Справа № 755/7946/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В. П.

з секретарем Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Мотивував свої вимоги тим, що є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідної земельної ділянки на якій він розташований. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 07.08.2003 за №2н-1747 та №2н-1744 відповідно до яких він отримав у спадщину указаний будинок та став його повним власником. 10 вересня 2013 року ОСОБА_3, яка є донькою Позивача зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та Відповідач проживали разом з її батьками за адресою АДРЕСА_1 як одна сім'я, тому Відповідач за згодою Позивача як власника був зареєстрований за тією ж адресою. Проте, починаючи із серпня 2016 року Відповідач не проживав за даною адресою, іх сімейне життя із ОСОБА_3 не склалося, у зв'язку з чим шлюб було розірвано.

Таким чином позивач змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, який більше року не проживає в будинку, що спричиняє позивачу значні матеріальні збитки. Крім того реєстрація відповідача в будинку, який належить позивачу на праві власності перешкоджає в реалізації її цивільних прав як власника житла.

Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні, однак не заперечавали того, що відповідач дійсно не проживав більше одного року за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, свою позицію обгрунтовує тим, що між відповідачем та донькою позивача на даний час йде процес щодо поділу майна подружжя, а також те, що відповідач вкладав свої кошти в ремонт вказаного будинку та має право на проживання в ньому.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідної земельної ділянки на якій він розташований. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 07.08.2003 за №2н-1747 та №2н-1744 відповідно до яких він отримав у спадщину указаний будинок та став його повним власником.

10 вересня 2013 року ОСОБА_3, яка є донькою Позивача зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та Відповідач проживали разом з її батьками за адресою АДРЕСА_1 як одна сім'я, тому Відповідач за згодою Позивача як власника був зареєстрований за тією ж адресою.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та Відповідачем було розірвано.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в спірному будинку не проживає з серпня 2017 року, а саме понад один рік, що підтверджується Актами обстеження від 02.04.2018 року, 15.05.2018 року та 25.06.2018 року ЖЕД №412.

Необхідність визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивач обгрунтовує порушенням його права вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, та необхідність сплачувати за житлово-комунальні послуги.

Крім того, фактичне місце проживання Відповідача на даний час невідоме, його реєстрація за адресою проживання Позивача перешкоджає реалізації прав та законних інтересів як повноправного власника будинку, а сам Відповідач не бажає знятись з місця реєстрації

Як роз'яснено у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом відповідач більше одного року у спірному будинку не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 704 гривень 80 копійок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 386, 405 Цивільного кодексу України,ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: