Справа № 454/1094/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

із участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та витребування його від добросовісного набувача,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та витребування його від добросовісного набувача, свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Сокальського районного суду знаходиться кримінальна справа №454/1113/17 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. На стадії судового розгляду даної справи, позивачем подано цивільний позов про стягнення із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди. Даний позов перебуває в провадженні суду. Крім цього, в процесі даного кримінального провадження за клопотанням позивача судом вжито заходи забезпечення цивільного позову, зокрема, ухвалою від 23.02.2016р. накладено арешт на майно, що належить цивільним відповідачам. Накладено арешт (заборону відчуження) автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав на праві власності ОСОБА_4. Однак, в супереч вжитим судом заходам забезпечення цивільного позову ОСОБА_4 03.03.2016р. відчужив даний автомобіль на користь третьої особи, а саме уклав договір купівлі-продажу та власником автомобіля став Решад Ризган Огли. В подальшому вказаний автомобіль неодноразово змінював власників. Станом на час звернення позивача із даним позовом у суд, кінцевим власником автомобіля є ОСОБА_5. Зазначає, що такі дії відповідача є незаконними та порушують як ухвалу суду про забезпечення позову, так і права позивача на справедливе відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що заподіяна злочином. Зважаючи на вищенаведене, позивач вважає, що договір купівлі-продажу автомобіля, що укладений відповідачем є таким, що порушує майнові права третіх осіб, зокрема його. Просить суд визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 03.03.2016р., за яким, ОСОБА_4 відчужив вказаний автомобіль на користь Решад Ризган Огли. Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_2 від 05.10.2016р., за яким, Решад Ризган Огли відчужив вказаний автомобіль на користь ОСОБА_7. Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_3 від 07.03.2017р., за яким, ОСОБА_7 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_8. Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу автомобіля марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_4 від 23.01.2018р., за яким, ОСОБА_8 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_5. А також просить витребувати від ОСОБА_5 автомобіль марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_5.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 позовних вимог не визнав, заперечив повністю обґрунтування позивача щодо можливого порушення його прав, зокрема посилаючись на ухвалу суду про накладення арешту на належне йому житло. Зазначив, що автомобіль ним знято із реєстрації 17.02.2016р. та цього ж дня видано генеральне доручення на ОСОБА_9 Ризахан Огли, в той час як ухвалу судом винесено 23.02.2016р. Також покликається на те, що позивач та його представник зловживають своїми процесуальними правами.

У поданій відповіді на відзив відповідача ОСОБА_4, позивач ОСОБА_3 заперечив доводи відповідача та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. В обґрунтування навела доводи, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, просив у їх задоволенні відмовити покликаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні суду знаходиться кримінальна справа №454/1113/17 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Дане кримінальне провадження передано від судді Пахут С.О. у провадження судді Струс Т.В., у звязку із виходом судді у відставку та судовий розгляд розпочався з початку.

В рамках даного кримінального провадження позивачем ОСОБА_3 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 та цивільного відповідача ОСОБА_4 про відшкодування спричиненої шкоди.

Крім цього, за заявою позивача судом вжито заходів забезпечення даного позову.

Так, ухвалою від 21.12.2017р. накладено арешт у виді заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1 і Павла в м. Сокаль Львівської області, що належить ОСОБА_4 з метою забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_3.

Із наданої позивачем копії ухвали Сокальського районного суду від 23.02.2016р. у справі №454/1935/13-к про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, встановлено, що такою накладено арешт у виді заборони відчуження на автомобіль марки «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4.

Згідно відповіді наданої ОСОБА_10 сервісним центром №4646 від 18.04.2018р., зокрема встановлено, що 17.02.2016р. ТСЦ №4646 РСЦ МВС у Львівській області на підставі заяви ОСОБА_11 автомобіль «Лексус», реєстраційний номер НОМЕР_1, знятий з обліку для реалізації та в подальшому 03.03.2016р. на підставі договору купівлі-продажу, даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_9 Решад Ризахан Огли.

Станом на 18.04.2018р. даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 із реєстраційним номером АА 0883 РТ.

Відтак, судом встановлено, що вищевказаний автомобіль знятий із реєстрації 17.02.2016р., тобто до винесення судом 23.02.2016р. ухвали про заборону його відчуження.

Також судом в ході розгляду справи встановлено, що фактичною підставою звернення із даним позовом до суду є порушені в майбутньому на думку позивача його права щодо відшкодування йому шкоди за наслідками вирішення цивільного позову в рамках кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України, що перебуває в провадженні районного суду.

Однак, на противагу судом встановлено, що рішення за наслідками розгляду вказаного цивільного позову станом на дату розгляду даної справи не прийнято, право позивача на відшкодування спричиненої йому шкоди є забезпечено шляхом винесення судом 21.12.2017р. ухвали про накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_4 житло.

Що стосується вимог позивача про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля, встановлено наступне.

Згідно відповіді наданої на запит адвоката ОСОБА_10 сервісним центром №4646 від 18.04.2018р., зокрема встановлено, що Автомобіль LEXUS GX 470 4664, реєстраційний номерний знак НОМЕР_6, 2004 року випуску, шасі № JTJBT20X140042706, свідоцтво про реєстрацію ТЗ CAT № 648054 зареєстрований 10.01.2014 року ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Червоноград, Сокальського та Радехівського районів при ГУМВС України у Львівській області №4610 за ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунок. 17.02.2016р. ТСЦ № НОМЕР_7 МВС у Львівській області на підставі заяви ОСОБА_4 автомобіль LEXUS GX 470 4664, реєстраційний номерний знак НОМЕР_6, знятий з обліку для реалізації - видані реєстраційні номерні знаки (транзит) 14ВК3760. 03.03.2016р. ТСЦ № НОМЕР_8 МВС у Вінницькій області на підставі договору купівлі-продажу автомобіль зареєстрований за ОСОБА_9 Решад Ризахан Огли - видано реєстраційні номерні знаки АВ0011ВС. 23.03.2016р. ТСЦ № НОМЕР_8 МВС у Вінницькій області автомобіль знятий з обліку для реалізації - видано реєстраційні номерні знаки (транзит) 02АТ0770. 05.10.2016р. ТСЦ № НОМЕР_9 МВС в Харківській області на підставі договору купівлі, укладеного в торгівельній організації, автомобіль зареєстрований за ОСОБА_12 та видано реєстраційні номерні знаки АХ1677КХ. 27.12.2016р. ТСЦ № НОМЕР_10 МВС в Харківській області автомобіль знятий з обліку - видано реєстраційні номерні знаки (транзит) 21АР7651. 07.03.2017р. ТСЦ № НОМЕР_11 МВС в м. Києві на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ, автомобіль зареєстрований за ОСОБА_13 та видано реєстраційні номерні знаки АІ 5323 НА. 11.11.2017р. ТСЦ № НОМЕР_11 МВС в м. Києві автомобіль знятий з обліку для реалізації - видано реєстраційні номерні знаки (транзит) 11ІІ6587. 23.01.2018р. ТСЦ № НОМЕР_11 МВС в м. Києві на підставі договору купівлі, укладеного в торгівельній організації, автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5, - видано реєстраційні номерні знаки АА0883РТ. Згідно бази даних комп'ютерного обліку СДР МВС станом на 18.04.2018 року автомобіль зареєстрований за громадянином ОСОБА_5.

Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

В обґрунтування вимог позивач зсилається на положення п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, згідно якої, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В той же час, встановлено, що автомобіль відповідачем знято із реєстрації та надано генеральну довіреність його новому власнику гр. ОСОБА_9 до винесення судом ухвали про забезпечення позову.

Також позивачем зазначено, що відповідачем порушено вимоги ст. 230 ЦК України, яка передбачає, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Разом з тим, позивачем суду не надано доказів того, що сторони із спірних договорів зверталися до суду з приводу введення їх в оману відповідачем щодо обставин правочину.

Крім цього, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач покликається на ст. 228 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Покликався на те, що укладений відповідачем договір порушує його конституційне право на відшкодування в майбутньому шкоди.

Однак на противагу, позивачем ОСОБА_3 не надано суду доказів можливості порушення спірними договорами прав позивача, які більше того є захищені шляхом винесення судом ухвали про забезпечення цивільного позову позивача у кримінальному провадженні про арешт житла відповідача ОСОБА_4.

Відтак, в супереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачем в ході розгляду справи не вказано підстав визнання договорів купівлі-продажу недійсними і в судовому засіданні не встановлено підстав для визнання договорів недійсними з мотивів передбачених зокрема ст. 203 ЦК України.

Відповідно у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними з моменту вчинення договорів купівлі-продажу автомобіля від 03.03.2016р., 05.10.2016р., 07.03.2017р., 23.01.2018р., а також витребування автомобіля у власника, суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним та витребування його від добросовісного набувача відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_3, 02.07.1978р.н., місце проживання м. Сокаль, вул. Яворницького, 36/1, Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_4, 31.10.1971р.н., місце проживання м. Сокаль, вул. Петра і Павла, 1/1, Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_5, 19.07.1973р.н., місце проживання м. Київ, вул. Голосіївська, 4/77.

Повний текст рішення складено 20.12.2018 року.

Головуючий: Т. В. Струс