Провадження № 2/521/459/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, в якому вказував на те, що він з відповідачем, яка є його матірю, та батьком проживали у квартирі №46 будинку №16 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі, в якій він зареєстрований по теперішній час. Вказана квартира дісталася відповідачці від її матері, яка розміняла свою трикімнатну квартиру на спірну квартиру та двокімнатну, яку залишила собі.

В подальшому спірна квартира була приватизована в рівних частках на позивача та відповідача.

Як вказував позивач, відносини з відповідачем складалися з самого початку не найкращим чином. Відповідач по справі не належним чином виконувала свої материнські обовязки, не готувала їжі, спонукаючи позивача жебракувати. Після з розлучення з батьком позивача, в квартирі почали зявлятися чужі чоловіки, оскільки відповідач неодноразово одружувалася. Наслідком цього стало те, що відповідач після чергової бійки більше десяти років тому вигнала позивача зі спірної квартири. Намагання позивача налагодити стосунки з матірю та потрапити у квартиру не дали позитивного результату, йому ніхто не відчиняв двері. Весь цей час позивач проживав у знайомих. Коли раніше ціни за оренду житла були більш доступними, це було не так важко, однак у даний час плата за житло складає значну частину бюджету відповідача і він не в змозі оплачувати собі інше житло.

Посилаючись на викладене, позивач просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою №46 будинку №16 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі шляхом вселення у вказану квартиру.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що позивач зловживає алкогольними напоями, вчиняє бійки та скандали, ніде не працює, веде себе неадекватно. Крім того, відповідач вказувала, що спірна квартира є однокімнатною та в ній проживає вона та її син ОСОБА_3, в тому вселення позивача у неї є неможливим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу Укрїни власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житло-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 07.02.2000р. однокімнатна квартира №46 будинку №16 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках. (а.с.50)

Вказане свідоцтво про право власності в КП «МБТІ та РОН» зареєстровано не було, що сторонами не заперечується.

Як вказував позивач, він не зміг зареєструвати вказане свідоцтво, оскільки необхідно було всім співвласникам звернутися до КП «МБТІ та РОН» та надати правовстановлюючий документ для реєстрації, однак відповідач не бажає здійснювати реєстрацію права власності.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 16 кв.46, що підтверджується витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 10.10.2017р. (а.с.8 звор.)

25.12.2007р. ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1, УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» про визнання розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло недійсними.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.01.2010р., яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог відмовлено. (а.с.63-66)

21.09.2017р. позивач звернувся до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області зі скаргою на протиправні дії відповідача та отримав відповідь про те, що при неодноразовому відвідуванні працівником поліції адреси: м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 16 кв.46 двері вказаної квартири в денну а також у вечірню пору доби ніхто не відчинив, при цьому встановити фактичне місце проживання ОСОБА_2 опитати її по даному факту і встановити всі обставини, які стосуються протиправних дій, а також притягнути її до відповідальності у відведений законом термін не виявилося можливим. (а.с.9)

Крім того, в матеріалах справи є відповідь Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 18.12.2017р. на імя позивача, з якої вбачається, що в ході роботи було відвідано вищевказану адресу де встановлено ОСОБА_2, в бесіді з якою було встановлено, що вона дійсно не впускає до квартири її сина у звязку з тим, що декілька років тому він, мешкаючи в даній квартирі вів аморальний спосіб життя, зловживав алкоголем, вчиняв насилля в сімї, був схильний до крадіжок. Також рекомендовано звернутися до суду щодо вирішення даного питання. (а.с.6)

Також на а.с.33 є висновок Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 13.12.2017р., в якому міститься аналогічна інформація, яка була зазначена в листі від 18.12.2017р. (а.с.33)

Той факт, що позивач тривалий час не мешкає у спірній квартирі також підтверджується і актами, складеними сусідами позивача (а.с.52-54).

Допитана в якості свідка позивача ОСОБА_4 підтвердила, що вона є матірю відповідача і саме вона, розмінявши свою трикімнатну квартиру на двокімнатну, в якій вона зараз проживає, та однокімнатну квартиру, останню віддала позивачу та відповідачу. Також свідок пояснила, що після розлучення з батьком позивача, відповідач поїхала до Німеччини зі своїм новим чоловіком, від якого народила другого сина. Повернувшись із Німеччини, відповідач покликала своїх приятелів і вони побили позивача, внаслідок чого він потрапив до лікарні, після чого він змушений був піти зі спірної квартири. Крім того, свідок зазначала, що вона з позивачем приходили до квартири, в якій позивач зареєстрований, однак відповідачка не відчинила двері.

В судовому засіданні також в якості свідка відповідача була допитана ОСОБА_5, яка пояснила, що вона разом з чоловіком викинули позивача з квартири та забрали у нього ключі від неї, оскільки він зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали та бійки, виносив з квартири речі. Також зазначений свідок підтвердила, що позивач намагався вселитися у спірну квартиру, однак відповідач його не пустила.

Таким чином судом встановлено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою №46 будинку №16 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі.

Що стосується посилань представника відповідача, що право власності позивача не зареєстровано в КП «МБТІ та РОН» і тому позивач не може ставити питання про порушення його права власності, суд зазначає, що відповідно до норм цивільного кодексу Української РСР, які діяли на момент видачі свідоцтва про право власності на житло, тобто станом на 07.02.2000р., виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно до ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України, ст.155 Житлового кодексу Української РСР власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, оскільки відповідач не надає можливість позивачу вселитися у спірну квартиру, про що свідчать докази, надані позивачем в судовому засіданні та не заперечується і самим відповідачем.

Посилання відповідача на неможливість спільного проживання з позивачем в однокімнатній квартирі не може слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки для вирішення цього питання є інші способи врегулювання спору. Таким чином суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 356, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю та вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, у квартиру № 46 будинку №16 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії в м. Одесі

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН