Провадження № 2/234/519/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі

головуючого судді Нейло І.М.

при секретарі Ридош А.Г.

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з позовними вимогами про визнання права спільної сумісної власності на квартиру .

Згідно позовних вимог просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності на квартиру № АДРЕСА_1. Визнати за нею та відповідачем право на 1/2 частку квартири № АДРЕСА_1 загальною площею 48,1 кв.м., залишивши її в загальному, сумісному користуванні. Стягнути з відповідача судові витрати.

Згідно позовних вимог, які були уточнені 20.03.2018 просила визнати за нею, право власності на 2/3 частки квартири № 23, в будинку №31, по вул. бульвар Краматорський, в м. Краматорськ, Донецької області, залишивши її в загальному, сумісному користуванні. Визнати за відповідачем право власності на 1/3 частину квартири № АДРЕСА_1, залишивши її в загальному, сумісному користуванні. Стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що між сторонами 29.07.2006 року був укладений шлюб, що зареєстрований Краматорським міським управлінням юстиції за актовим записом 573. За період подружнього життя на спільні кошти родини було придбано двокімнатну квартиру № 23 в будинку № 31 за адресою: бул. Краматорський в м. Краматорськ, площею 48,1 кв.м.. Згоди на добровільний поділ майна між чоловіком не досягнуто. Відповідач не бажає визнавати за нею право спільної власності. Відповідач бажає користуватися спірною квартирою самостійно, а позивачці та сину намагається заборонити проживати у вказаній квартирі, вчиняючи дії, що порушують її права, суперечать інтересам сім'ї, та їхнього сина. Також зазначила, що у звязку з неповагою з боку відповідача між ними періодично виникають конфлікти. Син позивачки Микита буде проживати разом з нею, тому їй необхідні додаткові витрати та додаткова житлова площа .

Ухвалою Краматорського міського суду від 04.12.2017 було відкрите провадження по справі.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував визнати за кожним з них право на 1/2 частку квартири № АДРЕСА_2.

Вислухавши сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами 29.07.2006 року був укладений шлюб, що зареєстрований ВРАЦС Краматорського міського управління юстиції за актовим записом 573.

На підставі свідоцтва про право власності від 29.03.2010 року на відповідача ОСОБА_2 зареєстровано право власності на двокімнатну квартиру № 23 в будинку № 31 за адресою: бул. Краматорський в м. Краматорськ .

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Придбавши спірну квартиру під час перебування в шлюбі, позивачка та її чоловік - відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та її право на рівну частку в майні презюмується.

Таким чином, придбаний під час перебування сторін у шлюбі будинок є об'єктом спільної сумісної власності сторін і будь-яких доказів щодо належності будинку лише відповідачу, на якого зареєстровано право приватної власності на квартиру, суду не надано.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Під час розгляду справи сторони не дійшли згоди, щодо часток у спільній власності а позивачем не надано доказів та підстав для встановлення права власності на спірну квартиру у більшому розмірі ніж відповідача.

Позивачем надано докази того, що квартира є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, є законні підстави для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину даного об'єкту.

За таких обставин, визнання відповідачем позову в частині позовних вимог не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

Позовна заява про визнання права власності підлягає частковому задоволенню виходячи з рівності часток квартири № АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачка сплатила судовий збір в сумі 640 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 12,13, 81, 141, 247 ч.2, 259, 263,265, 280-282 ЦПК України, статями 60,63,69,70 СК України, статтею 368,372 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати квартиру № АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН № НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН № НОМЕР_2 зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по Ѕ частки квартири № АДРЕСА_4.

Квартиру № АДРЕСА_5 залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя І.М. Нейло