П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 560/1295/17

Провадження № 22-ц/4815/174/18

Головуючий у суді першої інстанції: Оборонова І.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено повним текстом

в м. Дубровиця Рівненської області 20.06.2018 р.

Час ухвалення рішення:не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шимків С.С., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач-1: ОСОБА_2,

позивач-2: ОСОБА_3,

позивач-3: ОСОБА_4,

відповідач-1: ОСОБА_5,

відповідач-2: Залузька сільська рада Дубровицького району Рівненської області,

відповідач-3: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області

представники учасників справи:

позивача 1: адвокат ОСОБА_6,

позивачів 2 та 3: ОСОБА_2,

відповідача - 1: ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про захист права власності,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачів про усунення їм перешкод в користуванні земельною ділянкою та господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 шляхом визнання недійсним державного акта НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, що по АДРЕСА_2, належного ОСОБА_5

Мотивуючи вимоги, вказують, що їм належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку на праві спільної часткової власності, що прийняті ними у спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 Даний будинок був збудований у 1980 році на земельній ділянці розміром 1 200 кв.м.

В 2010 році Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області ОСОБА_8 було видано державний акт НОМЕР_2 від 18.12.2009 року на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2100 га, на підставі поданої ним заяви.

Вказана земельна ділянка була виділена на приватизацію ОСОБА_8 згідно з рішенням Залузької сільської ради народних депутатів №29 (а) від 30 квітня 1996 року. Однак відповідно до записів погосподарської книги № 5 (1980-1982 роки), особовий рахунок НОМЕР_3, с.4-5, в особистому користуванні ОСОБА_8 знаходилась земельна ділянка розміром 0,26 га.

Власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1. Між тим, ще до видачі державних актів, достовірно знаючи, що буде проводитись обмір земельних ділянок, відповідач самовільно змінила межу земельних ділянок шляхом переміщення власної огорожі, внаслідок чого збільшила свою земельну ділянку і відповідно зменшила земельну ділянку ОСОБА_8

Під час проведення робіт з виготовлення кадастрового плану земельної ділянки землевпорядна організація провела заміри земельної ділянки ОСОБА_5 за фактичними межами з урахуванням площі частини земельної ділянки, якою заволоділа відповідач при зміні межі. Після виготовлення державних актів з'ясувалось, що у власності ОСОБА_8 знаходиться земельна ділянка меншої площі, ніж раніше перебувала у користуванні.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, що виданий ОСОБА_5, межа земельної ділянки проходить по будівлі погріба, чим порушуються права та інтереси позивачів в користуванні своїм власним майном. Тому вимушені звертатись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та господарськими будівлями і спорудами шляхом визнання недійсним вказаного державного акта.

Ухвалою судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі.

07 листопада 2017 року ОСОБА_5 подані до суду заперечення проти позову, а 13 лютого 2018 року - відзив.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року взадоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про захист права власності відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, де посилається на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, недоведеності встановлених судом обставин, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначала про неврахування судом, що в Акті комісії по земельним спорах Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 26 квітня 2013 року відсутній підпис землекористувача ОСОБА_8, а навпроти його прізвища міститься запис "від підпису відмовився". Відмова від підпису в акті ніким не застережена. Такий запис свідчить про відсутність погодження з ОСОБА_8 прийнятого рішення комісії щодо встановлення межі між суміжними землекористувачами. Також не взяті до уваги показання свідка ОСОБА_9 Доводить про те, що ОСОБА_8 не погоджувався встановлення межі його та суміжної земельної ділянки відповідача. Це підтверджувалось його зверненням до суду з позовом до ОСОБА_5, Управління Держкомзем у ОСОБА_10 районі, ДП "Рівнегеокадастр", Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області про захист права власності на земельну ділянку. Також судом не взято до уваги проведення слідчим відділом Дубровицького ВП досудового розслідування за фактом підробки підпису ОСОБА_8 в технічній документації. Оскільки в позовній заяві позивачі просили усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, висновок суду про те, що у позовній заяві не наведено такий спосіб захисту як визнання недійсним державного акту на право власності - не відповідає дійсності.

З викладених міркувань просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове - про задоволення позову.

У поданому відзиві ОСОБА_5 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення. При цьому покликається на відсутність доказів на підтвердження заявлених позивачами вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до виписки із рішення Залузької сільської ради Ради народних депутатів №29 (а) від 30 квітня 1996 року ОСОБА_8 надано під приватизацію земельну ділянку, що знаходиться в особистому користуванні, площею 0,21 га.

Рішенням Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області №163 від 12 серпня 2009 року рішення сесії сільської ради №29 (а) від 30 квітня 1996 року викладено у новій редакції, а саме: 1. "Передати безоплатно у приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно поданих заяв» громадянам ( відповідно додатку). 2. Доповнити рішення сесії сільської ради від 30.04.1996 року № 29 (а) ,,Про розгляд заяв громадян на приватизацію земельних ділянок та виконкомів від 25.10.1996 р. № 39, 24.12.1996 р. № 46 і 31.03.1997 р. №18 "Про розгляд заяв громадян на приватизацію земельних ділянок для обслуговування житлових будинків" щодо громадянин (згідно додатку), власників земельних ділянок, які призначені для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селі Залужжя Дубровицького району".

18 грудня 2009 року ОСОБА_8 на підставі рішення виконкому Залузької сільської ради від 30 квітня 1996 року №29(а) та рішення Залузької сільської ради від 12 серпня 2009 року №163 видано державний акт НОМЕР_2 від 18.12.2009 року на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2100 га, яка розташована в АДРЕСА_1.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47909165 та №47907194 від 18.11.2015 року ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право власності серії та номерів 944 та 945, виданих 18.11.2015 року, належать по 1/2 частці житлового будинку житловою площею 42,6 кв.м., загальною 81,4 кв.м., та земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_4 в АДРЕСА_1 (а.с.14,15).

Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №47912914, №47915264, №47911085, №47914210 від 18.11.2015 року вказують, що позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтв про право на спадщину серії та номерів 947, 949, 946 та 948 відповідно, виданих 18.11.2015 року належать по 1/4 частці житлового будинку, житловою площею 42,6 кв.м., загальною 81,4 кв.м. та по 1/4 частці земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_4 в АДРЕСА_1 (а.с.16-19).

Власником суміжної земельної ділянки площею 0,2300 га на підставі рішення виконкому Залузької сільської ради від 30 квітня 1996 року №29 (а), рішення Залузької сілької ради від 12 серпня 2009 року №163 є ОСОБА_5, про що свідчить копія державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 18 грудня 2009 року.

Обґрунтовуючи безпідставність доводів позивачів про те, що відповідачем самовільно змінено межу земельних ділянок, шляхом переміщення власної огорожі, внаслідок чого збільшено розмір земельної ділянки та було зменшено земельну ділянку ОСОБА_8, судом першої інстанції правильно оцінено наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та зроблено відповідні висновки про необґрунтованість позову.

Так, письмовою відповіддю Управління Держкомзему у ОСОБА_10 районі Рівненської області №05-07/567 від 09 листопада 2010 року, адресованій ОСОБА_2, зазначено, що в ході перевірки порушень земельного законодавства з боку ОСОБА_5 виявлено не було.

ОСОБА_10 районної державної адміністрації Рівненської області №01-327/Г-71/2 від 07 липня 2011 року, яка адресована ОСОБА_8, під час перевірки та з'ясування обставин на місцевості, порушення земельного законодавства, а саме самовільного зайняття частини земельної ділянки ОСОБА_8 з боку сусідки ОСОБА_5, встановлено не було.

