КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 382/626/16-ц Головуючий у І інстанції Литвин Л.І.
Провадження № 22-ц/824/2273/2018 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Ігнатченко Н.В.,Приходька К.П.

за участі секретаря Зубленка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року у справі позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ

у травні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

В обґрунтування позову зазначив, що 16 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-УІ від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 22 021,00 доларів США (двадцять дві тисячі двадцять один долар США 00 центів), а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 16 липня 2015 року, та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 14,50% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої з обставин, передбачених Договором. За користування кредитним коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу. Відповідно до умов Договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 420,00 доларів США (чотириста двадцять доларів США 00 центів), 16-го числа кожного місяця. 26 березня 2009 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої, змінено ануїтетний платіж та встановлено в розмірі 282,00 долари США, зі строком сплати 26-го числа кожного місяця. Змінено кінцевий термін повернення кредиту та визначений не пізніше 16 липня 2025 року. Перенесено строки виконання зобов'язань зі сплати прострочених процентів. Сторони домовились, що для ідентифікації договору може застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні №0, так і реєстраційний номер в системі обліку банку, а саме №1. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за Кредитним договором, між Позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 216814 від 16 липня 2008 року.

26 березня 2009 року між Банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 1 до договору поруки №216814 , відповідно до умов якої ОСОБА_3 надала згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання.

Відповідно до умов Договору поруки, ОСОБА_3 зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання відповідача ОСОБА_2 усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Вважає, що відповідальність відповідачів є солідарною.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_2. Відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій. Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_2 не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 20 січня 2016 року відповідачам направлено вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 25.04.2016 року, вимоги банку залишені без задоволення.

Розміри облікової ставки НБУ в період нарахування заборгованості по кредитному договору по пені встановлені: з 04.03.2015 року - 30% /постанова НБУ №154 від 02.03.2015 року/, з 28.08.2015 року -27% /постанова НБУ №557 від 27.08.2015 року/, з 25.09.2015 -22 % /постанова НБУ №627 від 24.09.2015 року/.

Таким чином, станом на 25.04.2016 року, заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 20 511,92 доларів США з яких:

- 17 674,73 доларів США- кредитна заборгованість;

- 2 837,19 доларів США- заборгованість по процентам;

- 19 423,60 грн. заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 25.04.2016 року, з яких: 4 511,41 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 14 912,19 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Просив стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку суму боргу, процентів нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 16 липня 2008 року в розмірі 20 511,92 доларів США (двадцять тисяч п'ятсот одинадцять доларів США 92 центи) та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 19 423,60 грн. (дев'ятнадцять тисяч чотириста двадцять три грн. 60 коп.).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції. ПАТ «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції в основу рішення поклав лише висновок судово-економічної експертизи, не надавши належної оцінки доказам, які були подані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог. Так, на думку скаржника, банківська виписка КД № 0, в розумінні ст.ст. 77-80 ЦП К України, є належним, допустимим та достатнім письмовим доказом, що доводить факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника відповідно до умов Кредитного договору та рух коштів по рахунку Відповідача.

Судом необґрунтовано не прийнято як доказ довідку - розрахунок заборгованості за кредитним договором, оскільки належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, можуть бути виключи первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

В порядку ст. 360 ЦПК України, представником відповідачів ОСОБА_8 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому остання заперечує проти її задоволення, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку Експертно-дослідної служби України, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

ПАТ «УкрСиббанк» свого представника для участі в судовому засіданні не направив, про місце, день та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим, відповідно до положень ч. 1 ст. 372 ЦПК України, суд визнав можливим розглядати справу у відсутності представника скаржника.

Представник відповідачів - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи, зазначені у відзиві на неї, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.6-9).

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-УІ від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»(а.с.38-44).

Додатковою угодою №1 від 16.07.2018 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 було внесено зміни щодо умов кредитного договору при реструктуризації (а.с.10) відповідно до умов якої, змінено ануїтетний платіж та встановлено в розмірі 282,00 долари США, зі строком сплати 26-го числа кожного місяця, змінено кінцевий термін повернення кредиту та визначений не пізніше 16 липня 2025 року, перенесено строки виконання зобов'язань зі сплати прострочених процентів. Сторони домовились, що для ідентифікації договору може застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні №0, так і реєстраційний номер в системі обліку банку, а саме №1.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №216814 від 16 липня 2008 року (а.с.11).

26 березня 2009 року між Банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 1 до договору поруки №216814, відповідно до умов якої ОСОБА_3 надала згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання (а.с.13).

