Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 грудня 2018р. Справа №642/2769/18 Провадження №2/642/1206/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;

За участю позивача Комунального підприємства «Харківводоканал», в особі представника Васькова О.Ю., відповідачки ОСОБА_5, відсутності відповідачки ОСОБА_6, повідомленої про день та час розгляду справи;

розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про солідарне стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звертаючись до суду заявляє позовні вимоги до відповідачів, а саме:

Стягнути, солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 8345 грн. 97 коп. із них:

- за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2013 по 30 квітня 2018 у розмірі 3917 грн. 38 коп.;

- за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2011 по 30 квітня 2018 у розмірі 3181 грн. 41 коп.

- інфляційні витрати - 234 грн. 41 коп.;

- 3% річних від простроченої суми - 1012 грн. 40 коп.

В обґрунтування змісту позовних вимог позивач зазначив, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком НОМЕР_1.

Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875 споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону № 1875 розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затверджені в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

У підсумку за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 8345 грн. 97 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошової зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином відповідачу нараховані суми інфляційних витрат за час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Тому позивач заявляє вказані позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_5 у наданому відзиву зазначає, що позивач навмисно не перерахував її заборгованість, т.я. у неї встановлені лічильники, що не враховує позивач. Крім того, відповідачка зазначає про строк позовної давності.

У відповіді на відзив позивач не погодився з правовою позицією відповідачки та вимагає про стягнення боргу.

Представник позивача на позовні наполягав,в пояснення вказав обставини викладені в мотивування позову.

Відповідачка позовні вимоги не визнала, в пояснення вказала, що позивач не перераховує її заборгованість яку вона згодна сплатити після перерахунку. На теперішній час вона вимагає про застосування строку позовної давності.

Судом в межах завалених позовних вимог, на підставі наданих доказів, встановлені наступні факти та обставини:

Відповідачі проживають за адресою: мм. Харків, АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком НОМЕР_1.

Відповідачі мають заборгованість зі сплати комунального платежу.

Тому позивач звертається у до суду у порядку позовного провадження. В обґрунтування правової позиції позивач наводить розрахунок щодо заборгованості відповідачів.

Дослідив та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи суд вважає:

Нарахування за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою проводяться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до ч. 2 ст. Закону № 1875 та п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

При проведенні розрахунків зі споживачами до 01.01.2017 КП «Харківводоканал» застосовувалися норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256.

З 01.01.2017 підприємством застосовуються норми водоспоживання і водовідведення, закріплені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів нормі водоспоживання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 №901.

За вимогами 901, 903 ЦК України передбачено: за договором про надання послуг одна сторона (виконавець)зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже між сторонами укладено договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, що підтверджено абонентським рахунком №53896.

За боржниками утворилась заборгованість в сумі 8345 грн. 97 коп. із них:

- за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2013 по 30 квітня 2018 у розмірі 3917 грн. 38 коп.;

- за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2011 по 30 квітня 2018 у розмірі 3181 грн. 41 коп.

В підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем наведено розрахунок заборгованості відповідачів.

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вимог ст..12, ЦПК України, відповідачами не спростовано вказаний розрахунок заборгованості.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правої наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язанні якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлену договором або Законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.І, 2 ст. 625 ЦК України, боржники, які прострочили виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Таким чином, боржникам нараховані:

- інфляційні витрати - 234 грн. 41 коп.;

- 3% річних від простроченої суми - 1012 грн. 40 коп.

п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання і водовідведення» № 2918 від 10.01.2002 споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, позивач має в межах правовідносин врегульованих укладеним договором про надання комунальних послуг заявляти вимоги щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Вимогами статті 541 ЦК України визначено: Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідачка заявляє про застосування позовної давності джо вказаних вимог.

За змістом вимог статті 257 ЦК України визначено: Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом вимог статті 266 ЦК України визначено: Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За змістом вимог статті 267 ч. 3. 4 ЦК України визначено:

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що остання дія по оплаті комунальної послуги з боку відповідачів була вчинена у жовтні 2013 року, а с позовом позивач звернувся до суду 08.06.2018р., тобто понад строк три роки, враховуючи наведе, суд вважає, в задоволені вимог позивача слід відмовити з підстав спливу позовної давності.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 141, 142, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про солідарне стягнення боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2018р.

Суддя: В.М.Євтіфієв