Справа № 151/809/17
Провадження № 2/151/29/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2018 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі Сутовській А.В.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу №151/809/17 за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ольгопіль" про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації,-

В С ТА Н О В И В :

17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ольгопіль" (далі-СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"") про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації, мотивуючи його тим, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №030194 від 24 березня 2005 року, їй належить земельна ділянка площею 1,6807 га, кадастровий номер :03:000:0504, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. Влітку 2006 року представники СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"" збирали документи для укладення договорів оренди землі, як більшість жителів с.Демівка вона також надала необхідні документи, але вказаний договір від 19 липня 2006 року вона не підписувала, але його визнала та отримувала орендну плату. Так як, строк дії даного договору закінчувався осінню 2016 року позивачка звернулася до директора СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"" ОСОБА_4 з повідомленням, що в подальшому договір укладати не буде. Але, оскільки земельна ділянка вже була засіяна, то між ними було досягнуто згоди, що її земельну ділянку повернуть влітку 2017 року, після збору урожаю. Коли влітку 2017 року вона повторно звернулася до СТОВ "Агрофірми "Ольгопіль"" щодо повернення земельної ділянки, то її повідомили про наявність угоди про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 року, укладену між нею та відповідачем і зареєстровану у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області за №00896 11 червня 2012 року. При отриманні ксерокопії угод у СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"" та у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі виявила, що підписи в примірниках угод виконані не нею, а сфальсифіковано іншою особою. Доручення на укладення такої угоди позивачка нікому не надавала.

В серпні 2017 року позивачка звернулася до відповідача та запропонувала припинити дію вищевказаної угоди шляхом її розірвання за взаємною згодою сторін.Так як відповідач на її звернення не реагує, вважаючи свої права порушеними, змушена звернутися до суду та просить визнати зазначену угоду про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 року укладену між нею та відповідачем недійсною та скасувати її державну реєстрацію.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги повністю, по обставинах викладених в позові, також просять стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, та пояснив, що між позивачкою та відповідачем була укладена угода про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 року, яка в послідуючому була зареєстрована у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області. По зазначеній угоді позивачка вчасно отримувала орендну плату, навіть більшу ніж зазначено в угоді. Також, просить суд застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивачка після укладення 16.11.2011 року спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі, щороку отримувала орендну плату, тобто їй було відомо про укладену угоду значно раніше, ніж за три роки до моменту звернення до суду з позовною заявою, просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №030194, виданого на підставі розпорядження Чечельницької районної державної адміністрації від 19 квітня 2004 року №136, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 1,6807 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Демівської сільської ради Чечельницького району.

19 липня 2006 року між позивачкою та СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"" було укладено договір оренди землі, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0504, площею 1,6807 га розташованої на території Демівської сільської ради Чечельницького району, Вінницької області на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №030194, що підтверджується актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та копією акту приймання-передачі об'єкта оренди.

16.11.2011 року між позивачкою та СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"" було укладено угоду про внесення змін до договору оренди землі, укладеного 19.07.2006 року між позивачкою та СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"" і зареєстрованому Вінницькою регіональною філією державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" у Державному реєстрі за №71 від 24.11.2006 року, за змістом якої строк дії договору оренди землі укладено на 10 (десять) років, тобто до 31.12.2021 року, з правом передачі в піднайм (суборенду). 11 червня 2012 року зазначена угода зареєстрована у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області за №00896 .

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до висновку експерта №561/562/18-21 від 04.04.2018 року підписи ОСОБА_1 на двох примірниках угод про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 року, наданих СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"" та відділом Держгеокадастру у Чечельницькому районі Вінницької області, укладені між нею та СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"",- виконані не самою ОСОБА_1, а іншою особою.

Вказаний висновок експерта по справі підтверджує обставини не укладення ОСОБА_1спірної угоди, які не спростовані будь-якими іншими доказами, хоча кожна сторона і, зокрема, відповідач, в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди на час їх укладення з позивачем були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата; із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Законує підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Невідповідність спірного договору оренди землі Типовому договору оренди землі є підставою для визнання указаного договору недійсним відповідно до частини другоїстатті 15 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки наступає після реєстрації договору оренди землі, проведеної відповідно до закону.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивачки ОСОБА_1 на встановлення її цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у її власності, на умовах, що були визначені в угоді про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 року, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка не підписувала зазначену угоду та не надавала відповідних повноважень іншій особі на її підписання.

