Справа №478/1877/18 пров. №2/478/559/2018
У х в а л а

про відмову у відкритті провадження у справі

15 листопада 2018 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П. ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат повязаних з навчанням повнолітнього сина,

В с т а н о в и л а:

13.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат повязаних з навчанням повнолітнього сина.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 26 липня 1997 року по 04 червня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з 18 серпня 2015 року по 30 червня 2018 року ОСОБА_3 навчався у Миколаївському юридичному коледжі Національного університету «Одеська юридична академія» на денній формі навчання. За весь період навчання спільного сина фінансові витрати несла вона, які за період з 2016 року по 2018 рік склали 48450 гривень, з яких 29160 гривень витрати на оплату навчання та 19290 гривень витрати на оплату проживання в гуртожитку. На неодноразові її усні прохання допомогти у навчанні спільного сина, шляхом розподілу плати за навчання, відповідач категорично відмовлявся. Вважає, що кошти на навчання і проживання спільного сина є додатковими витратами, які відповідно до вимог статей 185, 198, 199 СК України, повинні бути стягнуті з відповідача, тому просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь грошові кошти витрачені на фінансування додаткових витрат, а саме навчання спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 2016 року по 2018 рік, в сумі 45427 гривень 50 копійок.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вивчивши матеріали позовної заяви з додатками, приходжу такого висновку.

Згідно з п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

За положеннями вказаної норми закону, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 вересня 2016 року і до закінчення сином навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23 років. У задоволенні решти вимог, відмовлено. Рішення набрало чинності 22 грудня 2016 року.

Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області від 22 грудня 2016 року рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 листопада 2016 року змінено. Виключено з резолютивної частини зазначеного рішення посилання суду, що розмір визначених аліментів, які підлягають стягненню, повинні складати «не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін, оскільки колегія суддів погодилася з підставами, зазначеними в рішенні першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення щорічно витрат на навчання сина та щомісячно витрат за проживання дитини в орендованій квартирі. Ці витрати та їх розмір були враховані судом при призначені розміру аліментів на повнолітню дитину у звязку з продовженням навчання, а тому не можуть бути стягнені як додаткові витрати, визначені ст.185 СК України. Рішення набрало чинності 22 грудня 2016 року.

Отже, рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 листопада 2016 року, яке переглядалося колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області та набрало законної сили, вже вирішувалося питання щодо стягнення додаткових витрат повязаних з навчанням повнолітнього сина.

У позові який подано, та у справі, рішення в якій набрало законної сили, предметом позову є, стягнення додаткових витрат повязаних з навчанням повнолітнього сина, сторонами у спорі у зазначених справах є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а тому є підстави вважати, що суб'єктний склад сторін у справі, предмет та підстави позовів є тотожними.

З огляду на вищевикладене, відповідно до п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, так як є таке, що набрало законної сили рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя

У х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат повязаних з навчанням повнолітнього сина.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 15.11.2018 року.

Суддя