Провадження № 2/522/3477/18
16 листопада 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Домусчі Л.В.
за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,
Позивач 27.11.2017 року звернулась до суду із позовом, в якому просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 4500 грн. на місяць, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю ОСОБА_15..
Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю Ільченко Н.А., у зв'язку із відстороненням судді ОСОБА_15. від посади, вказану справу приймаю до свого провадження.
Ухвалою суду від 22.12.2017 року провадження у справі було відкрито.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 року №901/0/15-18 про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв'язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді Ільченко Н.А. - Іванової О.І., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Ухвалою суду від 29.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Домусчі Л.В. та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 27.06.2018 року.
Ухвалою суду від 27.06.2018 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 11.10.2018 року.
11.10.2018 року представник позивача долучив до матеріалів справи довідку про заробітну плату ОСОБА_1 та документи, на підставі яких було надано висновок органу опіки та піклування від 21.06.2018 року.
11.10.2018 року розгляд справи було відкладено на 06.11.2018 року у зв'язку з неявкою учасників справи.
У судове засідання 06.11.2018 року сторони не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечував.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку ст. 128 ЦПК України (через оголошення у пресі). Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзив до суду не подавав.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином та подав заву про розгляд справи за відсутністю третьої особи.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, висловленої в заяві, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 16 листопад 2018 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.11.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що органом державної реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис № 989 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 01.11.2008 року).
Від даного шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 06.10.2010 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 864.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2016 року (справа №522/19537/16-ц) шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з його матір'ю - ОСОБА_1

Як зазначає позивач в своєму позові, відповідач не виконує свої обов'язки стосовно дитини, матеріально не утримує дитину, не приймає участі у її вихованні та розвитку. Крім того, відповідач жодного контакту з сином не підтримує, з дитиною не бачиться та її життям не цікавиться.

09.02.2017 року між ОСОБА_1 (після повторного шлюбу отримала прізвище - ОСОБА_1) та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 09.02.2017 року серії НОМЕР_5 Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №213 (а.с.26). від даного шлюбу у позивачки з новим чоловіком народилась спільна дитина - син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

З позовних вимог судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 перебуває на повному матеріальному утриманні позивача та її нового чоловіка ОСОБА_8, з яким створено нову родину.

На теперішній час дитина проживає разом з матір'ю та її чоловіком ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою склад сім'ї (а.с.19). Вказана квартира належить позивачці на підставі договору дарування від 30.06.2016 року.

Актом обстеження житлово-побутових умов квартири за адресою: АДРЕСА_1, від 24.07.2018 року за підписом членів комісії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 встановлено, що житлові умови є належними та створені усі умови для всебічного розвитку та відпочинку дитини (а.с.91).

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

У матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за вих. № 01-11/930/2 від 21.06.2018 року(а.с.54-55).

Вказаним висновком встановлено, що згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2016 року у справі №522/19537/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються матір'ю ОСОБА_1, що в письмовому вигляді підтверджують знайомі та сусіди. Батько ОСОБА_2 (відповідач), участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться духовним та моральним розвитком. З пояснень знайомих відповідача ОСОБА_2, йому відомо про вирішення питання щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, але він ставиться до цього байдуже.

Висновком Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради за вих. № 01-11/930/2 від 21.06.2018 року вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, від 22.01.2018 року, адресована Начальнику служби у справах дітей Одеської міської ради, якою повідомляється, що батько дитини - ОСОБА_3, участі в житті та вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, за місцем проживання дитини помічений не був. Дитина перебуває на повному утриманні матері, яка піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, виховує дитину в дусі поваги та любові.

У справі наявна заява ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7, від 22.01.2018 року, адресована Начальнику служби у справах дітей Одеської міської ради, якою повідомляється, що батько дитини - ОСОБА_3, участі в житті та вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, за місцем проживання дитини помічений не був. Дитина перебуває на повному утриманні матері, яка піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, виховує дитину в дусі поваги та любові.

Заявою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, адресованої Начальнику служби у справах дітей Одеської міської ради, повідомляється, що ОСОБА_2 не виконує обов'язки по утриманню дитини ОСОБА_3, взагалі не цікавиться життям дитини, не піклується про неї та фактично самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов'язків. ОСОБА_3 перебуває на повному матеріальному утриманні матері дитини - ОСОБА_1. та її чоловіка ОСОБА_8., який фактично став для дитини батьком та який піклується про неї.

Характеристикою з навчального закладу - Одеського приватного навчально-виховного комплексу «ЗОШ І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов - дошкільного навчального закладу «Мрія» від 22.03.2018 р. б/н, повідомляється, що вихованням ОСОБА_3 займається мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_8, які цікавляться успішністю сина у навчанні, відвідують батьківські збори, батьківські дні, усі шкільні та класні заходи та приймають участь у житті класу.

У справі наявний письмовий документ від малолітньої дитини ОСОБА_3, який повідомляє, що він проживає з матір'ю ОСОБА_1, батьком ОСОБА_8, братом ОСОБА_16. Дані пояснення складені в присутності заступника начальника Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_11 та матері ОСОБА_1. При запитанні про біологічного батька, дитина не може пригадати його ім'я (а.с.90).

Заявою ОСОБА_14 від 06.03.2018 р., адресованої Начальнику служби у справах дітей Одеської міської ради, повідомляється, що ОСОБА_2 обізнаний про існування судової справи за позовом ОСОБА_1

Заявою ОСОБА_6 від 09.03.2108 р., адресованої Начальнику служби у справах дітей Одеської міської ради, повідомляється, що ОСОБА_2 розповів їй про подання ОСОБА_1 позову про позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_3, та заперечень з його боку не було.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Обов'язок виховувати, ростити дитину - найважливіший обов'язок матері та батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.3 цієї ж статті, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування Приморського районної адміністрації Одеської міської ради за вих. № 01-11/930/2 від 21.06.2018 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, керуючись інтересами малолітнього ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що відповідач з 2016 року свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, нехтує своїми обов'язками батька, не приймає участі у її моральній та матеріальній підтримці, не спілкується з сином, тобто втратив зв'язок з ним та не виконує обов'язків, передбачених ст.150 СК України, у зв'язку з чим підлягає позбавленню батьківських прав відносно дитини.

Відповідно до п. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 4500 грн. на місяць, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З урахуванням викладеного, враховуючи обізнаність відповідача про існування даного спору та систематичні неявки у судові засідання, враховуючи відсутність відзиву на позов та будь-яких заперечень зі сторони відповідача щодо розміру аліментів, відсутність власного розрахунку та пропозицій щодо розміру аліментів, а також доказів щодо того, що відповідач не має можливості виплачувати саме такий розмір аліментів, керуючись інтересами малолітнього ОСОБА_3 суд вважає можливим задовольнити вимоги в частині стягнення аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Виходячи із змісту ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним із батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченні інтересів дитини.

З наведеного вище, суд вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ст.ст. 150, 152, 164, 165, 166, 180, 181, 184, 191СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 4500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 27.11.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_10

Допустити негайне виконання ріш ення у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 16.11.2018 року.

Суддя: Л.В.Домусчі