Справа № 212/5969/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2018 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ваврушак Н. М., секретаря судового засідання Мариненко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу технічними звукозаписувальними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
10 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власне належним майном - квартирою № 5 в будинку № 7 по вулиці Славна в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, визнання відповідача такою, що втратила право користування даною квартирою.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є єдиним власником квартири АДРЕСА_1. У спірній квартирі окрім неї та членів її сімї зареєстрована також відповідач ОСОБА_2, яка фактично не проживає за даною адресою з вересня 2013 року, проте реєстрація в квартирі позивача тягне за собою нарахування комунальних послуг.
Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд розглядає справу заочно у порядку ст. 280 ЦПК України.
Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належать квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с.6,7-11)
Згідно довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова Ком» за №17 від 03.08.2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.12)
Згідно акту, посвідченого директором ТОВ «Житлокомцентр» від 30.07.2018 року, за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає з вересня 2013 року (а. с. 13).
Статтею 41 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтовані та підлягають задоволенню, у звязку з тим, що відповідач не є членом сімї власника житла та позивачем доведено про не проживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік без поважних причини.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача.
Керуючись ст. 41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 319, 321, 328, 379, 391 ЦК України ст.ст. 13,81, 141, 223, 247, 263 - 265, 277, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1, квартирою № 5 в будинку № 7 по вулиці Славна в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою № 5 в будинку № 7 по вулиці Славна в місті Кривому Розі Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 704,80 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 20 грудня 2018 року.
Суддя: Н. М. Ваврушак