Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 569/15058/16-ц

провадження № 61-12837ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, Рівненська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області, у складі судді Кучина Н. Г., від 06 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області, у складі колегії суддів: Григоренка М. П., Боймиструка С. В., Бондаренко Н. В., від 18 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, Рівненської міської ради про поділ житлового будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що вона відповідно до договору дарування від 25 вересня 2013 року отримала у власність 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1. ОСОБА_3, у свою чергу, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 квітня 2005 року Другою Рівненською державною нотаріальною конторою за № 2-835, є власником іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Позивач запропонувала ОСОБА_3 поділити будинок в натурі, шляхом звернення до нотаріуса для укладення договору поділу, на що остання не погоджується і відмовляється від здійснення будь-яких дій, пов'язаних з поділом будинку, чим створює їй перешкоди у виділенні майна в натурі. Крім цього, позивач вказувала, що у неї та відповідача у фактичному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0, 0540 га, однак вона не може здійснити поділ земельної ділянки відповідно до її частки та користуватись нею, оскільки відповідач ігнорує її пропозиції, а невизначеність у частці земельної ділянки позбавляє її права належним чином володіти і розпоряджатись власністю.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просила суд поділити житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Виділити в натурі та визнати за нею право власності на наступні приміщення: 1-8 - житлова кімната площею 18, 9 кв. м, 1-9 - коридор площею 5, 1 кв. м, 1-10 - житлова кімната площею 19, 2 кв. м, ганок «а3», 1/2 «№ 1, 2» - огорожа, житловою площею 38, 1 кв. м, загальною площею 43, 2 кв. м, які є окремим об'єктом нерухомого майна. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 у зв'язку із його поділом. Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0, 0540 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно варіанту, запропонованого планом розподілу ПП «Рівненська земельна компанія», а саме: у користування ОСОБА_2 виділити земельну ділянку площею 0, 0294 га, позначену синім кольором, з геометричними розмірами по периметру (від півночі - західного кута земельної ділянки за годинниковою стрілкою): 1,46 м, 8, 28 м, 13, 91м, 11,85 м, 4, 10м, 10, 01 м, 29, 75 м, а у користування ОСОБА_3 виділити земельну ділянку площею 0, 0294 га, позначену білим кольором, з геометричними розмірами по периметру (від півночі - західного кута земельної ділянки за годинниковою стрілкою): 9, 88 м, 29, 96 м, 0, 53 м, 3, 37 м, 5, 86 м, 4, 10 м, 11, 85 м, 13, 91м.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Виділено в натурі та визнано за ОСОБА_2 право власності на наступні приміщення: 1-8 - житлова кімната, площею 18, 9 кв. м, 1-9 - коридор, площею 5, 1 кв. м, 1-10 - житлова кімната, площею 19, 2 кв. м, літ «а3» - ганок, 1/2 «№ 1, 2» - огорожа, житловою площею 38, 1 кв. м, загальною площею 43, 2 кв. м, що складає цілий самостійний об'єкт нерухомого майна, як окремий об'єкт. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями № АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 0, 0540 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0, 0294 га, позначену синім кольором, з геометричними розмірами по периметру (від півночі - західного кута земельної ділянки за годинниковою стрілкою): 1, 46 м, 8, 28 м, 13, 91 м, 11, 85 м, 4, 10 м, 10, 01 м, 29, 75 м. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторони у справі є співвласниками спірного житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, які не можуть досягти згоди між собою щодо його поділу в натурі. Врахувавши положення статей 319, 321, 356, 358, 364, 377 ЦК України та статті 120 ЗК України, місцевий суд дійшов висновку про наявність правових підстав для поділу спірного будинку між його співвласниками відповідно до одного із варіантів висновку судової інженерно-технічної експертизи № 170220/1_30 від 17 липня 2017 року, з припиненням права спільної часткової власності, а також з виділенням у користування кожному із співвласників тієї частини земельної ділянки, у рівних частках, яка прилягає до виділеної частини спірного житлового будинку.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 18 січня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2

У лютому 2018 року ОСОБА_3 подано касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду від 06 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 січня 2018 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Рівненського міського суду від 06 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 січня 2018 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи. Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог за відсутності технічного висновку про можливість та необхідність здійснення сторонами переобладнання та перепланування спірного домоволодіння у зв'язку з його поділом, відсутності повідомлення про початок будівельних робіт є необґрунтованим. Крім того, при вирішенні спору по суті суди не врахували правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року.

