Ухвала

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 760/19641/16-ц

провадження № 61-5161ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 4 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист авторських прав та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 4 грудня 2017 року подана 3 січня 2018 року, що підтверджується відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 325 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у редакції Кодексу на час постановлення ухвали суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 8 лютого 2018 року вказану касаційну скаргу відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишено без руху з наданням заявнику десяти днів з дня вручення цієї ухвали для звернення до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для поновлення строку і наданням відповідних доказів.

Копія ухвали суду від 8 лютого 2018 року отримана уповноваженим заявника 16 лютого 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 8 лютого 2018 року ОСОБА_1 2 березня 2018 року, тобто поза межами встановленого судом строку, подав до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 4 грудня 2017 року. Поважність пропуску строку на касаційне скарження заявник мотивує значною кількістю змін до законодавчих актів, у тому числі і до процесуального законодавства, що призвело до помилкового обрахування ним строку на подання касаційної скарги.

Наведені підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними. Жодних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, заявником не надано.

Відповідно підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України у редакції Кодексу, що діяла на час постановлення ухвали суду апеляційної інстанції, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Як вбачається з копії ухвали Апеляційного суду міста Києва від 4 грудня 2017 року, внесеної до Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала від 4 грудня 2017 року постановлена судом апеляційної інстанції у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу. Апеляційним судом міста Києва при постановленні 4 грудня 2017 року ухвали було роз'яснено, що така ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Заявником вимоги строків оскарження ухвали суду апеляційної інстанції не дотримано, касаційну скаргу подано до суду касаційної інстанції після спливу визначеного законодавцем строку.

Суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об'єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнанні судом неповажними.

З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 4 грудня 2017 року подана поза межами строку на касаційне оскарження, продовжити процесуальний строк, встановлений судом, заявник не просить і об'єктивних підстав для його продовження з ініціативи суду не встановлено, а наведені підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не є поважними, суд на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 4 грудня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко