Провадження №2/193/227/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

08 травня 2018 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Кащук Д.А.,

при секретарі судового засідання - Ратушній В.В.,

за участі сторін по справі:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Софіївка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зміни способу стягнення, а саме з 450,00 гривень щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідача рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 року по цивільній справі №193/1061/13-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 450,00 грн. щомісячно, для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 серпня 2013 року. Зазначає, що коштів, які присуджено зазначеним рішенням на час звернення до суду є недостатньо, оскільки дитина росте та потребує нормального харчування і розвитку, у позивачки виникають фінансові труднощі щодо придбання необхідних продуктів харчування, витрат на навчання, розвиток та дозвілля дитини. Крім того вказує, що ст.182 СК України викладено в новій редакції та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 16 березня 2018 року відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що відповідно до усної домовленості із позивачкою домовлялись лише за 25% від заробітної плати. Також пояснив, що він працює та отримає мінімальний розмір заробітної плати, утримує дружину.

В судовому засіданні 08 травня 2018 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 16 серпня 2006 року народився ОСОБА_3, батьками якого є сторони у справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №062849 виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, де був зроблений відповідний запис №66, та виданий 30 серпня 2006 року (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1, згідно наданої довідки працює на посаді касира Аптеки №4 в ТОВ «Факультет» (а.с.11)

Згідно довідки про доходи відповідача ОСОБА_2, він працює на ПАТ «Північтранс», на посаді водія, у середньому з заробітком 3200 грн. (а.с.22).

Оскільки між сторонами виникли відносини з утримання малолітньої дитини, які випливають із сімейних правовідносин до них підлягають застосуванню відповідні положення Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зп. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядкупідстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, у відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, враховуючи рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача ОСОБА_2 дружини, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом зімни способу присудження аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 року по справі №193/1061/13-ц та визначення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, на дитину відповідного віку починаючи стягнення з дня подання позову до суду, а саме з 13 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття .

Також згідно до положень ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 170,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 192 СК України, ст. ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 23, 76-82, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 450 грн. щомісяця на 1200 (одна тисяча двісті) грн. в твердій грошовій сумі починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 13 березня 2018 року і до досягнення дитини повноліття.

Рішення згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_5 судовий збір на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 170,00 (сто сімдесят гривень 00 коп.) грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 травня 2018 року.

Суддя Д.А. Кащук