29 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надходило.

03 грудня 2018 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Рівненської міської ради про поділ житлового будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 06 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 січня 2018 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що згідно договору дарування від 25 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарським О. В. та зареєстрованого у реєстрі за № 839, ОСОБА_2 отримала у власність 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 Рівненської області (а.с. 7-8). Право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 9950697 від 25 вересня 2013 року (а.с. 6)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 квітня 2005 року Другою Рівненською державною нотаріальною конторою № 2-835, власником іншої 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 Рівненської області є ОСОБА_3 (а.с. 30, 31).

20 липня 2016 року комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1), однак відповідач ОСОБА_3 з ним не погодилась (а.с. 12).

Висновком судового експерта Зібера О. В. №170220/1_30 від 17 липня 2017 року (а.с. 42-75) встановлено наявність технічної можливості поділу домоволодіння на два окремих об'єкта нерухомого майна таким чином:

- власнику ОСОБА_2 по житловому будинку літ «А-1»: 1-8 - житлова кімната площею (18, 9 кв. м); 1-9 - коридор площею (5, 1 кв. м); 1-10 - житлова кімната площею (19, 2 кв. м); літ. «а3» - ганок; 1/2 «№ 1, 2» - огорожа; житловою площею 38, 1 кв. м, загальною площею 43, 2 кв. м, що складає цілий самостійний об'єкт нерухомого майна, як окремий об'єкт;

- власнику ОСОБА_3 по житловому будинку літ «А-1»: 1-1 коридор, площею 5, 8 кв. м; 1-2 ванна, площею 4, 2 кв. м; 1-3 - коридор, площею 3, 0 кв. м; 1-4 котельня, площею 4, 1 кв. м; 1-5 кухня, площею 10, 3 кв. м; 1-6 - житлова кімната, площею 12, 1 кв. м; 1-7 - житлова кімната, площею 12, 4 кв. м; 1-11- комора площею, 0,2 кв. м; літ «а2» - ганок; літ «Б» - сарай; літ «б» - сарай; 1/2 «№ 1, 2» - огорожа; «І» - замощення - асфальтобетон, житловою площею 24, 5 кв. м, загальною площею 52, 1 кв. м, що складає цілий самостійний об'єкт нерухомого майна, як окремий об'єкт.

Вказаним висновком експерта встановлено і можливість визначення порядку користування земельною ділянкою, площею 0, 0588 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а саме: у користування ОСОБА_2 виділити земельну ділянку, площею 0, 0294 га, позначену синім кольором, з геометричними розмірами по периметру (від півночі - західного кута земельної ділянки за годинниковою стрілкою): 1, 46 м, 8, 28 м, 13, 91 м, 11, 85 м, 4, 10 м, 10, 01 м, 29, 75 м. У користування ОСОБА_3 виділити земельну ділянку, площею 0, 0294 га, позначену білим кольором, з геометричними розмірами по периметру (від півночі - західного кута земельної ділянки за годинниковою стрілкою) 9, 88 м, 29, 96 м, 0, 53 м, 3, 37 м, 5, 86 м, 4, 10 м, 11, 85 м, 13, 91 м.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина перша статті 183 ЦК України).

У справах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину, яка відповідає розміру часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток із присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У разі поділу жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона становить, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 та у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 161/5405/15-ц (провадження № 61- 2053св18).

Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов висновку, що запропонований судовим експертом, який має спеціальні знання у технічній сфері, варіант поділу домоволодіння відповідає часткам співвласників, не порушує їх прав.

Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам) (стаття 150 ЦПК України, 2004 року, стаття 113 чинного ЦПК України).

Клопотань про проведення додаткової або повторної судової експертизи сторони не заявляли.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про технічну можливість виділення позивачу в натурі частки домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташоване домоволодіння. Судами враховано, що для здійснення фактичного поділу житлового будинку необхідно провести внутрішні будівельні роботи, вказані у висновку експерта.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 18 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта