Номер провадження: 22-ц/785/2195/18
Номер справи місцевого суду: 504/3383/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.

за участі секретаря Тьосової Я.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2 і її представника, позивача ОСОБА_3 і його представника

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року (суддя Вінська Н.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Дмитрівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

06.10.2016 року ОСОБА_3 звернувся із позовом доДмитрівської сільської ради Лиманського району Одеської області (далі-Сільрада) про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, який помер 13.02.20105 року.

Позов обґрунтовано тим, що 13.02.2005 року у с. Дмитрівка Лиманського (колишній Комінтернівський) району Одеської області у віці 52 років помер його батько ОСОБА_4 Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки 9,29 га, що розташована на території ОСОБА_5.

Посилаючись на те, що він бажає прийняти спадщину після смерті батька, однак державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, строк пропущений з поважних причин, оскільки він важко переніс смерть батька, крім того, був необізнаний щодо вчинення таких дій, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.12.2016 року позов задоволено: суд встановив позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 3 місяці, встановивши, що перебіг додаткового строку починається з дня набрання рішенням законної сили.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 13.12.2016 року скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, зазначаючи про незаконність рішення, неповне зясування судом обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга ОСОБА_2 містить наступне: про рішення суду їй стало відомо у серпні 2017 року; рішення суду впливає на її права і позивач повинен був залучити її до участі у справі; зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер у 2005 році, вона проживала з 1983 року і до дня його смерті за місцем відкриття спадщини після того, тобто з того часу як його вигнала з дому дружина, мати позивача; позивач ніколи не цікавився батьком, родинних відносин з ним не підтримував, не допомагав йому матеріально, навіть коли він знаходився у лікарні; проживаючи з батьком в одному селі не надав допомоги на його поховання і навіть не прийшов на поховання батька; всі документи на спадщину спадкодавець залишив саме їй; позивач згадав про спадщину після того, як вона стала збирати документи на землю для оформлення спадщини; позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин і вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначив, що: він є єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_4; рішенням суду не порушені права апелянта, оскільки вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 і відповідно до чинного законодавства він не повинен був залучати її до участі у справі; до смерті батько перебував у шлюбі з його матірю, а тому апелянт не може претендувати на спадщину за наявності фактичного проживання зі спадкодавцем як подружжя; посилання у скарзі на довідку ОСОБА_5 про фактичне проживання як подружжя безпідставні, оскільки до компетенції ОСОБА_5 не відноситься встановлення таких фактів; апелянт не є спадкоємцем ОСОБА_4, а тому рішення суду не впливає на її права та обовязки.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

13.02.2005 року у с. Дмитрівка Лиманського (колишній Комінтернівський) району Одеської області у віці 52 років помер ОСОБА_4 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки 9,29 га, що розташована на території ОСОБА_5 (а.с.8).

Спадкодавець ОСОБА_4 з 1978 року і до дня смерті (13.02.2005 року) постійно проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті ОСОБА_4 за вказаною адресою також була зареєстрована і проживала його співмешканка, апелянт ОСОБА_2 (а.с.9,25,26-28).

Позивач ОСОБА_3 постійно проживав у був зареєстрований з 2000 року по вул. Східна,81 у с. Дмитрівка Комінтернівського району Одеської області (а.с.10,10 зворот).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.08.2004 року, розірвано шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_6, матірю позивача (а.с.6,57).

Між сторонами виникли правовідносини зі спадкування, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позивач є спадкоємцем позивача, пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини з поважних причин, інші особи, яких може стосуватися питання спадкування після смерті ОСОБА_4, крім ОСОБА_5, відсутні (а.с.20).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду зважаючи на наступне .

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. ст. 1216 ч.1, 1223 ч.ч.1-3 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. ст. 1258 ч.ч.1,2, 1261 ч.1 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. ст. 1270 ч.1 , 1272 ч.ч.1-3 ЦК України).

Колегією суддів встановлено, що позивач ОСОБА_4 протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини (спадщина відкрилась 13.02.2005 року), тобто в період з 13.02.2005 року по 13.08.2005 року не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ОСОБА_3 звернувся у вересні 2016 року через 11 років після відкриття спадщини і пропуском встановленого законом строку, тому, в силу ст. 1272 ч.1 ЦК України, станом на жовтень 2016 року (час звернення до суду із позовом про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини) позивач ОСОБА_3 вважався таким, що не прийняв спадщину.

ОСОБА_2 вважає, що рішення суду від 13.12.2016 року порушує її право на спадкування після смерті ОСОБА_4, оскільки вона з 1983 року і до дня смерті у 2005 році постійно проживала зі спадкодавцем, була зареєстрована за місцем відкриття спадщини і фактично прийняла спадщину у 2005 році.

Зазначені обставини обєктивно підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, які є достатніми для ствердження про те, що і спадкодавець і апелянт ОСОБА_2 проживали та були зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_3, на час відкриття спадщини, був зареєстрований і проживав ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто на одній вулиці разом із батьком у с. Дмитрівка Комінтернівського району Одеської області.

Зважаючи на те, що право позивача на спадкування після смерті ОСОБА_3 не визнає ОСОБА_2, яка стверджує, що проживала зі спадкодавцем до дня його смерті і прийняла спадщину, оскаржуване рішення суду впливає на права та обовязки ОСОБА_2, яка є належним відповідачем у справі за вимогами про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_5 у даному випадку не є належним відповідачем, оскільки, відповідно до ст. 1277 ч.1 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів відмовляє у позові з підстав того, що він заявлений до неналежного відповідача.

Заміна сторони на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції цивільним процесуальним законодавством не передбачена.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що позивач не довів вимог у частині поважності причин пропуску строку колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню під час розгляду справи з належними сторонами.

Ствердження позивача в запереченнях на скаргу про те, що на час смерті спадкодавця останній знаходився у зареєстрованому шлюбі з його матірю спростовуються рішенням суду від 27.08.2004 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 і ОСОБА_6

Доводи про те, що до компетенції ОСОБА_5 не відноситься встановлення фактів, які зазначені у довідці від 15.08.2016 року (а.с.9) не заслуговують на увагу через те, що ОСОБА_5 може і надає таку інформацію, у тому числі на запити суду або нотаріуса.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки вимоги заявлені до неналежного відповідача, відсутні підстави для ствердження про порушення, невизнання прав чи інтересів позивача на спадщину неналежним відповідачем ОСОБА_5.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції належним чином не визначив коло осіб, які повинні приймати участь у справі, а саме, не визначив належного відповідача у справі, чинним цивільним процесуальним законодавством заміна сторони на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції не передбачена, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у позові до ОСОБА_5 з підстав, зазначених у постанові.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судові витрати у вигляді судового збору за подачу скарги, які понесла ОСОБА_2 та документально підтверджені, підлягають стягненню із позивача на її користь.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. п. 3, 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13 грудня 2016 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у позові до Дмитрівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІІН № НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІІН №) судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 704 гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 05.05.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_7

ОСОБА_8