Справа №484/4249/13-ц 10.05.2018
Провадження №22-ц/784/688/18
Провадження № 22-ц/784/688/18
Єдиний унікальний номер судової справи №484/4249/13-ц
Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

10 травня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Самчишиної Н.В.

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б

за участю: представника стягувача - Єфімова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело» (далі - ТОВ «Джерело») на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2018 року, постановлену головуючим суддею Максютенко О.А., в приміщенні цього ж суду, за заявою ТОВ «Джерело» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

встановила:

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2013 року стягнуто на користь ТОВ «Джерело» з ОСОБА_3 за договором позики від 08 квітня 2011 року 24000 грн., а також судовий збір в розмірі 240 грн.

11 серпня 2014 року виконавчий лист виданий Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 19 грудня 2013 року державним виконавцем повернуто стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

15 лютого 2018 року, керуючись ст. 127 ЦПК України, ТОВ «Джерело» подало до суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання та посилалося на те, що орган державної виконавчої служби не виконав усіх необхідних заходів, щодо встановлення наявного у боржника автомобіля та ввівши стягувача в оману, щодо неможливості виконання судового рішення, безпідставно повернули виконавчий документ.

Крім того, заявник зазначав, що 17 липня 2017 року боржником перераховано на депозитний рахунок відділу ДВС суму боргу у розмірі 26 815 грн., яку, згідно з роз'ясненнями державного виконавця, можливо перерахувати стягувачу після поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2018 року в задоволенні заявиТОВ «Джерело» відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання в контексті ст. 127 ЦПК України не може розглядатися, оскільки вказаний строк не є процесуальним. До того ж, суд першої інстанції, вважав не доведеними підстави поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, врахувавши те, що заборгованість за виконавчим листом боржником сплачена.

ТОВ «Джерело» подало на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просило її скасувати і ухвалити нове рішення про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Скаргу обґрунтовано невідповідністю висновків суду нормам як матеріального, так і процесуального законодавства та дійсним обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_3 не подав.

-2-

В листі від 09 травня 2018 року № 19388 Первомайський міськрайонний відділ ДВС заперечував проти апеляційної скарги без наведення обґрунтувань своєї позиції.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до статей 2, 4, 5 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 та пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду.

Відповідно до статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до положень ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 2 частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Первомайському міськрайонному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на примусовому виконанні перебував виконавчий лист виданий Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 19 грудня 2013 року про стягнення на користь ТОВ «Джерело» з ОСОБА_3 за договором позики від 08 квітня 2011 року 24000 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 240 грн.

17 лютого 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та внесені відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

11 серпня 2014 року державний виконавець завершив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

-3-

Відповідно до постанови від 20 липня 2017 року державним виконавцем знято арешт з майна боржника через те, що заборгованість за виконавчим документом сплачена в повному обсязі, з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій (а.с.78). Згідно квитанції №17А84Е347С від 17 липня 2017 року ОСОБА_3 на рахунок відділу ДВС Первомайського МРУЮ сплатив заборгованість за ВП №14975348 у сумі 26 815 грн. (а.с.79). Отже, як установлено, заочне судове рішення на підставі якого виданий виконавчий лист 19 грудня 2013 року, на даний час виконане шляхом перерахування боржником грошових коштів на рахунок відділу ДВС, проте виконавче провадження не перебуває на виконанні у відповідних органах державної виконавчої служби.

Проаналізувавши викладені обставини, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи заяви стягувача, щодо поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та можливості задоволення його вимог про поновлення цього строку, оскільки на даний час судове рішення виконане шляхом перерахування боржником грошових коштів на рахунок відділу ДВС, тоді як у стягувача існують перешкоди щодо отримання його виконання.

При цьому колегія суддів враховує те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»). Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід'ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Таким чином, ухвала суду першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «Джерело».

Керуючись статтями 374, 376, 382, 433 ЦПК України, колегія суддів

постановила

Апеляційну скаргу ТОВ «Джерело» задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ТОВ «Джерело» задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 19 грудня 2013 року (Провадження №2/484/1668/13, Справа №484/4249/13-ц) про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Джерело» з ОСОБА_3 за договором позики від 08 квітня 2011 року 24 тис. грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 240 грн., а всього 24 240 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Самчишина

Судді : Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складений 10 травня 2018 року