Згідно розрахунку заборгованості (а.с.19-30) у ОСОБА_2 станом на 25.04.2016 року виникла заборгованість в розмірі 20 511,92 доларів США з яких: 17 674,73 доларів США- кредитна заборгованість; 2 837,19 доларів США- заборгованість по процентам; заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 25.04.2016 року складає 19 423,60 грн. (дев'ятнадцять тисяч чотириста двадцять три грн. 60 д), з яких: 4 511,41 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 14 912,19 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Із виписки за особовим рахункам ОСОБА_2 від 16.07.2008 року (а.с.31) вбачається, що на рахунок НОМЕР_2 зараховано кошти згідно угоди 0 від 16.07.2008 року в розмірі 22021,00 долар США, еквівалент 106583,84 грн., за курсом 484,01000/100 USD.

Із висновку експерта Експертно-дослідної служби України ТарасовоїО.Б. за результатами проведення судово-економічної експертизи від 05 березня 2018 року №223/03/2018, вбачається наступне:

В межах наданих для проведення експертизи матеріалів, відсутній (в т.ч. у відповідь на клопотання не наданий) «Додаток №1», який передбачений п. 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. (Т.1 а.с.6-9)

При умові дослідження додатку №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Т.1 а.с.102-105) до договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. встановлено наступні неузгодженості (докладно див. дослідну частину та Додаток 2 експертизи): &qu5);

- найменування колонки 2 «Сума платежу за розрахунковий період *, дол. США» за своїм змістом не відповідає цифровим показникам, зазначеним у колонці, внаслідок чого загальний розмір щомісячного платежу у графіку відсутній;

- у графіку чітко не визначено дату платежу (зазначено місяць та рік сплати), що не відповідає умовам договору, де передбачено дату сплати 16 число кожного місяця («День сплати ануїтетного платежу» - це 16 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов 'язаний сплатити ануїтетний платіж»).

2. У зв 'язку з наявністю в наданих матеріалах, двох оригіналів додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. та двох оригіналів Додатку №1/1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» від 26.03.2009р., які не узгоджуються між собою, дослідження проведено за обома угодами та додатками до них (докладно див. Додаток 1, Додаток 3 та дослідну частину експертизи).

Дослідженням додатку №1/1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» до додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. відповідно до умов додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. (ануїтетний платіж 282,00дол.США) до договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. встановлені наступні неузгодженості (докладно див. Додаток 1, Додаток 3 та дослідну частину експертизи):

найменування колонки 2 «Сума платежу за розрахунковий період *,дол.США» за своїм змістом не відповідає цифровим показникам, зазначеним у колонці, внаслідок чого загальний розмір щомісячного платежу у графіку відсутній;

відповідно даних додатку №1/1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» до додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. заборгованість за кредитом буде погашена в повному обсязі у червні 2025р., що не узгоджується з умовами п. 2.2 додаткової

угоди №1 від 26.03.2009р. («2.2. про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за Договором: Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 16.07.2025р.»). В останньому періоді сплати (у липні 2025року) відсутні цифрові показники та зазначено 0,00 (докладно див. Додаток 3 експертизи);

у додатку №1/1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» не передбачено (не враховано) умов п.2.1. додаткової угоди щодо перенесення строків погашення нарахованих за періоди з 17.01.2009р. по 23.03.2009р. відсотків. Протягом всього строку дії договору у Графіку відображено сплату ануїтетного платежу (рівними частинами) у розмірі 282,00дол.США (тіло+нараховані відсотки за місяць);

встановлена суперечність в умовах п.2.1. додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. в частині нарахування відсотків двічі за один і той же період (з 17.02.2009р. по 16.03.2009р.) та періодів сплати нарахованих відсотків, тобто відсотки, нараховані за один і той самий період (з 17.02.2009р. по 16.03.2009р.) за умовами додаткової угоди підлягають сплаті в різні періоди - з 01.07.2015р. по 16.07.2015р. та з 01.07.2015р. по 27.07.2015р.). Отже, кінцеві строки погашення відсотків (16.07.2015р. та 27.07.2015р.), нарахованих за період з 17.02.2009р. по 16.03.2009р., зазначені в умовах п.2.1. додаткової угоди, не узгоджуються між собою;

у графіку чітко не визначено дату платежу (зазначено місяць та рік сплати), що не відповідає умовам договору, де передбачено дату сплати 16 число кожного місяця.

Дослідженням додатку №1/1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» до додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. відповідно до умов додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. (ануїтетний платіж 280,00дол.США) до договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. встановлені наступні неузгодженості ((докладно див. Додаток 1, Додаток 3 та дослідну частину експертизи):

найменування колонки 2 «Сума платежу за розрахунковий період, дол.США» за своїм змістом не відповідає цифровим показникам, зазначеним у колонці, внаслідок чого загальний розмір щомісячного платежу у графіку відсутній;

під час дослідження додатку №1/1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» встановлено сплату ануїтетного платежу у розмірі 280,00дол.США (тіло+нараховані відсотки за місяць) протягом всього строку дії договору, таким чином, у додатку не передбачено суми сплати нарахованих процентів у період з 01.06.2015 по 16.06.2015р., з 01.07.2015р. по 16.07.2015р., з 01.07.2015 по 27.07.2015р., що не узгоджується з умовами п.2.1. додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. («2. Сторони домовились: 2.1. Про перенесення строків виконання зобов'язань Позичальника зі сплати процентів за Договором.»);

встановлена суперечність в умовах п.2.1. додаткової угоди №1 від 26.03.2009р. в частині нарахування відсотків двічі за один і той же період (з 01.01.2009р. по 31.01.2009р.) та періодів сплати нарахованих відсотків, тобто відсотки, нараховані за один і той самий період (з 01.01.2009р. по 31.01.2009р.) за умовами додаткової угоди підлягають сплаті в різні періоди - з 01.06.2015р. по 16.06.2015р. та з 01.07.2015р. по 16.07.2015р.). Отже, кінцеві строки погашення відсотків (16.06.2015р. та 16.07.2015р.), нарахованих за період з 01.01.2009р. по 31.01.2009р., зазначені в умовах п.2.1. додаткової угоди, не узгоджуються між собою;

у графіку чітко не визначено дату платежу (зазначено місяць та рік сплати), що не відповідає умовам договору, де передбачено дату сплати 16 число кожного місяця.

3. За наявними матеріалами, не видається за можливе дослідити, чи у відповідності до умов договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. зараховувались банком кошти (в т.ч. шляхом договірного списання), сплачені Позичальником в погашення заборгованості за вказаним договором, у зв'язку з наступним (докладно див. Додаток 1, Додаток 3 та дослідну частину експертизи):

в межах наявних матеріалів відсутні (в т.ч. у відповідь на клопотання не надані)

платіжні документи (квитанції), які підтверджують суми та дати сплати коштів у погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. (в т.ч. внесення на поточний рахунок НОМЕР_2 коштів на погашення згідно п.6.2 договору, на рахунок НОМЕР_3 згідно п. 1.2.2. договору);

у зв'язку з тим, що в наявних матеріалах містяться два неузгоджені між собою оригінали додаткових угод з оригіналами додатків до них, з різними умовами погашення заборгованості (ануїтетний платіж у розмірі 282,00дол.США тау розмірі 280,00дол.США), за період з 26.03.2009р. по 25.04.2016р. (докладно див. Додаток 1, Додаток 3 експертизи);

в межах наявних матеріалів відсутня (в т.ч. у відповідь на клопотання не надана) виписка по рахунку НОМЕР_3, який передбачено для повернення суми кредиту та сплати процентів відповідно до умов п.1.2.2. договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. (Т.1 а.с.6-9), («1.2.2. ...Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно умов Договору на рахунок №0839...»);

виписка банку «виписка за кредитним договором з (вкл.) 16.07.2008 по (вкл.) 25.04.2016» (ТА а.с.191-216) містить прихований облік, а саме відсутні номери рахунків (за Дебетом), з використанням яких проведені операції банку за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. (докладно див. Таблицю 1 експертизи).

4. В межах наявних матеріалів, дослідженням розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ &quty;УкрСиббанк&qu14; за період з 16.07.2008 р. по 25.04.2016р. на відповідність умовам договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. (в т.ч. додаткової угоди №1 від 26.03.2009р.), документам бухгалтерського обліку та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за договором встановлено наступне (докладно див. дослідну частину та Додатки 1,3,4 експертизи):

не встановлено документальне підтвердження надання кредиту (оформлення) за договором №0 від 16.07.2008р.: відсутні меморіальні документи (передбачені п.4.6. Постанови Правління НБУ №254 від 18.06.2003р.), які підтверджують здійснення безготівкових операцій з надання кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_2. Також, в результаті співставлення даних, зазначених у виписці «выписки и кредитовые документы по счету НОМЕР_2 с (вкл.) 16.07.2008 по (вкл.) 17.07.2008» (згідно мови оригіналу), (ТА а.с.31) та у виписці «виписка за кредитним договором з (вкл.) 16.07.2008 по (вкл.) 25.04.2016» (ТА а.с.191-216) встановлено, що дебетові рахунки, використані для перерахування коштів (надання кредиту) у бухгалтерському обліку банку відрізняються між собою. Згідно виписки по рахунку НОМЕР_2 (Т.1 а.с.31) кредитні кошти за договором №0 від 16.07.2008р. перераховано з рахунку НОМЕР_4. Зазначений рахунок не передбачено використовувати для операцій з надання кредиту (Постанова Правління НБУ №435 від 15.09.2004р., Постанова Правління НБУ №280 від 17. Об. 2004р.), (докладно див. дослідну частину експертизи);

в межах наявних матеріалів відсутні (в т.ч. у відповідь на клопотання не надані) платіжні документи (квитанції), які підтверджують суми та дати сплати коштів у погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. (в т.ч. внесення на поточний рахунок НОМЕР_2 коштів на погашення згідно п.6.2 договору, на рахунок НОМЕР_3 згідно п.1.2.2. договору.).

