КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/628/18 Головуючий у І інстанції - Савицький О.А.
апеляційне провадження №22-ц/824/830/2018 Доповідач у ІІ інстанції - Волохов Л.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Сліпченка О.І., Іванової І.В.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України» в особі Головного управління по місту Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України» про визнання дій неправомірними, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України» в особі Головного управління по місту Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Ощадний банк України», згідно якого просив суд: визнати неправомірними дії відповідача з затримки видачі спадщини та свідомого укладання договору про продовження депозиту від 25.07.2017 року з ОСОБА_2, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року; стягнути з відповідача на його користь кошти: незаконно утримані у сумі 2 329,30 грн. та невірно обраховані у сумі 2 333,80 грн. по рахунку НОМЕР_1, а всього у сумі 4 663,10 грн.; незаконно утримані 4 рази по 10 грн. - 40 грн. та 4 рази по 3 грн. - 12 грн. по рахунку НОМЕР_2, а всього 52,00 грн.; незаконно утримані з рахунку НОМЕР_4 - 5 493,30 грн.; проіндексовані суми по рахунках НОМЕР_3 - 6,71 грн., №9760/1175 - 3 844,85 грн., 9760/12377 - 83 693,68 грн. (6,71 + 3844,85 + 83693,68 грн. = 87 545,25 грн.; моральну шкоду - 30 000,00 грн., а всього до стягнення - 127 753.64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.07.2016 року між ОСОБА_3 та АТ «Ощадбанк» було укладено Договір №149475226 на вклад «Пенсійний», відповідно до умов якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_6 кошти в сумі 150 000,00 грн. з процентною ставкою в розмірі 17,50 % річних. Днем повернення депозиту є 25.07.2017 року. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла. У зв'язку з зазначеним, позивач, отримавши свідоцтво про право на спадщину, яке складається з грошових коштів, які належали ОСОБА_3, 06.12.2017 року звернувся до керуючої філією Ощадбанку з заявою про видачу належних йому коштів. Проте, позивач вказує, що спочатку у видачі коштів йому відмовили, посилаючись укладення з померлою ОСОБА_3 Додаткового договору №1 на строк до 25.07.2018 року. При цьому, незважаючи на те, що 13.12.2017 року відповідач все ж таки погодився розірвати Договір вкладу через смерть ОСОБА_3, кошти, які належали йому до виплати, банк виплатив лише частково та з застосуванням невірних розрахунків.

Також, 25.04.2018 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно з якої він просив суд: визнати неправомірними дії відповідача з затримки видачі спадщини з 07.12.2017 року по 13.12.2017 року та свідомого укладання договору від 13.12.2017 року про продовження депозиту від 25.07.2016 року з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року; стягнути з відповідача на його користь кошти: незаконно утримані у сумі 2 329,30 грн. та невірно обраховані у сумі 2 333,80 грн. по рахунку НОМЕР_1, а всього у сумі 4 663,10 грн.; незаконно утримані 4 рази по 10 грн. - 40 грн. та 8 разів по 3 грн. - 24 грн. по рахунку НОМЕР_2, а всього 64,00 грн.; незаконно утримані з рахунку НОМЕР_4 - 5 493,30 грн.; проіндексовані суми по рахунках НОМЕР_3 - 6,71 грн., №9760/1175 - 3 844,85 грн., 9760/12377 - 83 693,68 грн. (6,71 + 3844,85 + 83693,68 грн. = 87 545,25 грн.), а також самі кошти в сумах 0,66 грн.; 378 грн. та 8 228,20 грн. - разом: 96 152,10 грн.; моральну шкоду - 30 000,00 грн., а всього до стягнення - 136 372,50 грн.

31.05.2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просив: визнати неправомірними дії відповідача з затримки спадщини з 07.12.2017 року по 13.12.2017 року, свідомого укладання фіктивного та нікчемного додаткового договору №2 від 13.12.2017 року з ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати дію договору від 25.07.2016 року №149475226 продовженою до 13.12.2017 року, дня виплати спадщини по рахунках НОМЕР_5, НОМЕР_6 у повному обсязі; договір №2 від 13.12.2017 року, сторонами якого є Ощадбанк та покійниця ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, недійсним; стягнути з відповідача кошти: не нараховані на незаконного утримані з рахунків НОМЕР_5 та НОМЕР_4 у сумі 10156,96 грн.; незаконно утримані з рахунку НОМЕР_2 у сумі 52,00 грн.; проіндексовані суми по рахунках НОМЕР_3 - 0,66 грн., 39760/1175 - 378,00 грн., 9760/12377 - 8228,20 грн. та суми індексації 6,71 грн.; 3844,85 грн.; 83 693,68 грн., відповідно - 87 545,24 грн. - разом 96152,10 грн.; моральну шкоду у сумі 30 000,00 грн. Всього до стягнення 10156,96 грн. + 52,00 +96 152,10 +30000 = 136361,06 грн.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що вказані протиправні дії банку спричинили позивачу значних моральних страждань, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25.07.2016 року між ОСОБА_3 та АТ «Ощадбанк» було укладено Договір №149475226 на вклад «Пенсійний», відповідно до умов якого вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_6 кошти в сумі 150 000,00 грн. з процентною ставкою в розмірі 17,50 % річних. Днем повернення депозиту є 25.07.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2017 року строк дії Договору та розміщення депозиту автоматично продовжився на 12 місяців за процентною ставкою 13,5 %, яка діяла в банку по даному вкладу на момент продовження. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 29.05.2017 року.

При цьому, згідно наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про право на спадщину на заповітом від 05.12.2017 року позивач отримав право на спадщину після померлої ОСОБА_3, яка складається з : грошових коштів, що знаходяться: рахунку НОМЕР_3 (старий №38678) у сумі 00,66 грн., на рахунку НОМЕР_5 у сумі - 5 268,90 грн., на рахунку НОМЕР_8 у сумі - 1 601,62 грн., на рахунку НОМЕР_6 у сумі 150 000,00 грн., відкритих у Територіально-відокремленому без балансовому відділенні (ТВББ) №10026/0112 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», на рахунку №9760/1175 (компенсація 1997 року) у сумі - 378,00 грн., на рахунку №9760/1175 (компенсація 1997 року) у сумі - 8 228,20 грн., відкритих у Територіально-відокремленому без балансовому відділенні (ТВБВ) №10026/0114 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», які належали померлому на підставі Довідки, виданої Філією - Головне управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 17.08.2017 року за №46-07/1430-1761БТ; грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_9 у сумі 165 000,00 грн. на картковому рахунку НОМЕР_10 у сумі 2 186,21 грн., відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк» 19.09.2017 року за №20.1.00.0/7-20170815/3531.

Однак, звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що через неправомірні дії банку щодо затримки видачі коштів за Договором вкладу, він позбавлений був можливості вчасно отримати належні йому кошти. Крім того, позивач вказував, що незважаючи на те, що 13.12.2017 року відповідач все ж таки погодився розірвати Договір вкладу через смерть ОСОБА_3, кошти, які належали йому до виплати, банк виплатив лише частково та з застосуванням невірних розрахунків.

Так, ч.1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування,

Крім того, частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, всупереч вищенаведених положень цивільного процесуального законодавства України, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені ним у позовній заяві обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Навпаки, твердження позивача про те, що відповідач невірно розрахував належні йому до виплати коштів, спростовуються умовами Договору вкладу, Додаткового договору №2 та виписками з особового рахунку.

Так, зокрема, як встановлено в судовому засіданні, на виконання Договору №149475226 ОСОБА_3 було відкрито рахунок НОМЕР_5 в філії - Головному управлінні по м. Києві та Київській області.

В свою чергу, п.3.1.2 Договору №149475226 визначено, що вкладник зобов'язується оплачувати послуги Банку відповідно до умов Договору та діючих тарифів Банку.

Тобто, комісія за послуги СМС інформування сплачувалися відповідно до умов Договору та діючих тарифів банку.

Також, слід зазначити, що, як вбачається з матеріалів, 07.12.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про зміну строку розміщення депозиту, а 13.12.2017 року - з заявою про видачу коштів з карткового рахунку.

Згідно умов Додаткового договору №2 від 13.12.2017 року сторони змінили строк розміщення депозиту у зв'язку з отриманням спадщини та визначили днем повернення депозиту 13.12.2017 року. При цьому, як передбачено цим Додатковим договором, при достроковому вилученні депозиту нарахування процентів здійснюється згідно з п.1.3 Договору.

Враховуючи викладене, за період з 25.07.2017 року по 12.12.2017 року сума надлишково нарахованих процентів по депозиту склала 7 822,60 грн., що визначено п.1.4 Договору, а саме - при перевищенні суми отриманих процентів на сумою процентів, що підлягають сплаті депозиту (за умови періодичної сплати процентів) - надлишково виплачені проценти утримуються з суми Депозиту, що підлягає поверненню. Отже, в зв'язку з підписанням Додаткового договору №2, при достроковому розірванні/поверненні депозиту банком правомірно утримано проценти з рахунку НОМЕР_6 в розмірі 5 493,30 грн.

Крім того, питання збереження, відновлення реальної вартості та компенсації знецінених грошових заощаджень громадян України, які зберігалися на рахунках Ощадного банку колишнього СРСР до 02.01.1992 року, регулюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» від 21.11.1996 року.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» встановлені зобов'язання держави щодо компенсації вкладів громадянам, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження залучені в період до 02.01.1992 р. в установи Ощадбанку колишнього СРСР, що діяли на території України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» держава зобов'язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян.

Установи Ощадного банку України на виконання вимог статті 5 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» проведено одноразову індексацію вкладів громадян і на індексовані суми, що в даний час знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадбанку, видали вкладникам компенсаційні ощадні книжки, на підставі яких виникає право на отримання компенсаційних сум в майбутньому за рахунок Державного бюджету.

При цьому, Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» не передбачено індексації банківських вкладів, окрім вказаної у законі одноразової компенсації, яка була проведена, також не передбачено виплати громадянам повної суми заощаджень та нарахування і виплати річних відсотків.

Суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, у тому числі і ОСОБА_3, фактично на зберігання Ощадбанку України не вносились, а зазначені суми держава планує виплатити поступово, у якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання статті 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Відповідно до положень Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» кошти для компенсації заощаджень визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» заощадження підлягають поверненню у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Порядок проведення компенсаційних виплат, у тому числі перерахування коштів з Державного бюджету України установам публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» визначаються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних та обґрунтованих висновків про відмову у задоволення позовних вимог, оскільки обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення свого позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позивачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що, у свою чергу, призвело б до ухвалення незаконного рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Сліпченко О.І.

ІвановаІ.В.