АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/501/18Головуючий по 1 інстанції - Скляренко В.М.
Категорія: 19 Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

секретар Наконечна М.М.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2018 року (ухвалене 19 січня 2018 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Скляренко В.М.) у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення договору іпотеки.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

25 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення договору іпотеки.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 10 вересня 2008 року був укладений договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-187, відповідно до умов якого банк надав їй грошові кошти в сумі 17 000 дол. США на поточні потреби з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 09 грудня 2016 року.

В забезпечення виконання вищевказаного договору, між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір № ІД 895/03-021-187, за умовами якого вона передала відповідачу в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

10 вересня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки була накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, яка була зареєстрована в реєстрі за № 4046/3207. Заборона відчуження накладена до припинення договору іпотеки.

22 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1517, яким на задоволення вимог банку звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі виконавчого напису нотаріуса 21 липня 2011 року Центральним відділом ДВС Черкаського МУЮ відкрито виконавче провадження № 27748618 про звернення стягнення на двокімнатну квартиру № 34, що знаходиться за вищевказаною адресою, а постановою від 21 липня 2011 року на вказану квартиру накладено арешт.

Іншою постановою державного виконавця від 08 вересня 2016 року було призначено експерта ПП «Ажіо» для оцінки квартири, для подальшого її продажу на прилюдних торгах.

В подальшому, ОСОБА_3 12 грудня 2016 року подала до ДВС заяву, в якій повідомляла, що не заперечує проти продажі квартири, яка була предметом іпотеки на прилюдних торгах.

В результаті проведення трьох публічних торгів, предмет іпотеки не був реалізований.

ПАТ «Укрсоцбанк» листом № 08.306-297/87-635 від 29 травня 2017 року повідомив, що він не виявив бажання залишити за собою нереалізовану квартиру АДРЕСА_2.

Позивач вважає, що оскільки відповідач, маючи реальну можливість придбати предмет іпотеки за значно нижчою ціною та в повному обсязі погасити заборгованість позивача за кредитним договором, умисно та без надання пояснень, відмовився придбати квартиру, чим штучно відтягує строк погашення заборгованості перед ним, що призводить до збільшення заборгованості та свідчить про намагання банку таким чином відтягувати час до тих пір, поки її заборгованість не буде дорівнювати ринковій вартості предмета іпотеки, щоб потім забрати собі всю квартиру вцілому.

Тому просить припинити іпотеку нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка виникла на підставі іпотечного договору № ІД 895/03-021-187 від 10 вересня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, посвідченого 10 вересня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Веліковою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за № 4045 та вилучити у зв'язку з припиненням іпотеки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна - запис за № 4046/3207 про заборону відчуження зазначеного майна.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим ч. 1 цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припинена за рішенням суду.

ЗУ «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього Закону містить вичерпний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний закріплений у ст. 593 ЦК України.

Однак, ч. 2 ст. 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є предметом для їх припинення, крім випадків, установлених законом.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що якщо кредитор не скористався своїм правом на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки в строки, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», це не є підставою для припинення іпотеки.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вказав, що рішення районного суду є незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що банк не скористався своїм правом, передбаченим ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» залишити за собою предмет іпотеки не реалізований за результатами третіх прилюдних торгів, що згідно ч. 3 ст. 49, ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», ст. 12, 593 ЦК України являється підставою для припинення іпотеки.

Ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» прямо вказано, що якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим ч. 1 цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

В порушення вимог п.п. 2, 3, 6 ч. 4 ст. 256 ЦПК України, на думку особи, що подає апеляційну скаргу, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не навів жодного мотиву, чому в даному випадку не можуть бути застосовані положення ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» щодо припинення іпотеки та не навів жодного обгрунтування причин неприйняття доводів позивача про наявність підстав для припинення іпотеки.

Крім того, вважає, що в даному випадку у відносинах, що склались між сторонами по справі, відповідач діє недобросовісно, а тому є всі підстави для припинення іпотеки, оскільки відмова банку від погашення заборгованості за рахунок отримання іпотеки порушує принцип рівності прав та обов'язків кредитора і боржника та штучно призводить до збільшення заборгованості.

З урахуванням вищевикладеного, вважає, що є всі підстави для скасування судового рішення як незаконного.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» 10 вересня 2008 року був укладений договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-187, відповідно до умов якого банк надав їй грошові кошти в сумі 17 000 дол. США на поточні потреби з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 09 грудня 2016 року.

Також встановлено, що в забезпечення виконання вищевказаного договору, між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір № ІД 895/03-021-187, за умовами якого вона передала відповідачу в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

10 вересня 2008 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у зв'язку з посвідченням цього договору іпотеки була накладена заборона відчуження зазначеної в договорі квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка була зареєстрована в реєстрі за № 4046/3207. Заборона відчуження накладена до припинення договору іпотеки.

22 квітня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1517, яким на задоволення вимог банку звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі виконавчого напису нотаріуса 21 липня 2011 року Центральним відділом ДВС Черкаського МУЮ відкрито виконавче провадження № 27748618 про звернення стягнення на двокімнатну квартиру № 34, що знаходиться за вищевказаною адресою, а постановою від 21 липня 2011 року на вказану квартиру накладено арешт.

Іншою постановою державного виконавця від 08 вересня 2016 року було призначено експерта ПП «Ажіо» для оцінки квартири, для подальшого її продажу на прилюдних торгах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» зазначено, що якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим ч. 1 цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припинена за рішенням суду.

Враховуючи, що ч. 2 ст. 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є предметом для їх припинення, крім випадків, установлених законом, дійшов висновку про те, що якщо кредитор не скористався своїм правом на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки в строки, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», це не є підставою для припинення іпотеки.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляються із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що згідно вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами першою, другою статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержатель) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

За змістом статті 11 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 ЗУ «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її).

Згідно зі статтею 49 ЗУ «Про іпотеку», якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами третіх прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Слід врахувати, що ЗУ «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із тим, що закріплений у статті 593 ЦК України.

Особа, що подає апеляційну скаргу в обгрунтування її вимог вказувала, що кредитор не скористався своїм правом, передбаченим ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» залишити за собою предмет іпотеки не реалізований за результатами третіх прилюдних торгів, що згідно ч. 3 ст. 49, ст. 17 ЗУ «Про іпотеку», ст. 12, 593 ЦК України і це являється підставою для припинення іпотеки.

Однак, частиною 2 статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом.

Тому, враховуючи приписи вищевказаної статті, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції було достовірно встановлено, що основне зобов'язання, яке було забезпечене іпотекою, до даного часу не виконане і розмір заборгованості станом на даний час навіть збільшився, оскільки виконавчий напис нотаріуса був вчинений 22 квітня 2011 року, виконавче провадження № ВП 2778618 з виконання вказаного виконавчого напису було відкрито 21 липня 2011 року, а перші торги, з незалежних від іпотекодержатель обставин, були призначені лише 26 січня 2017 року, тобто майже через шість років після вчинення виконавчого напису.

У даній справі суд першої інстанції правильно визначив невиконання факту основного зобов'язання, що згідно з положеннями ЗУ «Про іпотеку» є однією з підстав припинення іпотеки, а також не встановлено і інших обставин, передбачених ЗУ «Про іпотеку», які б давали підстави для припинення договору іпотеки.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення договору іпотеки залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст виготовлено 08 травня 2018 року