Справа № 716/443/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Сірик І.С.,

за участю секретаря Барабащук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, звернувся до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом.

Посилається на те, що 21.07.2017 року в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області померла його двоюрідна сестра Костик ОСОБА_3 її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 50-А, розташованого по вул. Івасюка, в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області.

Заповіту ОСОБА_4Д, не вчиняла, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає.

Вказує на те, що спадщину після смерті ОСОБА_4Д, прийняв, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за ОСОБА_4

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, у поданій до суду заяві просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача територіальної громади с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено, що 21.07.2017 року в с. Веренчанка померла двоюрідна сестра позивача ОСОБА_4, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №177872 від 24.07.2017 року (а.с.20). Внаслідок смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Івасюка, №50-А в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області.

Заповіту померла ОСОБА_4 не вчиняла. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є її двоюрідний брат ОСОБА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Веренчанської сільської ради №690 від 15.03.2018 року (а.с.27).

Факт родинних відносин померлої ОСОБА_4, з ОСОБА_1, підтверджується копією рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.11.2017 року (а.с.21).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Спадкоємців після смерті ОСОБА_4Д, які б мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, немає.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. після смерті ОСОБА_4Д, спадщину прийняв вчасно, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №49190771 від 21.09.2017 року (а.с.37) та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №168/02-31 від 27.02.2018 року (а.с.38).

З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №49190771 від 21.09.2017 року (а.с.34), однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_4, що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 38).

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул. Івасюка, 50-А в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав ОСОБА_5, померлій 13.09.2004 року, яка побудувала його власною працею та коштами, що підтверджується довідками виконкому Веренчанської сільської ради №687 від 15.03.2018 р. Дочка померлої ОСОБА_4, яка померла 21.07.2017 року, була єдиною спадкоємицею її майна. Спадщину вчасно прийняла, однак документи на житловий будинок належним чином не оформила, що підтверджується довідкою Веренчанської сільської ради №687 від 15.03.2018 року (а.с.29), довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №26 від 26.01.2018 року (а.с.46).

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

Згідно витягів із по господарської книги №237 за 2011-2015 р.р., довідки виконкому Веренчанської сільської ради №688 від 15.03.2018 р. (а.с.28,30-36), копії будівельного паспорту , виданого на імя ОСОБА_5 (а.с.45-а) та довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №26 від 21.01.2018 року (а.с.46) житловий будинок, розташований в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області по вул. Івасюка, №50-А, побудований ОСОБА_5 за власні кошти у 1970 році, не є колгоспним двором, правовстановлюючі документи на нього не видавались.

В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної ОСОБА_5 Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем, як спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4Д, за законом виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.41-46). Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №26 від 21.01.2018 року (а.с.46) його вартість становить 24036 (двадцять чотири тисячі тридцять шість) гривень 00 копійок.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області по вул. Івасюка, №50-А, загальною площею 39,50 м. кв., житловою площею 14,80 м.кв. і складається з: житлового будинку під літ. «А»; сараю під літ. «Б.»; вбиральні під літ. «В»; криниці під літ. «К», огорожі під №1, хвіртки-ворота під №2, всього інвентаризаційною вартістю 24036 грн., в порядку спадщини за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 21.07.2017 року в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області в порядку визначеному главою першою розділу п'ятого та п.15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сірик І.С.