Акт комісії по земельних спорах Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 26 квітня 2013 року за розглядом заяви ОСОБА_5 було визначено межі земельної ділянки за допомогою мірної стрічки в 50 м. При встановленні межі між заявницею і її сусідом ОСОБА_8 виник спір. Для вирішення спору комісія визначила два межових знаки, один на початку, а інший в кінці ділянок. Натягнувши стрічку одного краю на інший, встановили дану межу. За згодою сторін спір щодо встановлення межі між суміжними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було вирішено на місці і обидва власники погодилися з прийнятим рішенням, про що свідчать їхні підписи у акті.

Відповідно до копії протоколу №7 засідання постійної комісії Залузької сільської ради з питань агропромислового комплексу, ресурсів та охорони навколишнього середовища від 03.11.2017р. при перевірці документації присадибних земельних ділянок та будівельних паспортів встановлено, що дані в будівельному паспорті ОСОБА_2 не враховані під час приватизації земельної ділянки і не відповідають наявним розмірам в натурі. Наведені в її заяві обставини щодо проходження межі між земельними ділянками по її погрібу не відповідають дійсності, оскільки паркан ОСОБА_5 проходить біля погреба ОСОБА_2

Однією з підстав для скасування оскаржуваного рішення позивачем зазначається про неврахування судом проведення слідчим відділом Дубровицького ВП досудового розслідування за фактом підробки підпису ОСОБА_8 в технічній документації. Як доказ суду надано копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.08.2016 у кримінальному провадженні № 0000137 та довідку, підписану слідчим СВ Дубровицького ВП про планування проведення почеркознавчої експертизи. Однак такі докази не можна вважати належними та допустимими, виходячи з вимог ст. 77, 78 ЦПК України. Жодного переконливого та об'єктивного доказу щодо проведення досудового розслідування, слідчих дій у кримінальному провадженні суду не надано.

Також колегія суддів не вважає обґрунтованою наведену позивачами підставу для визнання недійсним державного акту на право власності землю - відсутність підпису землекористувача ОСОБА_8 в Акті комісії по земельних спорах Залузької сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 26 квітня 2013 року.

Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція), чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено відмови у видачі державного акта на право власності на землю за відсутності узгоджених меж.

Відповідно до пункту 2.3 цієї Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції перенесення в натуру (на місцевість) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менш двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним врахуванням координат поворотних точок меж (державній або умовній системі координат) і площі ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки.

Отже, межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підпису в Акті узгодження меж земельної ділянки не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина сама по собі не є підставою для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку.

Крім того, рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 червня 2013 року у справі №2-859/11, що набрало законної сили, встановлено, що геодезичне визначення меж земельної ділянки виконано відповідно до вимог законодавства.

З технічної документації, а саме з акту прийому-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_8 від 04.12.2009 року, вбачається, що суміжними землевласниками претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки пред'явлені землевласнику, в даному випадку ОСОБА_8, і передаються йому на зберігання. У вказаному акті наявний підпис ОСОБА_8 про те, що межові знаки на зберігання передані, із відповідальністю за їх зберігання ознайомлений, претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має.

З акту прийому-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_5 від 04.12.2009 року, вбачається, що суміжними землевласниками претензій до існуючих меж земельної ділянки площею 0,2300 га наданої ОСОБА_5 не заявлено.

У даному випадку одним із суміжних землевласників якраз і є ОСОБА_8

Отже, твердження автора скарги про те, що при виготовленні технічної документації та складанні державних актів на земельні ділянки, з ним не були погоджені межі його та суміжної земельних ділянок і такі межі не були закріплені довгостроковими межовими знаками, не відповідають дійсності та не заслуговують на увагу.

Тобто вказаним рішенням було встановлено, що при виготовленні технічної документації та складанні державних актів на земельні ділянку права власника ОСОБА_8 порушені не були. Тому на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню, тобто ці обставини є преюдиційними.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, застосуванню не підлягають, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків районного суду не спростовуют, не ґрунтуються на обставинах справи та нормах права.

Підставою для відхилення апеляційної скарги відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 15.11.2018 о 13 год. 00 хв.

Головуючий С.В. Хилевич

Судді: С.С. Шимків

С.В. Боймиструк