ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису про реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації обтяжень, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", його представникам, третім особам без виключення вчиняти дії щодо примусового виселення ОСОБА_1 та членів його родини із квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті; заборони ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", його представникам, третім особам без виключення перебувати у квартирі АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті; заборони державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2018 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі судом уже вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, а також заборони відчуження цього майна, що є достатнім для можливості виконання судового рішення в подальшому.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2015 року було забезпечено даний позов шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, а також заборону відчуження цього майна.

В заяві від 12 вересня 2018 року про повторне вжиття заходів забезпечення позову заявник не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову у спосіб саме шляхом заборони вчиняти дії щодо примусового виселення позивача та членів його родини, заборони іншим особам перебувати в квартирі та заборони державному реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно спірної квартири до вирішення справи по суті, не надав доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

В даному випадку, колегія вважає, що судом першої інстанції ухвалою від 26 жовтня 2015 року вже вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження спірного майна, що є достатнім для можливості виконання судового рішення в подальшому.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вже зазначалось, частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, заявник, повторно звертаючись до суду першої інстанції не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме у такий спосіб.

Колегія суддів враховує, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні повторної заяви про забезпечення позову у даній справі, колегія суддів апеляційну скаргу залишає без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко