Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 331/4900/16-ц

провадження № 61-25277св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_7, на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2017 року у складі судді: Воробйова І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ПАТ «ОТП банк» звернулося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML -204/045/2008 від 23 січня 2008 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2017 року позов задоволено.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 залишена без руху, оскільки при подачі скарги не сплачено судовий збір в розмірі 13 085,35 грн.

03 травня 2017 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подав клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 травня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору та запропоновано у строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, надати оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 13 085,35 грн.

22 травня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подав повторне клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору, при цьому вказав аналогічні підстави для звільнення, та надав довідку ДФС про відсутність у ОСОБА_4 рахунків у банківських установах.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору та запропоновано у строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, надати оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 13 085,35 грн.

Оскарженою ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2017 року визнано неподаною та повернуто.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 недобросовісно здійснює свої процесуальні права і не виконує процесуальні обов'язки, та не виконав вимоги, вказані в ухвалі апеляційного суду, недоліки скарги не усунув, а тому апеляційна скарга підлягає визнанню неподаною і поверненню.

У липні 2017 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_7 подав касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу і направити справу до апеляційного суду для розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 є непрацездатним пенсіонером, підприємницькою діяльністю не займається, депозитів на рахунках у банківських установах не має, тому не має змоги сплатити судовий збір. Вказує, що ОСОБА_4 надав довідку ДФС про відсутність у ОСОБА_4 рахунків в банківських установах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційні скарзі, з таких мотивів.

Тлумачення частини другої статті 121, частини другої статті 292 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскарженої ухвали) свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки апеляційної скарги в строк наданий судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 залишена без руху, оскільки при подачі скарги не сплачено судовий збір в розмірі 13 085,35 грн.

03 травня 2017 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подав клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 є непрацездатним пенсіонером, підприємницькою діяльністю не займається, депозитів на рахунках у банківських установах не має, а отже не має змоги сплатити судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05 травня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору та запропоновано у строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, надати оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 13 085,35 грн.

22 травня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подав повторне клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору, при цьому вказав аналогічні підстави для звільнення, а саме, що ОСОБА_4 є непрацездатним пенсіонером, підприємницькою діяльністю не займається, депозитів на рахунках у банківських установах не має, а отже не має змоги сплатити судовий збір та надав довідку ДФС про відсутність у ОСОБА_4 рахунків в банківських установах.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення або відстрочення сплати судового збору та запропоновано у строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, надати оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 13 085,35 грн.

Ухвала апеляційного суду Запорізької області від 24 травня 2017 року направлялась рекомендованим листом з повідомленням, яку ОСОБА_4 отримав 29 травня 2017 року, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення (Т. 2, а. с. 71).

Оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не виконана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Посилання у касаційній скарзі про те, що апеляційному суду надано довідку ДФС про відсутність у ОСОБА_4 рахунків в банківських установах, колегія суддів відхиляє. Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_4 на цей час проживає у м. Варшава та має тимчасове посвідчення № НОМЕР_1, видане головним управлінням у справах іноземців. Проте будь-яких доказів про відсутність доходів за місцем проживання ОСОБА_4 не надав. Разом із тим, надані представником відповідача докази, у тому числі й довідку ДФС про відсутність у ОСОБА_4 рахунків в банківських установах, були оцінені апеляційним судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Оскільки оскаржена ухвала залишена без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 яка підписана представником ОСОБА_7, залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель