ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 листопада 2018 року

м.Харків

справа № 614/763/16-ц

провадження № 22-ц/818/806/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Першотравнева сільська рада, Борівська районна державна адміністрація Харківської області,

апелянт - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першотравневої сільської ради, Борівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року, постановлене під головуванням судді Зеленькової Н.Г., в залі суду в смт Борова Харківської області, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першотравневої сільської ради, Борівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області, що залишилася після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, як особи, яка не брала участі у справі, проте оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про його права та інтереси, просив скасувати рішення суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд неповно з'ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області. Тому оскаржуваним рішенням протиправно позбавлено його права власності. Крім того позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, оскільки для визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом важливим є факт доведення проживання позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення Борівського районного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв'язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати до суду апеляційної інстанції всі наявні в них докази на підтвердження порушення їх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, тому має право спадкування земельної ділянки, але не має оригіналу документа про право на зазначену земельну ділянку. Суд вважав наявними підстави для визнання за позивачем права власності на спірне спадкове майно.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Борівського районного суду Харківської області від 07.12.2015 року встановлено факт родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а саме встановлено, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області, серія НОМЕР_1 від 23.02.1998 року, що виданий на підставі рішення Борівської РДА від 19.02.1998 року.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що до моменту смерті ОСОБА_4 він проживав разом з нею, спадщину прийняв фактично. До нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини не звертався. Проте наразі оформити право власності на спадкове майно він не може, оскільки для отримання спадщини потрібен оригінал сертифікату на земельну частку (пай), який у нього відсутній. Вважає, що наявні підстави для визнання за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельний пай розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів, який розташований на території Першотравневої сілької ради Борівського району Харківської області, що залишився після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать про те, що на час смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, був чинним Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, тому на правовідносини щодо спадкування майна після смерті ОСОБА_4 поширюється дія ЦК, в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 527, 529 ЦК України, в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 548 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину якщо: 1) він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

При цьому про фактичне прийняття спадщини може свідчити спільне проживання спадкоємця з померлим безпосередньо перед його смертю, наявність у спадкоємця документів померлого, квитанції, свідоцтв, тощо.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не місять відомостей про фактичне прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_4 Крім того з відповіді Борівської державної нотаріальної контори від 28.10.2016 року вбачається про відсутність заведеної справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, про відсутність відомостей щодо спадкоємців, які відповідно до ст. 529, 530 ЦК УРСР могли прийняти фактично спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР та про відсутність у померлої заповіту згідно даних Спадкового реєстру (а.с.51).

Доказів того, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, проживав разом з ОСОБА_4 на час її смерті, - матеріали справи не містять.

Крім того зі змісту рішення Борівського районного суду Харківської області від 07.12.2015 року про встановлення факту родинних відносин вбачається, що позивач є сином племінника ОСОБА_4 тобто є не рідним онуком, а онучатим племінником, який за нормами ЦК України в редакції 1963 року взагалі не входить до кола спадкоємців за законом.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про задоволення позовних вимог на підставі ЦК України в редакції 2004 року.

З матеріалів справи вбачається, що право на земельну частку (пай) розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області, передано ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 09.03.2000 року (а.с.3).

Заочним рішенням Борівського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 09.03.2000 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Рішенням суду апеляційної інстанції від 18.07.2017 року вказане заочне рішення Борівського районного суду Харківської області від 13 червня 2016 року скасоване, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним відмовлено (а.с.94-95).

Таким чином на даний час договір дарування є чинним. Власником спірної земельної частки (паю) розміром 12,2 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Борівського району Харківської області, є ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 12 грудня 2005 року (а.с.86).

17 листопада 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2

Таким чином оскаржуваним рішенням вирішено питання про права ОСОБА_2 щодо належної йому земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 826,80 грн.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Першотравневої сільської ради, Борівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 826,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 15.11.2018 року.