. строком на 60 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 28.01.2013, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 16.50%. Способом забезпечення зобов'язання по кредитному договору слугувала застава згідно договору застави транспортного засобу від 29.01.2008. ОСОБА_8 свої зобов'язання за вказаним договором виконав, шляхом оплати вартості автомобілю марки DAEWOO FSO Lanos. Позичальник з 29.02.2008 свої зобов'язання за кредитним договором не виконував в повному обсязі, а саме не сплачував суми основного боргу та проценти по договору відповідно графіку погашення. У зв'язку з чим станом на 28.03.2013 заборгованість позивальника перед банком становить 76 517,05 грн. Крім того, було понесені витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 1630,00 грн., у зв'язку з чим загальна сума заборгованості позичальника перед банком складає 78147,05грн. ОСОБА_8 направляв позивальнику претензію, однак в добровільному порядку зобов'язання не були виконані.

В ході розшуку боржника ОСОБА_4 стало відомо, що останній помер 11.09.2010. Після смерті ОСОБА_4 відкрита спадщина 18.09.2010 спадкова справа № 624. Із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від імені своєї малолітньої дитини ОСОБА_7. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Таким чином, оскільки спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб, позивач вимушений звернутися з даним позовом до відповідачів, оскільки вони спадкоємцями померлого боржника.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 22 листопада 2013 року у задоволені позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач Банк просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що рішення суду суперечить нормам матеріального закону. Зокрема вказує, що суд після подачі заяв про прийняття спадщини спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину, і відповідно стали боржниками за кредитним договором. Зважаючи на це, Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом, зазначаючи у якості ціни позову розмір фактичної заборгованості позичальника, яка склалася на момент подачі позову. Вказаний розмір заборгованості не може бути змінений в залежності від обсягів та вартості спадкового майна, яке залишилось після смерті позичальника. Тобто, особи, зазначені у позовній заяві є належними відповідачами у справі, розмір заборгованості підтверджується доданими до позову документами, а відсутність інформації про обсяг та вартість спадкового майна не є підставою для відмови у задоволенні позову. Це матиме значення лише на стадії виконання судового рішення, тобто, коли з відповідачів фактично будуть стягуватись грошові кошти, але у межах вартості майна, отриманого у спадщину. Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_8 пропущений строк для пред'явлення вимог кредитора до спадкоємців. Це не відповідає дійсності, тому як з повідомлення про пред'явлення вимог до спадкоємців від 17.06.2011 р. видно, що про смерть позичальника ОСОБА_8 стало відомо 27.04.2011 р. Тобто, 6-місячний строк для пред'явлення вимог кредитора ОСОБА_8 не був пропущений.

В засідання апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до умов кредитний договору № К-А- 220315775, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Пролетарське відділення № 5404 м. Донецька та ОСОБА_4, останній отримав кредит у сумі 85000грн. строком на 60 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 28.01.2013, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 16,50%. Свої зобов'язання за кредитним договором позивальник не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28.03.2013 становить 76 517,05грн. Крім того було понесені витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 1630,00грн., у зв'язку з чим загальна сума заборгованості позичальника перед банком складає 78147,05 грн.

Відповідно до свідоцтва про смерть - боржник ОСОБА_4 помер 08.09.2010 року.

З листа, наданого Пятої донецькою держаною нотаріальною конторою вбачається, що 18.09.2010 відкрита спадкова справа № 624. Із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від імені малолітньої дитини ОСОБА_7. Свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вказаних норм позивачем не було надано відомостей про обсяг і вартість спадкового майна, яке залишилося після смерті боржника бо саме розмір одержаної спадщини визначає межі відповідальності спадкодавця перед кредитором. Крім того відповідачі лише звернулися із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. А також, позивачем пропущений шестимісячний строк проявлення вимог до спадкодавців, оскільки з позовної заяви вбачається, що про відкриття спадщини позивач дізнався в 27.10.2013, з даним позов до відповідачів, як спадкоємця боржника ОСОБА_4 було подано 01.04.2013, тобто з пропуском шестимісячного строку з дня коли кредитор спадкодавця дізнався про відкриття спадщини після смерті кредитора.

Але, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можливо.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.2 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

Тому рішення суду першої інстанції як незаконне підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 22 листопада 2013 року скасувати.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення апеляційного суду.

Судді: /підпис/

/підпис/

/підпис/»

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в пятнадцятиденний строк апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області з дня проголошення ухвали.

Суддя А. С. Зінченко