Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 127/2246/15-ц

провадження № 61-4796св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Вінницька міська рада Вінницької області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року у складі головуючого-судді Бойко В. М. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Медяного В. М., Матківської М. В., Сопруна В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Вінницька міська рада Вінницької області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, якій за життя належала на праві власності кімната АДРЕСА_1. Згідно інформації житлово-експлуатаційної організації, ОСОБА_5 була одинока і проживала у кімнаті гуртожитку одна, у вказаній кімнаті ніхто не зареєстрований, за ОСОБА_5 рахується заборгованість за житлово-комунальні послуги. З вимогою про переоформлення особового рахунку спадкоємці останньої не зверталися. Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулася відповідач ОСОБА_4, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Посилаючись на те, що відповідач не може вважатися особою, що проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю та на відсутність відомостей про проживання ОСОБА_4 у кімнаті, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 і на те, що відповідач була членом сім'ї ОСОБА_5, Вінницька міська рада Вінницької області просила визнати кімнату АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року позов задоволено. Визнано кімнату АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною та передано у власність територіальній громаді міста Вінниці в особі Вінницької міської ради Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю вимог позивача та наявністю підстав для визнання спадщини відумерлою, за відсутності спадкоємців.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

26 січня 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права та не повно з'ясували фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема щодо її права на спадкування спірної кімнати.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Станом на час розгляду справи у Верховному суду відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статі 400 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційного скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що на підставі свідоцтва про право власності від 27 вересня 2012 року ОСОБА_5 на праві власності належала кімната АДРЕСА_1. Особовий рахунок по обслуговуванню вказаної кімнати відкрито на ОСОБА_5 і як вбачається з цього рахунку у спірній кімнаті зареєстрована була лише ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, про що у відділ реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції здійснено актовий запис про смерть № 848 від 27 березня 2013 року.

Відповідно акта № 615, складеного 04 вересня 2014 року працівниками приватного підприємства «Бокуд» ОСОБА_5 була одинока, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала одна у кімнаті АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, наявність спадкоємців виключає обов'язок органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

12 червня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, проте нотаріусом відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії через відсутність кровного споріднення померлої та ОСОБА_4

З метою захисту права на спадкування ОСОБА_4 у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (справа № 127/1765/16).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2016 року позов задоволено. Встановлено, що ОСОБА_4 проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з березня 2008 року.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року рішення міського суду скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з рішення суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 оскаржила його в касаційному порядку.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 127/1765/16, у зв'язку з чим ОСОБА_4 звернулася 10 травня 2017 року до суду першої інстанції, а 04 жовтня 2017 року до апеляційного суду із клопотаннями про зупинення провадження у даній справі до вирішення в касаційному порядку справи за її позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (справа № 127/1765/16), які були залишені судами без задоволення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Натомість, відхиляючи клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі, судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що пов'язаність справи, яка є предметом перегляду, зі справою № 127/1765/16 полягає у наявності права відповідача на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5, оскільки у справі № 127/1765/16 вирішувалося питання про встановлення факту проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, що відповідно надає відповідачу право на спадкування за законом у четвергу чергу після смерті спадкодавця ОСОБА_5, й що суттєво впливає на оцінку доказів у справі, що є предметом перегляду, оскільки наявність спадкоємців в силу вимог статті 1277 ЦК України виключає можливість визнання спадщини відумерлою.

Згідно з інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року ( справа № 127/1765/16, провадження № 61-132св18) касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 серпня 2016 року скасовано і залишено в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 липня 2016 року, яким позов ОСОБА_4 задоволено і встановлено факт її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з березня 2008 року.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій, вирішуючи вказаний спір, вказаних обставин не врахували та дійшли передчасного висновку щодо наявності правових підстав для визнання спадщини, які відкрилася після смерті ОСОБА_5 відумерлою.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Вінницької міської ради Вінницької області до ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик