Справа № 635/3451/17
Провадження № 2/635/424/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання - Желізова О.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Харківського районного суду Харківської області в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Позивач звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, в якій просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території АДРЕСА_4 Харківської області, цільове призначення - для будівництва житлового будинку, кадастровий номер - НОМЕР_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що земельна ділянка площею 0,15 га, розташована на території АДРЕСА_5, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріальної округу Харківської області Гаражою Н.П., р.№2116. Однак, оформити право власності на відповідну земельну ділянку ОСОБА_4 не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Разом з тим, він отримав кадастровий номер на спірну ділянку відповідно до реєстрації карти на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданої 06 жовтня 2010 року Центром державного земельного кадастру. За життя ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Колісник В.О. 13 липня 2012 року та зареєстрований в реєстрі за №244, за яким все своє майно заповів ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1). Остання прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 звернувшись до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини відповідно до статей 1268, 1269 ЦК України. Частково оформила спадкові права, отримавши 10.10.2013 у Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Проте, у зв'язку з тим, що спадкодавець не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташована на території АДРЕСА_5, та не зареєстрував своє право на землю, державна нотаріальна контора не може оформити права на відповідну частину спадщини. Відтак, була позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних справ.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 червня 2017 року даний позов був залишений без руху, у зв'язку із не дотриманням вимог статті 119 ЦПК України, вказано на недоліки та встановлено строк для їх усунення.

Станом на 29 червня 2017 року позивачем було усунено недоліки визначені ухвалою суду від 23 червня 2017 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 червня 2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2018 року витребувано з Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відомості про те, хто звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а також чи є відомості про складання заповітів від його імені та чи видавалися будь-кому свідоцтва на спадщину.

02 квітня 2018 року до участі в даній справі залучено у якості відповідача ОСОБА_3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглядати справу у її відсутність, позовну заяву підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився. До канцелярії суду надійшла заява за підписом в.о сільського голови Губіна К.П., в якій вказано, що сільська рада просить розглядати справу у відсутність їх представника та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надавала.

Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частин другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За вимогами частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки 29 липня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за №2116, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована на АДРЕСА_5 надану для обслуговування та будівництва житлового будинку. Згідно пункту 2 вказаного договору, земельна ділянка належала ОСОБА_9 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Харківського району та області 08.07.2002, р.№984. Дата обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки 29 липня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за №2116, а також копією державного акту серії НОМЕР_5 на право приватної власності на землю виданого громадянину України ОСОБА_10 на підставі рішення виконкому Глибоцької сільської Ради народних депутатів від 21 січня 1993 року №14/4.

Як вбачається із копії реєстраційної картки земельної ділянки Центру державного земельного кадастру серії НОМЕР_4, земельній ділянці за адресою АДРЕСА_4 надано кадастровий номер - НОМЕР_3, а в даних про суб'єкта права на земельну ділянку значиться - ОСОБА_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с.Стрілеча Харківського району Харківської області, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого 25 січня 2013 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді всього майна, яке належало померлому на день смерті, зокрема, земельної ділянки придбаної за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29 липня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за №2116.

Разом з тим, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Колісник В.О. за реєстром №244, згідно якого все належне йому на день смерті майно, він заповів ОСОБА_1.

Як вбачається з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за вих.№3396/01.16 від 27.09.2017, отриманої судом на виконання ухвали суду від 30.08.2017, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4, який проживав АДРЕСА_6 із заявою про прийняття спадщини, згідно заповіту, посвідченого 13 липня 2012 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області, за реєстровим №244 на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулась гр.ОСОБА_1, а також із заявою про прийняття спадщини, згідно закону на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернулась дочка померлого ОСОБА_3. Заяв від інших спадкоємців до держнотконтори не поступало. 10 жовтня 2013 року за реєстровим №2-984 Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 на ім'я гр.ОСОБА_1.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу вимог статей 1233-1236 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

В статті 1241 ЦК України визначено положення щодо права на обов'язкову частку у спадщині. Так, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

За змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відтак, як встановлено судом, ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 виданого 22 листопад 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції) звернулась в шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини згідно заповітом та вже отримана свідоцтво про право на спадщину на частину майно, що входить до складу спадщини.

Згідно відповіді державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богунової Н.В. за вих.№584/01.16 від 01.03.2018, ОСОБА_3 нотаріусом 23.06.2013 було направлено лист, в якому їй було надано місячний строк для звернення до суду щодо оскарження заповіту.

Обставин передбачених статтею 1241 ЦК України судом мне встановлено.

Частиною першої статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно статей 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Однак, на майно належне померлому на день смерті, а саме, земельну ділянку придбану ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29 липня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за №2116, свідоцтво про право на спадщину нотаріусом позивачку не видано.

Відтак, у зв'язку з тим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, вона була змушена звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності правовстановлюючих документів на майно, що входить до складу спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, позивач - ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, набула право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану в АДРЕСА_5 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - НОМЕР_3, а відтак позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 234, 256 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану в АДРЕСА_5 цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер - НОМЕР_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2; РНОКПП - НОМЕР_2;

Відповідач 1 - Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області, місцезнаходження юридичної особи: 62410, Харківська область, Харківський район, селище Глибоке, вулиця Миру, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи - 04396638;

Відповідач 2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання (перебування): АДРЕСА_3.

Повне рішення складено 08 травня 2018 року.

Суддя - Я.А. Шинкарчук