РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року м. Рівне

Справа № 569/19144/18

Провадження № 22-ц/4815/451/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач),Шимківа С.С., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Харечка С.П. від 16 жовтня 2018 року, ухвалену в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

11 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору та стягнення грошових коштів та із заявою про його забезпечення, в якій він, покликаючись на те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, є значною просив накласти арешт на 100% корпоративних прав ТОВ „ПРЯНОЩІ", які належать на праві власності відповідачу, та накласти заборону проведення будь-яких нотаріальних та реєстраційних дій із даними корпоративними правами, а також заборонити здійснення всім державним реєстраторам державної реєстрації будь-яких змін до установчих документів у зв'язку зі зміною складу учасників ТОВ „ПРЯНОЩІ".

Ухвалою Рівненського міського суду від 16 жовтня 2018 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку, визначеного позивачем, заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за його вимогами.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 вказує на порушення судом норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи.

Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем, ігнорує його звернення про включення його до складу учасників ТОВ „ПРЯНОЩІ" та про повернення, переданих їй коштів, а тому і надалі буде ухилятись від повернення грошових коштів їх законному власнику та вчиняти дії щодо приховування майна та перешкод при його поверненні, що у свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі.

Звертає увагу на те, що він звертався до суду з проханням накласти арешт саме на частку відповідача у статутному капіталі товариства, а не на саме товариство, як зазначено судом в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, суд не навів жодного аргументу як арешт на корпоративні права відповідача у ТОВ „ПРЯНОЩІ" може вплинути на господарську діяльність цього товариства.

Також, суд дійшов помилкового висновку що між сторонами справи виникли відносини позики, оскільки між сторонами виникли договірні відносини щодо створення та ведення спільного ресторанного бізнесу.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою його клопотання про забезпечення позову задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду-без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору (п.п.1,4 ч.1 ст.150 ЦПК України). Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов'язана довести зв'язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4 просить суд розірвати договір, укладений між ним та ОСОБА_5 про створення спільного бізнесу (ресторану сімейного типу „ПРЯНОЩІ") та включення ОСОБА_4 до складу засновників юридичної особи (компанії „ПРЯНОЩІ"), яка створена для його ведення, а також просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 грошові кошти, що були перераховані на виконання домовленості, у сумі 1 149 595,20 грн.

Таким чином, спір між сторонами є цивільним, та не стосується корпоративних відносин, оскільки позивач не є учасником (засновником) ТОВ „ПРЯНОЩІ".

Разом з тим, звертаючись до суду зі заявою про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на корпоративні права ОСОБА_5 у ТОВ „ПРЯНОЩІ", яке не є учасником справи.

Однак, у заяві про забезпечення позову заявником не наведено, яким чином не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права відповідача може ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Також, стверджуючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову, представником позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 вчиняє дії, які можуть ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення у даній справі.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі.

Доводи представника позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем, ігнорує його звернення про включення його до складу учасників ТОВ „ПРЯНОЩІ" та про повернення, переданих їй коштів, не заслуговують на увагу, так як сама по собі наявність спору між сторонами щодо наявності боргових зобов'язань не свідчить про ухилення сторони від виконання своїх зобов'язань за договором та від виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості.

Помилкове зазначення судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що представник позивача просить суд накласти арешт на 100% корпоративних прав ТОВ „ПРЯНОЩІ", що може вплинути на господарську діяльність товариства, не призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Хилевич С.В.