У Х В А Л А

14 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 639/5960/17

Провадження № 14-513 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - Фонд), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Публічне акціонерне товариство (далі також - ПАТ) «Банк Михайлівський» (далі також - банк), про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою позивача на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року і

в с т а н о в и л а:

6 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Мотивував тим, що 12 жовтня 2015 уклав з банком договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», а 11 квітня 2016 року -з Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір № 980-032-000219231 «Суперкапітал»з виплатою процентів щомісячно, за яким позивач передав останньому у власність кошти у сумі 50 000 грн.

Вказав, що 19 травня 2016 року ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» здійснив дострокове повернення коштів на поточний рахунок позивача, включаючи відсотки за користування грішми.

Стверджував, що 12 липня 2016 року Правління Національного банку України прийняло рішення № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», а Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Зазначив, що з 15 липня 2016 року почались виплати гарантованої суми вкладникам банку. І виявилось, що позивач відсутній в реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів, а Фонд повідомив йому про те, що здійснений 19 травня 2016 року переказ коштів від ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» є нікчемним.

Позивач вважав ці дії Фонду протиправними та з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог і про їх уточнення просив суд:

- визнати бездіяльність Фонду щодо невключення інформації про рахунок, відкритий на ім'я позивача в банку, на суму 50 000 грн до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду протиправною;

- зобов'язати Фонд внести зміни до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з включенням інформації про позивача;

- стягнути на користь позивача кошти у розмірі 50 000 грн;

- стягнути з Фонду на користь позивача інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України; 1 516 грн як трьох процентів річних; пеню у розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення повернення вкладу в сумі 555 000 грн;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію про позивача як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

9 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі.

4 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова постановив ухвалу, якою закрив провадження у справі.

Мотивував тим, що між сторонами існує публічно-правовий спір, який має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

14 травня 2018 року Апеляційний суд Харківської області ухвалив постанову, якою ухвалу суду першої інстанції залишив без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також мотивував свою позицію висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15 про те, що Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб; уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб. А тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

18 червня 2018 року позивач подав касаційну скаргу до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розглядуз огляду на порушення судами норм процесуального права.

Мотивує тим, що суди попередніх інстанцій неповно з'ясували природу спірних правовідносин, що призвело до помилкових висновків про те, що спір не пов'язаний із невиконанням умов цивільно-правової угоди і не може розглядатися за правилами цивільного судочинства. Вказує, що використання апеляційним судом висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованого у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, є помилковим, оскільки у ній відсутня рекомендація щодо розгляду справи за правилами саме цивільного судочинства.

13 липня 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив касаційне провадження.

У вересні 2018 року Уповноважена особа Фонду подала відзив на касаційну скаргу. Просить залишити останню без задоволення. Вказує, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів. Мотивує свої доводи висновками Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16 та від 6 червня 2018 року у справі № 804/15159/15.

3 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що позивач оскаржує ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року з підстав порушення правил суб'єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 4 квітня 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеногопозовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 19 грудня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукО. Б. Прокопенко
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
О. С. ЗолотніковІ. В. Саприкіна
О. Р. КібенкоО. М. Ситнік
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич