РІШЕННЯ

іменем України

07 травня 2018 рокуСправа №451/489/18
Провадження № 2/451/466/18

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

з участю секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кустинської сільської ради Радехівського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року до суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_2, відповідно до вимог якої, просить визнати за ним право власності на гідротехнічні споруди, що розташовані в урочищі «Дубовиця» за межами населеного пункту Кустинської сільської ради Радехівського району.

В обґрунтування позову посилається на обставини, що починаючи з квітня 2007 року він користується земельною ділянкою площею 1,5000 га в урочищі «Дубовиця» на території Кустинської сільської ради за межами населеного пункту. У зв'язку із тим, що посередині даної земельної ділянки наявна впадина, яка була заросла чагарником і регулярно затоплювалась, він фактично використовував дану земельну ділянку, як ставок для розведення риби.

Маючи намір узаконити право користування земельною ділянкою в 2011 році позивач звернувся із заявою до Радехівської районної державної адміністрації та Розпорядженням голови РДА №34 від 16 січня 2012 року отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства було погоджено відповідними службами та подано на затвердження в Радехівську РДА.

У подальшому, розпорядженням голови Радехівської РДА №915 від 23.11.2012 року, йому було передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,5000 га із земель запасу Кустинської сільської ради та на підставі цього розпорядження 20.12.2012 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯН №432481.

Таким чином, отримавши правовстановлюючі документи на земельну ділянку він продовжував нею відкрито користуватись та сплачувати до бюджету Кустинської сільської ради відповідні платежі.

Також зазначає, що у зв'язку із тим, що на частині належної йому земельної ділянки, а саме на площі 0,64 га наявна впадина, що підтверджується Актом обстеження земельної ділянки комісією Кам'янка-Бузького управління водного господарства від 22.06.2012 року.

У 2017 році земельну ділянку площею 1,5000 га було поділено на дві частини, виготовлено відповідні документації по розподілу такої і кожній з них присвоєно відповідні кадастрові номери, зокрема земельній ділянці площею 0,64 га - кадастровий номер :03:000:0374, а земельній ділянці площею 0,86 га - кадастровий номер :03:000:0375.

Протягом всього періоду використання земельної ділянки, зокрема з 2007 року і по сьогоднішній час, для належного функціонування водойми та нормальної діяльності виробничого процесу він постійно використовував та підтримував в належному стані гідротехнічну споруду (водопропускну споруду), яка розташована біля його земельної ділянки, а саме чистив її від замулення, сміття.

Крім цього, в липні 2017 року провів комплекс відновлювальних робіт по ремонту водопропускної споруди, що підтверджується Актом прийому-передачі та Кошторисом на виконані роботи від 21.07.2017 року по упорядкуванню водопропускної споруди комунальним підприємством Лопатинської селищної ради.

На підставі рішення №1 дев'ятої сесії VII скликання Кустинської сільської ради від 04.10.2016 року водопропускна споруда в урочищі «Дубовиця» взята на облік сільською радою як безгосподарна.

Вирішити питання про оформлення права власності на даний обєкт у позасудовому порядку в даному випадку не являється можливим, а тому він вимушений звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не зявився. Надавши до суду заяву, із підтриманням вимог, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.51). Позов просить задоволити.

Також і представник відповідача Кустинської сільської ради Радехівського району у судове засідання не зявився. Скерував до суду заяву, із визнанням позовних вимог, просив розгляд справи здійснити за його відсутності (а.с.52).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Розглянувши подані учасниками справи заяви та дослідивши подані ними документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Так, судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯН №432491, виданого на підставі розпорядження голови Радехівської РДА №915 від 23.11.2012 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,5000 га, що розташована на території Кустинської сільської ради (за межами населених пунктів) Радехівського району (а.с.12).

Відповідно до здійснення господарської діяльності на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, останній здійснив розподіл такої на дві частини, про що внесено відповідну інформацію у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та кожній з них присвоєно кадастрові номери, зокрема земельній ділянці площею 0,64 га - кадастровий номер :03:000:0374, а земельній ділянці площею 0,86 га - кадастровий номер :03:000:0375 (а.с.14-18).

Окрім цього, суд зауважує, що з копій Витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вбачається, що у січні 2017 року, відповідно до рішення Кустинської сільської ради Радехівського району, гідроспоруди взяті на облік безхазяйного майна (а.с.21-22).

Згідно даних технічного паспорту на гідротехнічну споруду від 05.04.2018 року, виданого КП ЛОР «Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації», спірна водопропускна споруда має розміри 2,6 м х 1,7 м х 2,0 м, діаметр труби 1,0 м та побудована в 1962 році (а.с.23-24).

Частиною 1 статті 181 ЦК України визначається, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Тобто, такі об'єкти розташовані на земельній ділянці та нерозривно пов'язані з землею і, відповідно вони не можуть існувати без землі; переміщення зазначених об'єктів є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виходячи з аналізу чинного законодавства, такий об'єкт, як гідровузол ставка належить до гідротехнічних споруд (Методика обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затверджена наказом Державного комітету у справах містобудування і архітектури від 19 грудня 1995 року №252 (зареєстрований в Міністерстві юстиції 21 грудня 1995 року за №466/1002), є спорудою, призначеною для використання водних ресурсів, для боротьби з шкідливим впливом вод, захистом земель від водної та вітрової ерозій, інших негативних процесів.

Отже, такий об'єкт, як водопропускна споруда ставка є нерухомим майном, оскільки така нерозривно пов'язана з землею та її переміщення в інше місце може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру.

Методика обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, яка затверджена наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури №252 від 19 грудня 1995 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1995 року за №466/1002 призначена для забезпечення комплексу робіт, що виконуються при обстеженні і

паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного транспортування і складування промислових відходів та поширюється на всі споруди незалежно від відомчої належності та виду власності.

Пунктом 1.9.18 Методики встановлено, що гідротехнічні споруди, це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тунелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Відповідно до пункту 3.3 Методики під час обстеження та паспортизації перевірці підлягають: оснащеність споруд засобами вимірювань; стан споруди; організація експлуатації споруди; виконання заходів щодо ремонту; стан технічної документації; виконання заходів щодо забезпечення надійності; засоби охорони навколишнього природного середовища.

За змістом частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При цьому, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, суд зауважує, що представник відповідача не заперечив повністю заявлений стороною позивача позов, шляхом подання суду у письмовій формі відповідної заяви (а.с.52).

В силу вимог ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке ж право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За таких обставин, на переконання суду, визнання позову представником відповідача є його процесуальним правом, передбаченим процесуальним законодавством у статтях 49 та 206 ЦПК України і таким правом щодо предмета спору такий розпоряджаються на власний розсуд.

Судом встановлено, що представник відповідача, який підписав заяви про визнання позову, не обмежений у повноваженнях на вчинення такої процесуальної дії.

Судом також встановлено, що визнання представником відповідача позову жодним чином не суперечить закону, а також жодним чином не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання представником відповідача позову і продовження судового розгляду.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позицію з цього приводу, викладену у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності за набувальною давністю є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У розумінні позиції позивача (а.с.4), суд вважає за можливе не здійснювати розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,258-259,263-265 ЦПК України та ст.ст.16,328,344 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на гідротехнічну споруду (водопропускну споруду), що складається із шахти з плоским затвором розміром 2,6 м х 1,7 м х 2,0 м і донним водовипуском діаметр труби 1,0 м, що розташована в урочищі «Дубовиця» За межами населеного пункту Кустинської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_3