ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1844/18 Справа № 173/44/18 Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 31 травня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №F94.993.70478 за умовами якого, остання отримала кредит у розмірі 19.665 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,5% річних.

Вказували, що вони виконали свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши обумовлені кредитним договором грошові кошти.

Посилаючись на те, що останній платіж за наданим кредитом ОСОБА_2 було здійснено 16 березня 2017 року, а тому станом на 28 грудня 2017 року за кредитним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 44.061 грн.58 коп., яка складається з основного боргу у розмірі 11.032 грн.37 коп.; простроченого бору у розмірі 5.778 грн.81 коп.; прострочених процентів у розмірі 9.440 грн.23 коп.; строкових процентів у розмірі 207 грн. 48 коп.; нарахованої плати за обслуговування кредиту у розмірі 473 грн.99 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 493 грн.65 коп. та пені у розмірі 16.635 грн., яку вони просять стягнути з відповідача.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року позовні вимоги банку задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості за пенею та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні цієї частини позовних вимог ПАТ «Ідея Банк» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що до березня 2017 року вона у повній мірі виконувала взяті на себе зобов'язання, а штраф та пеня це подвійний вид відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 31 травня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №F94.993.70478 за умовами якого, остання отримала кредит у розмірі 19.665 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,5% річних.

До березня 2017 року позичальник виконувала взяті на себе зобов'язання та здійснювала щомісячні платежі.

Станом на 28 грудня 2017 року за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 44.061 грн. 58 коп. яка складається з основного боргу у розмірі 11.032 грн.37 коп.; простроченого бору у розмірі 5.778 грн. 81 коп.; прострочених процентів у розмірі 9.440 грн. 23 коп.; строкових процентів у розмірі 207 грн.48 коп.; нарахованої плати за обслуговування кредиту у розмірі 473 грн.99 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту у розмірі 493 грн.65 коп. та пені у розмірі 16.635 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Ідея Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не виконувались умови укладеного кредитного договору, а тому позов ж обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Фактично відповідач оскаржує рішення суду лише в частині стягнення з неї заборгованості за пенею.

Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

У статті 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

За правилами статей 526,530,610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Колегія суддів наголошує на тому, що зобов'язання має виконуватись належним чином.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується позичальником, та не спростовується доводами апеляційної скарги, що з березня 2017 року зобов'язання за кредитним договором перестали виконуватися належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Частинами першою, другою статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання. Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення - є мірою відповідальності.

Згідно з статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Втім оскаржуваним рішенням з боржника не було стягнуто штраф та пеню, а тому доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку вбачається подвійний вид відповідальності є хибними та спростовується матеріалами справи.

Всі складові заборгованості стягнуті оскаржуваним рішенням передбачені умовами укладеного ОСОБА_2 кредитного договору та не суперечать вимогам законодавства (п.п.1.12,2.1,2.2,2.3,2.5,3.3.1,5.10)

Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.