_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/455/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ :

19.09.2018 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: встановити той факт, що вона, ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина яка фактично була прийнята нею та їх дітьми ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як спадкоємцями першої черги за законом, але спадкові права оформлені не були. ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер син ОСОБА_3. Після його смерті, вона як спадкоємець першої черги за законом подала приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олені Вікторівні заяву про відмову від спадщини па користь дочки - ОСОБА_2, як спадкоємця другої черги за законом. Одночасно з цим дочка подала вказаному нотаріусу заяви про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року та брата померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Однак, прийнявши заяву про відмову від спадщини на користь дочки, в письмовій формі нотаріус роз'яснив заявнику, що в документах спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3, її прізвище та прізвище сина відрізняються один від одного, а саме в її паспорті українською зазначене прізвище «Смирнова», а в свідоцтві про смерть сина - «Смірнов».

Таким чином, заявник стверджує, що для врахування нотаріусом її заяви про відмову від спадщини на користь дочки ОСОБА_2 необхідне встановлення в судовому порядку факту родинних відносин між нею та сином ОСОБА_3, що в свою чергу і стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Ухвалою судді від 20.09.2018 року було відкрито провадження у справі.

В ході судового засідання, яке відбулось 22 жовтня 2018 року, до початку слухання справи по суті, постало питання про витребування від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олени Вікторівни належним чином засвідчених копій спадкових справ щодо майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року було витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Олени Вікторівни належним чином засвідчені копії спадкових справ щодо майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 року та ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судове засідання з`явилась заявник ОСОБА_1, яка заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 проти задоволення заяви не заперечувала.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_3, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис за № 4093. Після його смерті відкрилась спадщина.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтями 1261-1264 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, яки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини

Протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась ОСОБА_2, стверджуючи, що вона є рідною сестрою спадкодавця. Натомість як заявниця ОСОБА_1, від спадщини відмовились на користь ОСОБА_2, подавши нотаріусу відповідну заяви про відмову від спадщини.

У результаті звернення ОСОБА_2 з заявою про прийняті спадщини щодо майна ОСОБА_3, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко Оленою Вікторівною була заведена спадкова справа № 17/2017, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.66 Закону України „ Про нотаріат " на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.68 Закону України „ Про нотаріат " нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Однак, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. було надано роз'яснення, відповідно до якого ОСОБА_1 необхідно звернутися до місцевого суду для встановлення факту родинних відносин, у зв'язку з тим, що з наданих документів неможливо встановити родинні відносини між спадкодавцем, ОСОБА_3, та спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня і 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Факт того що, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року є сином заявника ОСОБА_1 підтверджується наступним.

Так, 03 лютого 1965 року Відділом реєстрації громадянського стану Приморської рай адміністрації виконкому Одеської міськради було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, про що складено актовий запис за № 172.

У даному шлюбі народились діти - син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 27.03.1966 року вбачається, що прізвище сина вказане російською мовою: «ОСОБА_11», ІНФОРМАЦІЯ_3, прізвище батьків вказане російською мовою: «ОСОБА_9, ОСОБА_10».

Однак при видачі паспорта гр.. України серії НОМЕР_3 Київським РВ УМВС України в Одеській області від 10 жовтня 1996 року прізвище, ім'я та по-батькові українською мовою було записано - «ОСОБА_3»

Також як вбачається з Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 09.04.1976 року прізвище доньки вказане російською мовою: «ОСОБА_12», ІНФОРМАЦІЯ_4, прізвище батьків вказане російською мовою: «ОСОБА_9, ОСОБА_10».

А в паспорті гр.. України серії НОМЕР_4, який було видано 21 лютого 1997 року Київським РВ УМВС України в Одеській області прізвище, ім'я та по-батькові українською мовою було записано як - «ОСОБА_2».

Тобто судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, в період якого народились діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Ст. 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок)

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_4, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 8031.

13 вересня 2017 року ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4.

В результаті чого, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. була заведена спадкова справа № 16/2017, копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Проте нотаріусом було надано роз'яснення, відповідно до якого ОСОБА_2 необхідно звернутися до місцевого суду для встановлення факту родинних відносин, у зв'язку з тим, що з наданих документів неможливо встановити родинні відносини з спадкодавцем - ОСОБА_4.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець вважатиметься таким, що постійно проживав разом із спадкодавцем, і в тому випадку, коли за певний, навіть значний, час до настання смерті спадкодавця він відбув з місця проживання спадкодавця у довготривале відрядження, з якого повернувся після закінчення строку для прийняття спадщини. Незважаючи на те, що такий спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України тривалість спільного проживання до смерті спадкодавця для прийняття спадщини законом не визначається.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

При цьому, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Факт прийняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщини підтверджується Довідкою з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію № 3611 від 18.09.2017 року, виданою Дільницею № 1 КП «ЖКС Вузівський» Одеської міської ради та штампами у паспортах.

Факт прийняття спадщини спадкоємцем, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, після смерті батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, перевірено по спільному проживанню із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 3510, виданою Дільницею № 1 КП «ЖКС «ВУЗІВСЬКИЙ» Одеської міської ради 04.09.2017 року про реєстрацію спадкодавця за адресою: АДРЕСА_1 з 20.12.1974 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 р.. та довідкою № 3610, виданою Дільницею № 1 КП «ЖКС «ВУЗІВСЬКИЙ» Одеської міської ради 18.09.2017 року, про реєстрацію спадкоємця за адресою: АДРЕСА_1 з 04.02.1987 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, з урахуванням вказаного суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 12, 81, 263- 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.