Справа №463/3081/15-ц
Провадження №4-с/463/4/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника заявника ОСОБА_1

представників заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконною і скасування постанови, зобовязання до вчинення дій, заінтересовані особи Державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6, Личаківський відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_7, Львівська міська рада, ОСОБА_8 -

в с т а н о в и в:

Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконною та скасувати постанову Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2014р. та зобовязати останнього відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-396/10, виданого Личаківським районним судом м. Львова 19.09.2012р.

Вимоги скарги обґрунтовувала тим, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.12.2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.11.2011р., задоволено позов Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_9, третіх осіб Львівської міської ради, ОСОБА_8 про демонтаж самовільно здійсненої прибудови до квартири №4 в будинку №7 на вул. Глухий Кут в м. Львові, приведення квартири до попереднього стану. На підставі вищезазначеного рішення ЛРА ЛМР отримала виконавчий лист, який в свою чергу був предявлений до виконання до Личаківського ВДВС ЛМУЮ. 23.06.2015 року у відповідь на запит ЛРА ЛМР від 08.06.2015р., на адресу останньої з Личаківського ВДВС ЛМУЮ надійшов лист від 17.06.2015р. вих. 3467 із постановою про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2014 року. У вказаному листі було зазначено, що 17.10.2014р. на адресу ЛРА ЛМР був направлений лист №617/5 із постановою про закінчення виконавчого провадження. Оскільки про існування оскаржуваної постанови ЛРА ЛМР дізналася лише 23.06.2015р., просила поновити строк на оскарження цієї постанови, оскільки такий пропущено з поважних причин. Саму постанову вважає незаконною, оскільки така винесена на підставі п. 11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з поверненням виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав у випадку, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо. Разом з тим боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_7, яка згідно з матеріалами, які є у виконавчому провадженні активно брала участь у провадженні. Так, нею був підписаний акт державного виконавця від 31.01.2014р. про те, що рішення суду про демонтаж самовільно здійсненої прибудови до квартири №4 в будинку №7 на вул. Глухий Кут в м. Львові, приведення квартири до попереднього стану виконано не було. Також ОСОБА_9 подавала заяву до Личаківського районного суду про встановлення способу та порядку виконання рішення суду, у задоволенні якої ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03.04.2014р. відмовлено. Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження є клопотання ОСОБА_9 про призначення будівельно-технічної та товарознавчої експертизи квартири №АДРЕСА_1. Вищенаведене свідчить про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження у звязку з неможливістю виконання рішення суду без участі боржника, у звязку з чим просила дану оскаржувану постанову скасувати.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 13.07.2015р. скаргу задоволено. Визнано постанову Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження №39038734 від 17.10.2014 року незаконною та скасовано. Зобовязано Личаківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відновити виконавче провадження №39038734 з примусового виконання виконавчого листа №2-396/10, виданого 19.09.2012р. Личаківським районним судом м. Львова про зобовязання ОСОБА_7 привести квартиру №АДРЕСА_2 до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно здійсненої добудови до квартири.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.01.2017р. ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 13.07.2015р. скасовано, а матеріали скарги направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд зазначив на необхідності розгляду скарги за участі державного виконавця або іншої посадової особи до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника, якщо суд встановить, що особа, дія чи бездіяльність якої оскаржується не працює на попередній посаді (не здійснює відповідну діяльність) та інших заінтересованих осіб, зокрема і боржника.

Під час нового розгляду скарги заявником уточнено скаргу, зокрема шляхом залучення до участі в справі учасників виконавчого провадження, державного виконавця, а також Львівської міської ради та ОСОБА_8, які приймали участь під час розгляду цивільної справи, у якій судом ухвалено рішення за яким видано виконавчий лист.

Начальник Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області скерував до суду письмові заперечення проти скарги, в яких вказує, що державним виконавцем вжито всіх передбачених законом дій для примусового виконання рішення суду та в кінцевому, отримано висновок судової інженерно-технічної експертизи про неможливість здійснити демонтаж без нанесення шкоди для будинку в цілому. Після направлення відповідного подання з приводу невиконання рішення суду боржником, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_3, який є повноважним представником боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_7 також скерував до суду письмові заперечення проти скарги, в яких вказує про відсутність предмета спору, зокрема постанови державного виконавця від 17.10.2014р., яка скасована на підставі ухвали суду від 13.07.2015р., а виконавче провадження відновлено на підставі постанови державного виконавця від 27.07.2015р. Намагався оскаржити таку постанову однак ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10.05.2017р. скаргу залишено без розгляду. Таким чином, на даний час оскаржувана постанова скасована на підставі постанови про відновлення виконавчого провадження. Крім того, скаржником без поважних причин пропущено строк звернення до суду із даною скаргою, що в кінцевому виключає можливість її задоволення.

В судовому засіданні представник стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1, повноваження якої підтверджуються належною довіреністю від 04.01.2018р., вимоги скарги підтвердила, дала пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить таку задовольнити.

ОСОБА_3, який є повноважним представником боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_7 в судовому засіданні проти обґрунтованості скарги заперечив з підстав, наведених в письмовому запереченні. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Державний виконавець Глод А.Р., який виніс оскаржувану постанову згідно наказу № 1576к від 01.10.2014р. (а.с.145) звільнений з посади 17.10.2014р.

Державний виконавець Онисько С.В., до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника в судовому засіданні проти обґрунтованості скарги також заперечила. Вказала, що в процесі вчинення виконавчих дій за ухилення від виконання рішення суду на божника накладались штрафи та крім цього, скеровано відповідне подання до правоохоронних органів. Оскільки демонтаж прибудови до квартири неможливо здійснити без нанесення шкоди для будинку в цілому, про що зазначено у висновку судової інженерно-технічної експертизи від 29.07.2014р., проведеної на підставі постанови державного виконавця від 13.05.2014р., виконавче провадження підлягало закінченню, про що винесено оскаржувану постанову. Просить в задоволенні скарги відмовити.

Представники заінтересованої особи ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4, повноваження якої підтверджуються договором про надання правової допомоги від 17.03.2017р., а також ОСОБА_5, повноваження якого підтверджуються належною довіреністю від 14.07.2016р. в судовому засіданні висловились про підтримання скарги. Рішення суду залишається не виконаним і тому, просять скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, реєстр відправлення поштової кореспонденції, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.12.2010р. (а.с.12-14), яке залишено без змін ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24.11.2011р. (а.с.15-17), зобовязано ОСОБА_7 привести квартиру № 4 в будинку № 7 на вул. Глухий Кут в м. Львові до попереднього стану шляхом демонтажу самовільно здійсненої добудови до квартири.

Крім того, частково задоволено зустрічний позов. Визнано недійсним розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1092 від 29.10.2008р. «Про демонтаж самовільно здійсненної добудови до квартири №АДРЕСА_3 і приведення квартири до попереднього стану».

На виконання даного рішення 19.09.2012р. Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.5).

Постановою державного виконавця від 17.10.2014р. (а.с.7) виконавче провадження з примусового виконання даного рішення закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р., який був чинним на момент винесення цієї постанови. При цьому, в мотивувальній частині цієї постанови зазначено, що демонтаж прибудови неможливо здійснити без нанесення шкоди для будинку в цілому.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р., який був чинним на момент винесення оскаржуваної постанови, виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону.

За змістом ч. 3 ст. 75 Закону, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до висновку судової інженерно - технічної експертизи № 1732 від 29.07.2014 року здійснити демонтаж прибудови до квартири №4 по вул. Симиренків (колишня Глухий Кут), 7 у м. Львові без нанесення шкоди для будинку в цілому не можливий.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р. в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р., державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Вказане в сукупності свідчить про те, що виконання рішення суду про демонтаж не може стояти в залежності від висновку про можливість, або ж неможливість здійснити такий демонтаж, оскільки тим самим порушується стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Тому, оскаржувана постанова не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а скарга відповідно, задоволенню.

В такому випадку, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України слід зобовязати уповноваженого державного виконавця або іншу посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника усунути порушення прав заявника, зокрема, відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» відновити виконавче провадження.

Крім того, відповідно до ст. 453 ЦПК України, слід розяснити державному виконавцю, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Що ж стосується твердження представника боржника про пропуск строку для подання скарги, не є пропущеним.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 385 ЦПК України в редакції, чинній до 15.12.2017р., скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно копії реєстру відправлення рекомендованої кореспонденції від 21.10.2014р. (а.с.124), оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, в такому останнім пунктом іншим почерком здійснено допис про направлення листа на адресу Районної адміністрації.

Разом з тим, згідно списку № 1384 згрупованих поштових відправлень (а.с.131), оригінал якого також оглянуто в судовому засіданні, в такому відсутні відомості про направлення на адресу ЛРА ЛМР будь якої кореспонденції.

Згідно відповідної відмітки ЛРА ЛМР (а.с.6), оскаржувана постанова отримана останнім 23.06.2015р., а оскільки скарга до суду подана 03.07.2015р., десятиденний строк не є пропущеним.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 260, 447, 450, 451, 453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.10.2014р. ВП № 39038734 державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6

Постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 ВП № 39038734 від 17.10.2014р. про закінчення виконавчого провадження скасувати.

Зобовязати уповноваженого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області або іншу посадову особу Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного Територіального управління юстиції у Львівській області, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-396/10, виданого 19.09.2012 року Личаківським районним судом м. Львова, про що повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 14.05.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.