Справа № 487/6193/17 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/812/484/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

з участю:

представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ПАТ «Банк Форум» - Подволоцького А.П.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, яка постановлена 14 вересня 2018 року у приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва під головуванням судді Сухаревич З.М., за заявою представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР» про визнання зобов'язання за іпотечним договором припиненим,

в с т а н о в и л а :

28 листопада 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пред'явили позов до ПАТ «Банк Форум» про визнання зобов'язання за іпотечним договором припиненим.

Позов обґрунтовували наступним.

09 липня 2007 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 446/07/02-КЕ, за умовами якого, Банк надав останньому грошові кошти у сумі 198 000 доларів США, під зворотне зобов'язання останнього сплачувати відсотки за користування кредитними коштами що становлять 13% річних, з кінцевим терміном погашення 06 липня 2012 року.

Додатковою угодою строк дії договору пролонговано до 01 квітня 2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М. за реєстровим № 1718, за умовами якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення більярдного клубу та закусочної, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, і належать іпотекодавцям (по 1/2 частці) на праві власності на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2007 року. Умовами вищевказаного договору іпотеки передбачено, що він діє до повного виконання Основного зобов'язання, враховуючи можливу наявність додаткових угод (п. 7.3).

21 березня 2008 року, 31серпня 2009 року, між АКБ «Форум» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум») та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до іпотечного договору.

22 квітня 2013 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було стягнуто в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 211 289 гривень 08 копійок.

Зазнане рішення набрало законної сили та перейшло в стадію виконання.

Постановою Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження №41694417.

10 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 07 серпня 2013 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, було закінчено, у зв'язку зі стягненням повністю та перерахуванням на рахунок стягувача заборгованості згідно платіжного доручення № 7209.

15 листопада 2017 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Шиліної Г.М. з вимогою про зняття обтяження з нежитлового приміщення більярдного клубу та закусочної за адресою: АДРЕСА_1, які обтяжений іпотекою та забороною.

Приватним нотаріусом ММНО була надана відповідь про те, що зняття заборони відчуження майна та припинення іпотеки може бути здійснено при пред'явленні нотаріально посвідченого доручення від імені ПАТ «Банк Форум» в особі ліквідатора щодо повноважень для державної реєстрації зняття заборони та вилучення іпотек, подачі відповідних заяв, підпису цих документів тощо.

Того ж дня, позивачі звернулись до ПАТ «Банк Форум» з вимогою про зняття обтяження, але відповіді не отримали, у зв'язку з чим вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Посилаючись на викладені обставини, просили визнати припиненими зобов'язання за іпотечним договором, укладеним між ними та ПАТ «Банк Форум», посвідчений приватними нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М., реєстраційний № 1718, із змінами до нього.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року, позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання зобов'язань за іпотечним договором припиненим - задоволено в повному обсязі.

18 квітня 2018 року ПАТ «Банк Форум» подало заяву про перегляд заочного рішення, яка ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва була задоволена, заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду.

14 лютого 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Амбер» було укладено договір відступлення права вимоги №1010-Ф, відповідно до якого, право вимоги за вищезазначеним іпотечним договором отримав останній.

14 вересня 2018 року представником позивачів - ОСОБА_4 заявлено клопотання про прийняття до розгляду позовної заяви про збільшення позовних вимог, відповідно до вимог якої, позивачі просять:

-визнати договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №1010-Ф та визнати зобов'язання за іпотечним договором, реєстрований за №1718 зі змінами до нього припиненими;

-забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлові приміщення більярдного клубу та закусочної за адресою: АДРЕСА_1 (титульні власники: ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_1, ОСОБА_3, РНОКПП -НОМЕР_2), та шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо зазначеного нерухомого майна сторонами по справі до вирішення спору по суті.

Заяву про забезпечення позову представник ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що договором відступлення прав вимоги № 1010-Ф від 14.02.2018 року відступлено шляхом продажу новому кредитору права вимоги по кредитному договору № 446/07/02-КЕ, по іпотечному договору від 09.07.2007 року, предметом якого є вказані нежитлові приміщення.

Відповідно до роз'яснень приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Гавеля О.О. від 10.04.2018 року № 82/02-31 про відмову в реєстрації переходу права вимоги за іпотечним договором, реєстровий номер 1718, ТОВ «ФК «Амбер» намагалося перереєструвати майно, що знаходилось в іпотеці у ПАТ «Форум».

Крім того, у справі № 487/5659/13-ц вже була постановлена ухвала про скасування забезпечення позову. Таким чином існує небезпека, що новий кредитор здійснить реєстрацію переходу права вимоги та в подальшому відчужить спірні нежитлові приміщення. Посилаючись на викладені обставини просила заву задовольнити.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2018 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та у якості третьої особи - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АМБЕР».

Тою ж ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва, заяву представника позивачів - ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено. Постановлено накласти арешт на нежитлові приміщення більярдного клубу та закусочної за адресою: АДРЕСА_1 (титульні власники: ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_1, ОСОБА_3, РНОКПП -НОМЕР_2) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо зазначеного нерухомого майна до вирішення спору по суті.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Форум» подало апеляційну скаргу в якій, просило скасувати ухвалу про забезпечення позову.

Скаргу обґрунтовувало невідповідністю висновків суду обставинам справи, положенням чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавства.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду 1 інстанції - без змін, оскільки суд постановив її у відповідності з нормами діючого законодавства.

Вирішуючи заяву таким чином як викладено в ухвалі, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, у майбутньому дійсно може утруднити виконання рішення суду, оскільки стосується майна, на яке позивачі просять припинити зобов'язання за іпотечним договором.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом І інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

За Конституцією України, ст. ст. 4, 43 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим у цивільному процесуальному кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від заявника пропозиції щодо зустрічного забезпечення; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, шляхом накладанням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії або забороною іншим особам вичиняти дії щодо предмета спору.

Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в установленому порядку.

Процесуальним законом визначено обов'язок заявника вказати предмет позову та обґрунтувати необхідність забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яку заявник має намір пред'явити, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Також, відповідно до роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

З матеріалів справи убачається,

Як вбачається з виділених матеріалів, 09 липня 2007 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 446/07/02-КЕ, за умовами якого, Банк надав останньому грошові кошти у сумі 198 000 доларів США, під зворотне зобов'язання останнього сплачувати відсотки за користування кредитними коштами що становлять 13% річних, з кінцевим терміном погашення 06 липня 2012 року (а.с. - 6-9).

В забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М. за реєстровим № 1718, за умовами якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення більярдного клубу та закусочної, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, і належать іпотекодавцям (по 1/2 частці) на праві власності на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 січня 2007 року. Умовами вищевказаного договору іпотеки передбачено, що він діє до повного виконання Основного зобов'язання, враховуючи можливу наявність додаткових угод (п. 7.3) (а.с. - 10-14).

22 квітня 2013 року рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було стягнуто в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 211 289 гривень 08 копійок (а.с. - 19-20) .

Зазнане рішення набрало законної сили та перейшло в стадію виконання.

Постановою Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження №41694417 (а.с. - 22-23) .

10 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 07 серпня 2013 року, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, було закінчено у зв'язку зі стягненням повністю та перерахуванням на рахунок стягувача заборгованості згідно платіжного доручення № 7209 (а.с. - 21) .

15 листопада 2017 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Шиліної Г.М. з вимогою про зняття обтяження з нежитлового приміщення більярдного клубу та закусочної за адресою: АДРЕСА_1, який обтяжений іпотекою та забороною і одночасно до ПАТ «Банк Форум».

Проте відповіді від Банку не отримали.

У зв'язку з цим звернулися до суду за захистом свого порушеного права, пред'явивши даний позов, який і на день постановлення забезпечувальної ухвали залишається невирішеним, в той час як протилежна сторона робить спроби відчужити предмети іпотеки до вирішення справи.

За такого, колегія суддів вважає, що існує очевидна небезпека відчуження спірного нерухомого майна.

Щоб уникнути цього, і слід застосувати у визначеному позивачем обсязі заходи забезпечення позову.

На думку колегії суддів, з метою забезпечення позовних вимог, в основі яких знаходиться право позивачів на нерухоме майно, районним судом обґрунтовано вжито заходів забезпечення позову, а обраний вид забезпечення позову є співмірним до позовних вимог і ніяким чином не порушує прав інших учасників процесу.

Отже, доводи апеляційної скарги про безпідставність задоволення заяви про забезпечення позову є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки заборона будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, ні чим не порушує права іпотекодержателя, а є лише обмежувальними заходами встановленими законом, та необхідними для вирішення судового спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала суду постановлена без додержання норм процесуального права.

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, яка постановлена 14 вересня 2018 року про забезпечення позову - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В.Серебрякова ________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 19 грудня 2018 року.