14.11.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Рєпи А.О.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права користування житлом , -
Позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права користування житлом, мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09.01.2008 р. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_4,10.08.2014р.н. 02.03.2016 р. за рішенням Комсомольського райсуду м. Херсона шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано. Перебуваючи у шлюбі вона разом з чоловіком та донькою проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та Мефодія, 20 в кв.186, крім того, у вказаній квартирі також значиться зареєстрованою мати відповідача ОСОБА_2, - ОСОБА_3, яка з 2008 року у спірній квартирі не проживає, комунальні платежі не здійснює. Оскільки у вказаній квартирі вона проживає разом з донькою, сплачує комунальні послуги, робить поточні ремонти та несе інші витрати по догляду за квартирою самостійно,а також оскільки вони вселились у спірну квартиру на законних підставах за згодою власників житла, просить суд визнати за нею право постійного користування квартирою №186 за адресою: м. Херсон, вул. Святих Кирила та Мефодія, 20. Крім того зазначила, що відповідач, а саме ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою, постійно вимагає від неї покинути вказану квартиру, періодично руйнує вхідні двері, викидає її речі та речі їх спільної дитини, здійснюючи при цьому, як фізичний так і моральний тиск, що призвело до розладу емоційного та психічного стану дитини.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
На адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 17.07.2018 року, до суду надійшло поштове повідомлення з відміткою за закінченням терміну зберігання, відзив від відповідача на позовну заяву до даного часу суду не надано.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.01.2008, який було розірвано 02.03.2016 року, що підтверджується рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона по справі №667/9432/15-ц.
Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ № 182547 виданого 29.08.2014року, Міським відділом реєстрації актів громадського стану Головного управління юстиції у Херсонській області, народилася ОСОБА_4, 10.08.2014 року, де батьками зазначені ОСОБА_2, ОСОБА_1, про що зроблено актовий запис №778.
Як зазначає позивач у своїй позовній заяві вона проживає разом з донькою у зазначеній квартирі з моменту реєстрації шлюбу та до теперішнього часу, донька зареєстрована за вказаною адресою, що також підтверджується відповідними довідками, наявними у матеріалах справи.
Відповідачі є співвласниками спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.03.2000р.
Відповідач ОСОБА_3, у спірній квартирі не проживає з 2008 року, що підтверджується довідкою про склад сімї від 14.02.2017 року.
До решти долучених до матеріалів справи доказів, суд відноситься критично, оскільки вони є юридично неспроможними.
Відповідно до ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76,77 ЦПК України).
Разом з тим, належних, допустимих і достовірних доказів в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування позивач не надав.
З матеріалів справи вбачається, що власниками квартири за адресою: м. Херсон, вул. Святих Кирила та Мефодія(Дмитрова), 20 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.03.2000року за №6182 є відповідачі.
Позивач зазначає, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні квартирою, якою вони користуються разом з неповнолітньою зі згоди власників, а саме пошкодження відповідачем дверей, дверних замків, вчинення відповідачем морального та фізичного тиску, спричинення дитині душевних страждань, однак на підтвердження вказаного не надає жодних доказів. Крім того, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що у спірній квартирі здійснювалися ремонтні роботи за власні кошти позивача, оскільки позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних тверджень, а посилання на кошторис ремонтних робіт, договір підряду, не може бути прийнятим до уваги, оскільки дата кошторису вказана 2010 року, саме в той час коли сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сімєю, як чоловік та дружина, в той час як відповідно до положень ст.81 ЦПК України саме сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявності її порушеного права. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.
Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд,
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права користування житлом відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська