Справа № 635/1780/18
Провадження № 2/635/1710/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 листопада 2018 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Ус Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстрації,,

УСТАНОВИВ:

22 березня 2018 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов ОСОБА_1, який був уточнений 06 квітня 2018 року. Відповідно до уточненої редакції позовних вимог позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №58 в будинку №4 по вул. Квартальна, смт. Пісочин Харківського району Харківської області, а також зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що згідно рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради №246 від 13 квітня 2004 року їй, як основному квартиронаймачу, був виданий ордер на житлове приміщення №2630 від 28 квітня 2004 року, після чого вона, разом із чоловіком та сином отримала право на користування житловим приміщенням, квартирою за адресою вул. Квартальна, б. 4 кв. 58, смт. Пісочин, Харківський район, Харківська область. Шлюб між нею та чоловіком, відповідачем по справі, розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року. Однак фактично він перестав користуватися спірним житловим приміщенням з 01 липня 2017 року. Зазначає, що перешкод йому у користуванні квартирою ніхто не чиним, вони перестали спілкуватися одразу після розлучення та не зустрічалися більше ніколи. Ніякої домовленості стосовно того, що відповідач буде проживати у спірному житлі між ними не було. Наявність його реєстрації призводить до того, що він враховується в квитанціях про сплату комунальних послуг, тобто вона вимушена оплачувати послуги за відповідача, який не проживає у квартирі, що призвело до підвищення платежів. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року позов залишено без руху.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року після усунення недоліків прийнято до розгляду та відкрити провадження в зазначеній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року закінчено підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до слухання.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у її відсутності, у разі неявки відповідачів ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідачі у судове засідання неодноразово не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, причини неявки суду не повідомили.

Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи неодноразову неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Пісочинської селищної ради №246 від 13 квітня 2004 року ОСОБА_1, як основному квартиронаймачу, був виданий ордер на житлове приміщення №2630 від 28 квітня 2004 року

Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради №3913 від 15.11.2018 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_2 чоловік, ОСОБА_3 син.

Зазначена інформація, а саме реєстрація ОСОБА_2 за адресою квартира АДРЕСА_1 підтверджується відомостями відділу обліку та моніторінгу інформації про місця проживання ГУДМС УДМС України в Харківській області, сформованими станом на 03.05.2018 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили.

Факт відсутності відповідача за адресою реєстрації підтверджується актами від 04.09.2017 року,05.12.2017 року, 20.03.20108 року, із яких вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований, але фактично за місцем реєстрації не проживає починаючи з 01 липня 2017 року.

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач вважає, що факт реєстрації відповідача, у належному їй житловому будинку, порушує її права, як власника, оскільки вона змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги, що є порушенням її прав.

Також, враховуючи ту обставину, що відповідачі за місцем реєстрації тривалий час не проживають, позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У пункті 33 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності (законного володіння).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України строки, а саме понад шість місяців.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Отже, відповідно до вказаних положень закону, підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є дії (бездіяльність) відповідача, не повязані з позбавленням володіння, якими порушується право власності власника житла.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відсутній за місцем своєї реєстрації за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Квартальна, б. 4 кв. 58, його реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер, та порушує права ОСОБА_1

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідачі не являються членом родини власника житлового будинку, за місцем своєї реєстрації ніколи не проживали, житловою площею будинку не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачують, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої їх реєстрації у будинку позивача наразі немає, внаслідок чого відповідачів необхідно визнати таким, що втратили право користування вищевказаним будинком.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому в задоволені позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265,280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №58 в будинку №4 по вул. Квартальна, смт. Пісочин Харківського району Харківської області.

В іншій частині відмовити.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області або до Харківського апеляційного суду.

На підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 24 жовтня 2018 року.

Відомості, що не проголошуються:

позивач- Зубко ОСОБА_5, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 4 кв. 58;

відповідач- Зубко ОСОБА_6, РНОКПП:НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 4 кв. 58.

Суддя О.В. Назаренко

.