Позивачка та її представник не заперечують, що ОСОБА_1 з осені 2016 року отримувала орендну плату, оскільки вважала, що це компенсація за користування її земельною ділянкою до повернення у її власність, проте, укладення вищевказаної угоди про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 року з СТОВ "Агрофірма "Ольгопіль"",не відповідало її внутрішній волі. Тільки в серпні 2017 року її стало відомо про спірну угоду, яку вона не укладала і не підписувала. Вона не бажає щоб вищевказана угода продовжувала діяти.

За таких обставин, суд вважає, що порушення законних прав позивачки полягає в тому, що вона була позбавлена можливості вплинути на формулювання істотних умов договору, а саме: строк дії договору; розмір орендної плати та інше. Сторони договору не досягали згоди щодо умов договору.

Також судом доведено, що під час укладання угоди про внесення змін до договору оренди, її текст було підписано від імені позивача сторонньою особою. А тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірної угоди недійсною.

Згідно ст. 15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Та обставина, що представник відповідача просить відмовити у позові ОСОБА_1 саме за строками давності, а не з підстави, що позов не доведено і що договір є дійсним та підписаним позивачем, переконує суд, що представник відповідача погоджується із аргументами позивача про недійсність заначеного договору, оскільки відповідно до роз'яснень, що містяться в абзаці третьому п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Крім того, судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 не було достовірно відомо з 2011 року про те, що належна їй земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача відповідно до угоди про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 року.

Відповідно до вимог ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У цій справі, на переконання суду, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 дізналася про існування спірної угоди про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 рокув серпні 2017 року, тому цей момент є початком перебігу строку позовної давності.

Таким чином, суд вважає, що позивачка не пропустила строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не дивлячись на те, що спірна угода датована 16.11.2011 рокуі зареєстрована у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області 11 червня 2012 року, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка не підписувала вказаної угоди, не була обізнана про її наявність, так як позивачці оригінал угоди не було видано відповідачем. Ці пояснення не спростовані представником відповідача в судовому засіданні і свідчать про те, що про своє порушене право позивачка дізналася лише в серпні 2017 року, і звернулася до суду 17.10.2017 року, тобто в межах строків позовної давності.

При цьому доводи відповідача, щодо прийняття позивачем орендної плати, само по собі не є підставою вважати, що між ним та підприємством існують договірні правовідносини щодо обумовленої землі, тому відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому вимога позиваки про розірвання угоди про внесення змін до договору оренди землі кадастровий номер :03:000:0504 від 16.11.2011 року, укладеної між ОСОБА_1 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ольгопіль"" та зареєстрована у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області за №00896 11 червня 2012 року визнати недійсною та скасувати її державну реєстрацію підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Враховуючи те, що позов задоволено повністю, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок та кошти за проведення технічної та почеркознавчої експертизи №561/562/18-21 від 04.04.2018 року в сумі 2145 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 202, 203, 207, 215, 638, 792 ЦК України, ст. ст. 13, 15, 16 Закону України «Про оренду землі», ст. 126 ЗК України, ст. ст.12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,- ВИРІШИВ :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Угоду про внесення змін до договору оренди землі від 16.11.2011 року укладену між ОСОБА_1 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ольгопіль"" , зареєстровану у відділі Держкомзему у Чечельницькому районі Вінницької області за №00896 11 червня 2012 року визнати недійсним та скасувати її державну реєстрацію.

Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ольгопіль"", місцезнаходження: с.Ольгопіль вул.Центральна,131, Чечельницького району Вінницької області, на користь ОСОБА_1, картка платника податків НОМЕР_1, жительки с.Демівка, Чечельницького району Вінницької області судові витрати, а саме : суму сплаченого судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп та вартість коштів за проведення технічної та почеркознавчої експертизи №561/562/18-21 від 04.04.2018 року в сумі 2145 грн (дві тисячі сто сорок п'ять) гривень 00 копійок .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст судового рішення складено 15 травня 2018 року. .

Суддя