у зв'язку з тим, що в наявних матеріалах містяться два неузгоджені між собою оригінали додаткових угод з оригіналами додатків до них, з різними умовами погашення заборгованості (ануїтетний платіж у розмірі 282,00 дол. США та у розмірі 280,00дол.США), за період з 26.03.2009р. по 25.04.2016р., не видається за можливе дослідити, чи у відповідності до умов договору відображено зарахування (погашення) сплачених коштів за кредитом (докладно див. Додаток 1 та Додаток 3 експертизи);

в межах наявних матеріалів відсутня (в т.ч. у відповідь на клопотання не надано) виписка по рахунку НОМЕР_3, який передбачено для повернення суми кредиту та сплати процентів відповідно до умов п.1.2.2. договору про надання споживчого кредиту

№0 від 16.07.2008р. (Т.1 а.с.6-9), («1.2.2. ...Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно умов Договору на рахунок НОМЕР_3...»);

- виписка банку «виписка за кредитним договором з (вкл.) 16.07.2008 по (вкл.) 25.04.2016» (Т.1 а.с. 191-216) містить прихований облік, а саме відсутні номери рахунків (за Дебетом) з використанням яких проведені операції банку за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. (докладно див. Таблицю 1 експертизи).

Таким чином, у зв 'язку з вищезазначеним, за наявними матеріалами, не можливо встановити дійсний розмір заборгованості по договору про надання споживчого кредиту №0 від 16.07.2008р. (додаткової угоди N° 1 від 26.03.2009р.).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не підтверджено документально надання та отримання ОСОБА_2 кредиту. Матеріали справи не містять документів, які б підтвердили виконання кредитного договору позивачем. Доданий до матеріалів справи кредитний договір не містить інформації, щодо позичкового рахунку Позичальника, який є обліковим для виконання зобов'язань за кредитним договором. А також, позивачем до матеріалів справи надано два неузгоджені між собою оригінали додаткових угод з оригіналами додатків до них з різними умовами погашення заборгованості за період з 26.03.2009 по 25.04.2016 р., що унеможливлює встановлення дійсного розміру заборгованості відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується із висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК) .

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до змісту частини 1 статті 1050 ЦК України з урахуванням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України &qu/s;Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні&quxt;, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України &q? з;Про Національний банк України&quso; та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України &quin;Про банки та банківську діяльність&qu14;, Національний банк України встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням №254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. Положенням №254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, вірними є доводи апеляційної скарги про те, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

В обґрунтування заявлених вимог та для забезпечення виконання призначеної судом першої інстанції експертизи ПАТ «УкрСиббанк» надав Виписку за кредитним договором з ОСОБА_2 з 16.07.2008 року по 25.04.2016 року, яка містить запис про здійснення операції з надання кредиту згідно угоди від 16.07.2008 року в сумі 22 021,00 доларів США, а також інші записи, підтверджуючи здійснення позичальником операцій по погашенню заборгованості по кредиту, відсоткам та пені, остання з яких: погашення заборгованості по відсотках за період з 26.04.2015 року по 30.04.2015 року, дата погашення 15.06.2015 року, сума погашення 86,43 дол. США, еквівалент у гривні 1820,11 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено факт укладення і виконання відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору.

В той же час, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач ПАТ «УкрСиббанк» не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості, яка утворилась у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за договором.

Надана позивачем Довідка-розрахунок заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 19-28) по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. З урахуванням наявності в матеріалах кредитної справи двох різних за змістом Додаткових угод № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 26 березня 2009 року, якими визначено перенесення строків виконання зобов'язань щодо сплати процентів та розмір ануїтентного платежу, суд першої інстанції обґрунтовано піддав сумніву розрахунок заборгованості та для належного встановлення правильності нарахування щомісячних платежів та розміру заборгованості призначив судову економічну експертизу.

У доводах апеляційної скарги позивач не спростував висновків експерта, а також не пояснив наявність двох різних за змістом Додаткових угод № 1 до Договору та їх вплив на нарахування щомісячних платежів та розміру заборгованості.

З урахуванням викладеного, незважаючи на помилковість висновку суду щодо не доведення факту укладання Договору, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів, судова колегія приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову.

При встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості розміру заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15.11.2018 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: Н.В.Ігнатченко

К.П.Приходько