Справа № 466/5320/17 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/534/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів:Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Яремко Е.Р.

З участю: представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/5320/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 серпня 2017 року ухваленого судом у складі судді Білінської Г.Б. у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

24.07.2017 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_5 про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в сумі 2 000 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивує тим, що вона з відповідачем є батьками дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з позивачкою. Шлюб між сторонами розірвано. З лютого 2015 року відповідач жодних коштів на утримання дитини не надає, не бере участі в її вихованні. Позивач самостійно не має можливості забезпечувати належне утримання та розвиток дитини, а тому просить позов задовольнити.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23 серпня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в сумі 2 000 грн. яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 24.07.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в сумі 2 000 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 04 червня 2018 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23 серпня 2017 року залишено без задоволення.

Заочне рішення оскаржив ОСОБА_5 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. Судом не взято до уваги, що він працює різноробочим та розмір його заробітної плати в місяць складає 3723 грн. Таким чином аліменти в розмірі 2000 грн.,які стягнув суд, становлять більш ніж половину заробітної плати, що ставить його в дуже скрутне матеріальне становище. Звертає увагу, що він погоджується на сплату аліментів в розмірі 1000 грн., що буде достатньо для належного забезпечення життя дитини та не буде тягарем для нього. Крім цього, при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, суд не взяв до уваги, що він створив нову сім'ю, не врахував, що дитина є здорова, відвідує дошкільний заклад, а тому вважає, що позивач не довела суду що потреби дитини відповідають сумі аліментів визначеній судом. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 24 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Судом встановлено такі обставини.

Позивач та відповідач перебували у шлюбі, який розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року (а.с.6).

Згідно з свідоцтвом про народження сторони у справі є батьками ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Дитина зареєстрована та проживає з матір'ю, що не заперечується відповідачем та стверджується довідкою Лисиничівської сільської ради (а.с.7).

Відповідно до довідки виданої ФОП ОСОБА_8 відповідач працює різнороби та його середньомісячна заробітна плата складає 3723 грн. (а.с.72).

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК).

Домовленості між батьками про утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн. суд першої інстанції врахував матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини та законодавчо затверджений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з таких вимог чинного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 183 СК передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд першої інстанції дав оцінку матеріальному становищу дитини, яка проживає з матір»ю, стану здоров»я і матеріальному становищу платника аліментів та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність встановлення розміру аліментів в сумі 2000 грн., який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на даний час відповідач створив нову сім'ю не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки доказів того, що дружина відповідача є непрацездатною та перебуває на його утриманні суду не надано, а відтак не має істотного значення для вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема про те, що позивач повинна бути працевлаштована є необґрунтованими та безпідставними, так як предметом доказування у даній справі є обов'язок утримувати дитину та право дитини на відповідне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування, яке повинні забезпечувати обоє батьків.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що дитина періодично хворіє та потребує домашнього догляду (а.с.62-67).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не довів неспроможності сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки не надав суду доказів, які підтверджують його щомісячні витрати, про незадовільний стан здоров'я, про відсутність інших доходів, крім заробітної плати чи інші докази, які мають істотне значення для вирішення даної справи.

Крім цього, суд зазначає, що надана відповідачем довідка про заробітну плату є неналежним доказом, оскільки за формою та змістом не відповідає Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 № 192 «Про затвердження форми Довідки про доходи» та не відображає щомісячний розмір заробітної плати в тому числі в натуральній формі.

Відповідно до частин 1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

В зв»язку з викладеним суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 383,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦРПК України .

Повний текст постанови складений 16 листопада 2018 року.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк