Справа № 353/1321/18
Провадження № 2-з/353/5/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши заяву представника Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_3 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0002/82/87645 від 21.05.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

АТ «ОСОБА_1 Аваль» звернулось до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0002/82/87645 від 21.05.2018 року.

18.12.2018 р. ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. дану справу прийнято до розгляду та вікрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Також до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшла заява представника АТ «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_2 про забезпечення позову, у якій представник банку просить суд накласти арешт на все майно позичальника ОСОБА_3 в межах суми позовних вимог 401359,78 грн. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту ускладнить, а також унеможливить виконання прийнятого судом рішення у разі задоволення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її находження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Нормами ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом з метою запобігання вчинення дій, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав позивача.

Згідно з положеннями зазначеної норми позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Аналіз наведених положень цивільного процесуального закону вказує на те, що суд з метою забезпечення позову вправі накласти арешт не лише на спірне майно, а і на будь-яке інше майно відповідача (окрім майна, щодо якого законодавець встановив певні обмеження, зокрема заробітну плату, пенсію стипендію тощо), а визначальним при цьому буде існування обставин, які свідчать про необхідність застосування такого заходу забезпечення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Подана представником АТ «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_2 заява про забезпечення позову відповідає вимогам процесуального закону щодо форми та змісту (ст. 151 ЦПК України) та порядку її подання (ст. 152 цього Кодексу).

Так, позовні вимоги АТ «ОСОБА_1 Аваль» є майновими, у звязку з чим можна зробити висновок, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову. На обґрунтування заяви представник АТ «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_2О посилалась на те, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором № 014/0002/82/87645 від 21.05.2008 року не виконав, а саме не здійснив щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, у звязку з чим станом на 04.12.2018 року виникла заборгованість в сумі 401359,78 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Враховуючи те, що відомості про дійсну вартість майна, на яке заявник просить накласти арешт, відсутні, суд позбавлений можливості встановити співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що суперечить вимогам частини 3 статті 150 ЦПК України

Проте, аналіз цих обставин свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Однак, як вбачається з позовної заяви та матеріалів доданих до неї, прострочена заборгованість відповідача за кредитом складає лише 3200,68 грн., а прострочена заборгованість за відсотками 18281,71 грн. В той же час решта суми позовних вимог складає заборгованість за кредитом, яку позивач хоче стягнути з відповідача достроково у звязку з порушенням останнім строків виконання грошового зобовязання по сплаті кредиту.

Також при вирішенні питання про забезпечення позову судом враховано, що вимоги позивача до відповідача є грошовими та стосуються стягнення з відповідача на користь позивача саме грошових коштів. При поданні позову та заяви про його забезпечення позивач не навів суду достатніх доказів на підтвердження наявності у відповідача майна, на яке може бути звернуто стягнення у разі задоволення позовних вимог позивача, та не зазначив його перелік.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, в цілях забезпечення позову по справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даної заяви, а саме накладення арешту на грошові кошти в межах суми позовних вимог у розмірі 401359,78 грн., які належать відповідачу, а також які перебувають на будь-яких банківських рахунках, відкритих на ім'я відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-150, 153, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_3 про захист порушеного права шляхом стягнення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0002/82/87645 від 21.05.2008 року - задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, в обсязі можливого реального стягнення в сумі 401359 (чотириста одна тисяча триста пятдесят девять) грн. 78 коп., які йому належать та перебувають на будь-яких банківських рахунках, відкритих на його ім'я.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити сторонам по справі - до відома, Тлумацькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області - до негайного виконання в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.Ю. Луковкіна