КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/14867/17

номер провадження: 22-ц/824/1297/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі ПрАТ - «ВФ Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Позовна заява мотивована тим, що між приватним акціонерним товариством «МТС Україна», перейменованого в подальшому на ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № 1717124/НОМЕР_6 від 09 липня 2004 року на номер телефону № НОМЕР_1 (контракт НОМЕР_4) та договір про надання послуг мобільного зв'язку №3897982/НОМЕР_6 від 30 жовтня 2007 року на номер телефону НОМЕР_2 (контракт НОМЕР_3). З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку ОСОБА_1 було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_6, який в подальшому було замінено на НОМЕР_5. Відповідно до умов договору, тарифів та «Правил користування мережами мобільного зв'язку», згоду з якими підтверджено підписом відповідача, ОСОБА_1 взяв на себе обов'язок своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за утримання номера в мережі мобільного зв'язку. Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом. Позивач здійснив фактичні дії щодо виконання договору в повному обсязі. Однак відповідач зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого у період з 30 червня 2014 року по 31 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 24 543 грн 48 коп.

З урахуванням наведеного, ПрАТ «ВФ Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 24 543 грн 58 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року позов ПАТ «ВФ Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги у розмірі 24 543 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити позовну заяву ПАТ «ВФ Україна» без задоволення, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги надану позивачем роздруковану довідкову деталізовану інформацію на підтвердження факту надання послуг. Вказує, що він згоди на використання послуги «Міжнародний роумінг» позивачу не надавав, а тому нарахування позивачем заборгованості за такі послуги є незаконним.

У вересні 2018 року ПрАТ «ВФ Україна» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що оскаржуване рішення суду є законним, висновки суду відповідають обставинам справи. Доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що позивачем надана довідкова деталізована інформація про надані послуги відповідачу у паперовій формі відповідно до вимог чинного законодавства. Просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в округах» ліквідовано апеляційний суд Київської області і апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві, який розпочав свою роботу 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з ліквідацією суду відповідно до ч.5 ст.31 ЦПК України вказана цивільна справа передана до Київського апеляційного суду і за результатами автоматизованого розподілу справи визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Верланова С.М., суддів Мережко М.В. та Савченка С.І.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Статтею 903 ЦК України встановлено, що замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі комунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

У ст.63 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що телекомунікаційні послуги, надаються відповідно до законодавства. Умовами надання телекомунікаційних послуг є: 1) укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; 2) оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до пункту 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11 квітня 2012 року, роумінг - послуга, яка забезпечує можливість абонентові одного оператора рухомого (мобільного) зв'язку отримувати послуги в мережі іншого оператора із збереженням початкової реєстрації абонента в телекомунікаційній мережі свого оператора.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 липня 2004 року між приватним акціонерним товариством «МТС Україна», перейменованого в подальшому на ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № 1717124/НОМЕР_6 на номер телефону № НОМЕР_1.

30 жовтня 2007 року між приватним акціонерним товариством «МТС Україна», перейменованого в подальшому на ПрАТ «ВФ Україна», та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг мобільного зв'язку № НОМЕР_6 на номер телефону № НОМЕР_7.

Відповідно до пункту 2.3.1 договорів, абонент має право користатися послугами, що надаються за цим договором, в межах районів України, зазначені на карті зон дії мережі мобільного зв'язку, а у випадку замовлення абонентом послуги міжнародного роумінгу - користуватися цією послугою у країнах, з операторами яких укладено договори роумінгу.

Згідно з пунктом 2.4.2 договорів, абонент зобов'язався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату та плату за утримання номеру в мережі мобільного зв'язку по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку.

Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом.

Встановлено, що з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку ОСОБА_1 було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_6, який в подальшому було замінено на НОМЕР_5.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження надання ОСОБА_1 телекомунікаційних послуг, зокрема, послуг з міжнародного роумінгу, ПрАТ «ВФ Україна» надало суду довідкову інформацію про надані послуги за період з 01 червня 2014 року по 31 липня 2014 року (а.с.67-116)

З наданої позивачем довідки «Платежі та баланс абонента» від 01 серпня 2017 року вбачається, що за період з 01 січня 2014 року по 01 серпня 2017 року по особовому рахунку № НОМЕР_6//НОМЕР_5, який належить ОСОБА_1, рахується заборгованість у розмірі 24 543 грн 58 коп. (а.с.19).

20 січня 2016 року ПрАТ «ВФ Україна» направило на адресу ОСОБА_1 претензію №С НОМЕР_8 з проханням сплатити заборгованість у розмірі 24 543 грн 58 коп. Однак відповідач залишив її без реагування.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на спростування факту надання йому позивачем телекомунікаційних послуг з міжнародного роумінгу та на спростування розміру заборгованості, що є його процесуальним обов'язком відповідно до ст. 81 ЦПК України.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що в ході листування з позивачем, ОСОБА_1 не заперечував факт користування наданими йому позивачем послуг з міжнародного роумінгу, несплата яких призвела до утворення заборгованості, та визнав заборгованість по своєму особовому рахунку № НОМЕР_6 у розмірі 24 543 грн 58 коп., яку просив реструктуризувати, що підтверджується його листами від 22 жовтня 2014 року, від 05 листопада 2014 року та від 02 лютого 2016 року (а.с.117, 121, 129).

Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не надавав згоди на використання послуги «Міжнародний роумінг», не заслуговують на увагу з наведених вище підстав. Крім того, колегія суддів враховує, що з часу нарахування позивачем заборгованості у липні 2014 року і по даний час ОСОБА_1 не оскаржував дії ПрАТ «ВФ Україна» щодо нарахування заборгованості за надані послуги, у тому числі, в судовому порядку. Наведені вище обставини свідчать про визнання ним факту користування замовленими послугами роумінгу та розміру нарахованої позивачем заборгованості.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги у вказаному вище розмірі.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: