Справа № 278/3171/17
Провадження №2/278/95/18
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - Лабенської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на той факт, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк" (надалі ПАТ „ПриватБанк") та ОСОБА_2 22 січня 2010 року було укладено кредитний договір №б/н за яким останньому було надано кредит у розмірі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, заборгованість станом на 30 листопада 2017 року становить 63976 гривень 42 копійки.

Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому.

Представник відповідача позов не визнав та просив застосувати строк позовної давності, який закінчився 26 липня 2016 року, про те позов був подано до суду 29 грудня 2017 року. Подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.33-34).

Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та ОСОБА_2 22 січня 2010 року уклали договір №б/н, за яким останньому було надано кредит у розмірі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 30 листопада 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк" в сумі 63976 гривень 42 копійки, що складається з наступного:

- 1199 гривень 11 копійок - заборгованість за кредитом;

- 54305 гривень 66 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4948 гривень 96 копійок - заборгованість за пенею та комісією;

- 500 гривень - штраф (фіксована частина);

- 3022 гривні 69 копійок - штраф (процентна складова) (а.с.4-5).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 порушив умови договору № б/н від 22 січня 2010 року, який був укладений між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк", розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі.

Але до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про застосування якого просив представник відповідача.

Так, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю утри роки.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна даність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, матеріалами справи встановлено, що договірні відносини сторін виникли 22 січня 2010 року. Ціна позову банком визначена на підставі розрахунку заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість за кредитом у розмірі 63976 гривень 42 копійки було визнано банком простроченою заборгованістю станом на 30 листопада 2017 року.

За нормами ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має бути виконано належним чином у встановлений строк.

Розділом 2 Умов та правил надання банківських послуг, визначено, що прострочений кредит це кредитні кошти, котрі були надані держателю кредитної картки та не були повернуті банку у строк встановлений договором.

Оскільки 26 липня 2013 року відповідач ОСОБА_4 здійснив останній платіж та понад три роки платежів за кредитом не здійснював, то саме з цієї дати право банка на отримання коштів за кредитним договором порушено, а відтак з цього часу банк має право на захист свого порушеного права у судовому порядку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст.261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки з 26 липня 2013 року Банк не звертався до суду за захистом свого порушеного права, то на даний час сплив строк позовної давності за даними вимогами. У зв'язку з вищевикладеним та з урахуванням вимог ст.261 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, оскільки з 26 липня 2013 року банк визнав кредит відповідача простроченим, а позивач звернувся до суду з позовом лише 29 грудня 2017 року, тобто з порушенням строків позовної давності.

Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв'язку з цим згідно ст.141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача всі витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 82, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові публічному акціонерному товариству комерційний банк „ПриватБанк" відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І. В. Зубчук