гСправа № 358/1702/18 Провадження № 2-з/358/17/18
УХВАЛА

Іменем України

16 листопада 2018 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Кіхтенко С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою до подання позовної заяви, просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме майно.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення, заявник посилається на те, що в період з 23.09.2006 року по 24.03ю2017 рік вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2.

Під час перебування у шлюбі, ними було придбано рухоме майно, яке вона в подальшому збирається розділити шляхом подання відповідної заяви про розподіл майна.

На даний час майно знаходиться у користуванні ОСОБА_3, та вважає, що останній може розпорядитись ним на власний розсуд, тому заявник змушена звернутися до суду про накладення арешту.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, то належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 ППВСУ № 9»Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи заявника, що відповідач може розпорядитись спільним майном на власний розсуд, належними доказами не підтверджені, а також заявником не зазначено на яке конкретно майно потрібно накласти арешт (зазначити характеризуючи ознаки майна, а саме: марка, модель, номер кузова, шасі, номерні знаки автомобіля, правильність назв майна у відповідності до назв виробника і т.д.).

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для забезпечення позову немає, а тому у задоволенні заяви повинно бути відмовлено.

Керуючись статтями 149-153, 260, 261, 263, 353, - 355 ЦПК України,

суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_4