П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Григоренка М.П., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Рівнеазот"

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Панас О.В. від 6 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в :

6 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ "Рівнеазот" про стягнення з останнього середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 41 160,72 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 6 лютого 2018 року стягнуто з ПрАТ "Рівнеазот" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 39 020 грн. 60 коп. та понесені витртаи на оплату судового збору в сумі 640 грн.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ПрАТ "Рівнеазот" покликається на його незаконність та необґрунтованість в частині стягнення середнього заробітку в зв'язку з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що наявні поважні причини та об'єктивні обставини, які мають істотне значення та підтверджують відсутність його вини у несвоєчасному виконанні своїх зобов'язань по виплаті заробітної плати перед позивачем.

Зокрема, відповідно до Договору № 1798 від 25.11.2005 року, ПрАТ "Рівнеазот" здійснює очистку каналізаційних госппобутових та промислових стічних вод усього міста Рівне. Однак, РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" має заборгованість перед ПрАТ "Рівнеазот", яка станом на 16.05.2017р. становила 11 238 581,67 грн. в зв'язку з чим утримання очисних споруд здійснюється за власні кошти ПрАТ "Рівнеазот", що спричиняє додаткові непередбачувані витрати на забезпечення належної діяльності очисних споруд, оскільки перебої в їхній роботі можуть призвести до значного забруднення навколишнього природного середовища в межах усього міста.

Крім того, 7 березня 2017 року, ПрАТ "Рівнеазот" було повністю обмежено поставку природного газу, що унеможливило виробництво ним мінеральних добрив та іншої продукції хімічної промисловості.

Вважає, що порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками товариство діє у стані крайньої необхідності, що у відповідності до ч. 2 ст. 1171 ЦК України, є підставою для звільнення його від відшкодування шкоди частково або в повному обсязі.

Також, в рішенні не зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку стягнутий без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів, як наслідок, виникає ймовірність при виконанні даного рішення повторного стягнення відповідних відрахувань органами державної виконавчої служби, в результаті безпідставно збільшується розмір відповідальності роботодавця.

Зважаючи на те, що ПрАТ "Рівнеазот" є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування позивач не був позбавлений можливості звернутися в центр зайнятості після звільнення для отримання виплати допомоги по безробіттю.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким звільнити ПрАТ "Рівнеазот" від відшкодування шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні ОСОБА_3 в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а тому вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та це встановлено судом, що ОСОБА_3 працював в ПрАТ "Рівнеазот".

Згідно наказу № 778-ВК від 22.03.2017 року, ОСОБА_3 звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, про що 24.03.2017р. в трудовій книжці позивача зроблений відповідний запис.

Розрахунок на день звільнення з ним не проведено.

Встановлено, що розрахункові кошти ОСОБА_3 отримав 5.09.2017 року в сумі 33005,44 грн. згідно судового наказу Рівненського міського суду.

Даний факт відповідачем не оспорюється.

Згідно із ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Ухвалюючи рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції вірно виходив із того, що з вини відповідача позивачу не виплачена належна останньому сума зарплати у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, а тому наявні правові підстави для застосування норм ст. 117 КЗпП України.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 8.02.1995р. №100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов підлягає до задоволення, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.03.2017 р. по 5.09.2017 р., що становить 109 робочих днів.

Заборгованість становить 39020,60 грн. з розрахунку 109 робочих днів (період затримки) х 357,9872 грн. (середньоденна зарплата з розрахунку 44,7484 середньогодинна зарплата х 8 год./день) = 39020,60 грн.).

Вказаний розрахунок та сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ПрАТ "Рівнеазот" не заперечується та не оспорюється.

Покликання відповідача на відсутність його вини у невиплаті належних позивачу сум при звільненні в зв'язку з наявністю непогашеної заборгованості РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал" перед ПрАТ "Рівнеазот", а також неможливістю виробляти продукцію в наслідок обмеження постачання природного газу, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем строків розрахунку із звільненим працівником у стані крайньої необхідності, що у відповідності до ч. 2 ст. 1171 ЦК України, є підставою для звільнення його від відшкодування шкоди частково або в повному обсязі, так як вказана правова норма передбачає підстави для звільнення від відшкодування шкоди, а не від відповідальності роботодавця за невиплату належних працівнику сум при звільненні, а тому не підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про не зазначення судом в оскаржуваному рішенні стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів не є підставою для його скасування, так як відповідно до ст. 168.3 Податкового кодексу України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованогоу джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем), яким є ПрАТ "Рівнеазот" .

Звернення до центру зайнятості після звільнення для отримання виплати допомоги по безробіттю є правом, а не обовязком позивача та не впливає на обов"язок відповідача виплатити працівнику середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновок суду і впливали на його законність.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно дост. 375 ЦПК Україниє додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 6 лютого 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.