У Х В А Л А

14 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 570/3439/16-ц

Провадження № 14-512 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Рівненської районної державної адміністрації (далі також - державний реєстратор), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_4 (далі також - третя особа), про відновлення державної реєстрації права власності

за касаційною скаргою третьої особи на заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року та

в с т а н о в и л а:

8 липня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до Рівненського регіонального центру надання адміністративних послуг.

Мотивувала тим, що за період шлюбу з третьою особою вони збудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (далі - житловий будинок), що розташований на земельній ділянці площею 0,138 га з кадастровим номером НОМЕР_1 (далі - земельна ділянка), а правовстановлюючі документи на вказані об'єкти видані на ім'я третьої особи.

Вказувала, що після розірвання шлюбу між нею і третьою особою земельна ділянка та житловий будинок були відчужені матері третьої особи - ОСОБА_5 - на підставі договорів дарування.

Зазначала, що 10 червня 2014 року Рівненський міський суд Рівненської області ухвалив рішення у справі № 569/19218/13-ц (набрало законної сили), яким задовольнив її позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і визнав недійсними без застосування наслідків недійсності договори дарування житлового будинку та земельної ділянки.

13 січня 2015 року Рівненський районний суд Рівненської області ухвалив рішення у справі № 570/5374/14-ц, яким скасував державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на житловий будинок і земельну ділянку.

Зазначила, що у провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває справа № 2-4983/11 за її позовом до ОСОБА_4 про поділ у натурі спільного сумісного майна, предметом якого є житловий будинок і земельна ділянка.

Вважала, що після скасування за ОСОБА_5 державної реєстрації права власності на ці об'єкти нерухомості, первинні записи про право власності третьої особи на них будуть відновлені автоматично. Однак з відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна позивач виявила, що відомості про право власності на житловий будинок та земельну ділянку - відсутні, тобто ні за ким незареєстровані, а третя особа відновлювати запис у відповідному реєстрі не бажає.

Позивач просила суд відновити право шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності третьої особи на житловий будинок і земельну ділянку.

11 липня 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі.

29 вересня 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області постановив ухвалу, якою замінив неналежного відповідача належним - Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Рівненської районної державної адміністрації.

10 листопада 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області ухвалив заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнив повністю.

Мотивував тим, що третя особа не бажає звертатися за відновленням записів про державну реєстрацію права власності на житловий будинок і земельну ділянку, внаслідок чого право власності на них залишається офіційно непідтвердженим і має місце порушення прав позивача на здійснення поділу/виділу належної їй частки у спільному сумісному майні.

21 грудня 2016 рокуАпеляційний суд Рівненської області постановив ухвалу, якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Обґрунтував тим, що через відсутність запису у відповідному державному реєстрі про суб'єкта права власності на спірне майно позивач позбавлена можливості використати відомості з реєстру для захисту її прав.

У січні 2017 року третя особа подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та закрити провадження у справі. Скаржиться на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивує тим, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з порушенням правил юрисдикції, оскільки на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій поширюється юрисдикція адміністративних судів. Зазначає, що публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Скаржиться на те, що державний реєстратор є неналежним відповідачем, оскільки жодним чином прав позивача не порушував, а остання навіть не зверталася до державного реєстратора для вирішенням питань, що входять до його повноважень.

24 січня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив касаційне провадження.

У лютому 2017 року позивач подала заперечення та додаткові заперечення на касаційну скаргу. Просить її відхилити. Мотивує тим, що обраний нею спосіб захисту (відновлення становища, яке існувало до порушення) є належним; сам по собі факт участі суб'єкта владних повноважень у справі не свідчить про публічно-правовий характер спору; заявлені позовні вимоги не зумовлюють обов'язок доказування державним реєстратором правомірності його діяльності, а тому вони мали розглядатися саме за правилами цивільного судочинства.

24 квітня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою призначив справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року (далі - Закон України № 2147-VІІІ), яким Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України викладений у новій редакції.

17 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що третя особа оскаржує заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року, зокрема, з підстав порушення правил суб'єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Рівненської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про відновлення державної реєстрації права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 12 грудня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукО. Б. Прокопенко
В. І. ДанішевськаЛ. І. Рогач
О. С. ЗолотніковІ. В. Саприкіна
О. Р. КібенкоО. М. Ситнік
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич