Справа № 379/1431/17 Головуючий у І інстанції Бойко М. Г.
Провадження № 22-ц/780/1485/18 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 26 07.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Приходька К.П., Мережко М.В.,

за участю секретаря Шуляка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Укрсоцбанк» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 11 440,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 298 140,09 грн., а саме: сума заборгованості за кредитом - 3 934,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 102 545,75 грн.; сума заборгованості за відсотками - 5 017,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 130 756,29 грн.; розмір пенсі за несвоєчасне повернення кредиту - 1131,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 29 484,63 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1356,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 35 353,41 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4472,1 грн.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати. В обґрунтування апеляційних скарг посилається на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що 27.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та фізичною особою - ОСОБА_2 було укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 06-10/239, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах безпечності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 5600,00 доларів США, зі сплатою 13,50% річних.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 21.10.2008 року про внесення змін до Договору кредиту, укладеної між позивачем та відповідачем, сторони встановили починаючи з 21.10.2008 року відсоткову ставку в розмірі 14,50% річних.

Позивачем свої зобов'язання, визначені п. п. 1.1. та 3.1.1. Договору кредиту, виконано належним чином в повному обсязі, тобто надано кредит на відкритий рахунок.

Відповідно до п. 7.3. кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобов'язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1.4. передбачено, що для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором з відповідачем укладено договір іпотеки житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує та заборгованість не погашає в зв'язку з чим згідно розрахунку заборгованості станом на 07.07.2017 року виникла заборгованість в розмірі 11 440,39 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 298140,09 грн., а саме:

сума заборгованості за кредитом - 3934,94 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 102545,75 грн.;

сума заборгованості за відсотками - 5017,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 130756,29 грн.;

розмір пенсі за несвоєчасне повернення кредиту - 1131,40 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 29484,63 грн.;

розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 1356,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ - 35353,41 грн.

Вказаний кредитний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст.1055 ЦК України.

Всупереч умовам укладеного між сторонами договору відповідач порушив укладений кредитний договір.

Статтею 525 ЦК України встановлюється, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кредитний договір укладено 27.07.2007 року та строк його дії визначено до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань - п. 7.3.

У відповідності до п. 1.1.2. договору, повернення кредиту буде здійснюватися згідно Додатку 1 до цього договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 19 липня 2012 року на умовах, визначених цим договором.

Так, на виконання умов кредитного договору від 27.07.2007 року між сторонами по справі укладено додаток до договору - Графік зниження заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і визнати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З даного графіку вбачається, що остатнім днем повернення кредиту є 19 липня 2012 року. Іншого графіку погашення заборгованості позивачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що даний кредит укладено на строк з 27.07.2007 року по 19.07.2012 року, оскільки графік погашення укладено відповідно до умов договору та повернення кредиту здійснюється відповідно до нього, тобто графік укладено на виконання умов договору та не може йому суперечити, а отже фактично сторонами визначено останню дату погашення даного кредиту - 19.07.2012 року.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач надав суду заяву про застосування строку позовної давності і просив відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України, передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналізйючи вище викладене суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач довідався або міг довідатися про невиконання відповідачем умов договору кредиту в день здійснення ним останнього платежу відповідно до Графіку погашення, тобто 19.07.2012 року. Отже, перебіг позовної давності в даному випадку почався з 19.07.2012 року та тривав до 20.07.2015 року.

Проте, позивач звернувся до суду з даним позовом 02.11.2017 року, тобто після сплину строку позовної давності.

Виходячи з викладеного суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується звисновком суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Укрсоцбанк» без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 15 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: