Справа №: 343/309/18
Провадження №: 2/0343/233/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 46235,48 грн., за кредитним договором № б/н від 29.02.2012 року , яка складається з наступного:

2296,10грн.- заборгованість за кредитом;

37911,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3350,00грн. - заборгованість за пенею та комісією;

500,00грн. - штраф (фіксована частина);

2177,88грн. - штраф (процентна складова)

та судові витрати у розмірі 1762,00грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.02.2012 року, ОСОБА_1, отримав кредит у розмірі 2300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору .

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість 46235,48грн., яка складається з наступного:

- 2296,10 грн. - заборгованість за кредитом;

- 37911,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3350,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 грн.- штраф (фіксована частина);

- 2177,88 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2018 року відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, а також доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, і документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву та доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Представник позивача ОСОБА_2 ( довіреність №8331-К-Н-О а.с.34) подав до суду клопотання (а.с.41), згідно якого представник позивача просить позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.02.2012 року розглянути без участі представника позивача. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1, подав до суду відзив , згідно якого вважає позов безпідставним , просить відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України застосувати до вимоги позивача щодо заявленого стягнення, в т.ч. і неустойки (штрафу, пені) наслідки спливу позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі (а.с.57-64).

18.04.2018 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, згідно якого заперечував проти відзиву відповідача, та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та позов просив задовольнити (а.с.69-91).

23.04.2018 року відповідач ОСОБА_1, подав заперечення на позовну заяву та відповідь на позов про стягнення заборгованості згідно якого, просить застосувати до вимоги позивача щодо заявленого стягнення, в т.ч. і неустойки (штрафу, пені) наслідки спливу позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Зменшити розмір неустойки що підлягатиме стягненню з підстав наведених у запереченні (а.с.94-101).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (довіреність а.с.53), вимоги викладені у відзиві на позовну заяву про стяґгнення заборгованості підтримав. Додатково пояснив, що відповідач отримав лише одну кредитну картку, термін дії якої до жовтня 2016 року. Копію даної кредитної картки він долучає до матеріалів справи (а.с.102) , а оригінал просить оглянути в судовому засіданні. твердження представника позивача про отримання іншої кредитної картки нічим не підтверджено і воно не відповідає дійсності.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, в їх сукупності, вислухавши пояснення представника відповідачав,важає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №б/н від 29.02.2012р., ОСОБА_1, отримав кредит у розмірі 2300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.02.2012 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанком" та ОСОБА_1 станом на 31.12.2017р. (а.с.5-6) за відповідачем ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 46235,48 грн., в тому числі : 2296,10 грн., - заборгованість за кредитом; 37911,50грн., - заборгованість за процентами; 3350,00 грн., - комісія; 2677,88 грн.,- заборгованість по судовим штрафам .

Вказаний розрахунок зроблений за період з 08.05.2013р. по 31.12.2017р.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив те, що посилання позивача на укладення з ним договору є безпідставними, оскільки письмовий договір про надання йому кредиту між ними не укладався і йому не було надано на руки жодного документа, який би підтвердив укладення кредитного договору та обміну з позивачем документами на підтвердження його укладення.

Такі твердження суд не бере до уваги оскільки при укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, у відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», даний банк керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

При оформленні кредиту, заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Ст.207 ЦК України визначено, що правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Ст. 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Отже, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку його клієнтам, відповідач ОСОБА_1, таким чином приєднався до вказаних Умов та Правил, які по суті є публічною офертою (а.с.6).

На підставі підписаної сторонами заяви, що разом з Умовами та Правилами, а також Тарифами, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» і з якими, відповідач ознайомлений та згодний, відбулося підписання між сторонами договору про надання банківських послуг. Після цього відповідачу було надано строковий кредит у сумі 2300.00 гривен у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Вказані обставини свідчать про те, що 29.02.2012 року договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, дійсно був укладений і банк виконав передбачені договором зобов'язання перед позичальником, в той час як позичальник після прийнятих на себе за договором зобов'язань, почав неналежно виконувати покладені на неї договором зобов'язання.

Відповідно до п. 1.1.7.43 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт має право в будь-який момент достроково розірвати цей Договір, повідомивши про це банк шляхом подання відповідної письмової заяви про розірвання договору за формою встановленою ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з п. 1.1.7.42 Умов та Правил надання банківських послуг сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках договору та підпадаючого під його дію, а також при закінченні використання послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачених договором.

П. 1.1.2.15 Умов та правил надання банківських послуг встановлює, що закриття картрахунку не тягне припинення обов'язків клієнта погасити заборгованість по рахунку карти.

На підставі Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє без обмеження строку, а у відповідності до п. 1.1.7.3 цих Умов зазначено, що картковий рахунок відповідача відкритий на невизначений термін.

Суд вважає встановленими обставини укладення договору між сторонами, не настання обставин припинення дії договору (закриття картрахунку або інформування ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору), а також обставини, що відповідач допустив прострочення, внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту та процентам.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності суд керувався наступним:

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У відповідності до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014р. ( справа №6-14 цс14) - відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності ( ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Згідно довідки виданої відповідачем (а.с.89) ОСОБА_1, згідно кредитного договору б/н від 29.02.2012 року отримав картки НОМЕР_2, № НОМЕР_3, остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 03.2017 року.

З виписки по картковому рахунку та розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.02.2012 року (а.с.5-6), остання проплата за договором була проведена 25.05.2015 р., в сумі 350,00грн.

За таких обставин суд приходить до переконання, що у позивача виникло право пред'явити вимогу про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення заборгованості за кредитом починаючи з 25.06.2015 року протягом трьох років. З позовною заявою про стягнення заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 20.02.2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Також, суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що застосування позивачем щодо нього зміненої відсоткової ставки до залишку коштів заборгованості по кредиту є безпідставним, а виведена сума боргу за таких умов є неправомірно завищеною, оскільки згідно з ч.1 та ч.2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як роз'яснено у абз. 3 п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання про правомірність підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентною ставкою суди повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку визначеному ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

П. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни банком тарифів та інших умов обслуговування рахунків.

При цьому банк зобов'язаний у строк не менше ніж за 7 днів до ведення змін проінформувати про це клієнта, зокрема у виписці за картрахунком. Якщо протягом 7 днів банк не отримав від клієнта повідомлення про незгоду останнього зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Згідно з п. 1.1.3.1.9 Банк має право для різних цілей, зокрема про зміну тарифів, встановити контакт з клієнтом, використовуючи будь-які канали зв'язку: відправлення смс - повідомлення на мобільний телефон клієнта, поштовий лист, телеграма, повідомлення по електронній пошті, повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування, друк інформації на чеках POS - терміналах, інші засоби комунікації.

Відповідно до п. 1.1.2.3. до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

При незгоді зі змінами Правил та /або умов банку клієнт зобов'язаний надати ПАТ КБ «ПиватБанк» письмову заяву про розірвання договору та погасити заборгованість, що утворилася перед банком, в тому числі заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю та його довіреним особам (п. 2.1.1.5.4).

Підвищення процентної ставки відбулося тільки з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованістьза кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Виходячи з обізнаності ОСОБА_1, з умовами, правилами і тарифами, невиконання відповідачем передбаченого цим договором обов'язку отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам, не є підставою вважати, що банк не виконав свого обов'язку про повідомлення клієнта про зміну тарифів. Виписка про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам є каналом інформативного повідомлення клієнта, який офіційно передбачений умовами договору в якості обов'язкового. Застосування ПАТ КБ «ПриватБанк» інших засобів комунікації для передачі клієнту інформації, зокрема про збільшення процентної ставки, є правом банку, а тому застосування зміненої відсоткової ставки є правомірною.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил, за користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (пункт не застосовується для Елітних карток (Platinum, MC World Signia і VISA Infinite).

Пункт 2.1.1.12.4 Умов та Правил, строк та порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафта, що виникає за такими картах, наведений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом.

Згідно ст.212 ЦК України, у разі наявності простроченого кредиту (Овердрафта) терміном повернення кредиту (Овердрафта) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості, строк погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа.

Судом встановлено, що відповідач 25.05.2015 року здійснив останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 350 грн. Платіж, у розмірі та строк визначений

умовами договору до 25.06.2015 року, він не сплатив, і з цього часу жодного платежу на погашення кредиту не вносив, отже з 26 червня 2015 року виникла прострочена заборгованість як по кредиту так і по відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до п.п. 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил, з 211-го дня, з моменту виникнення простроченого кредиту чи його частини, а саме з 22.01.2016 року, весь кредит вважається простроченим.

Умовами укладеного між сторонами договору визначені розмір та порядок отримання Банком процентів, згідно яких проценти за користування кредитом нараховуються з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) стає простроченим кредитом (п. 2.1.1.12.6.3), а з дати переведення кредиту в статус прострочених боргових зобов'язань, нарахування проводяться відповідно п. 2.1.1.12.6.1 (на залишок простроченої заборгованості нараховується пеня). При цьому винагорода проценти за користування кредитом не сплачуються.

Зважаючи на викладене, починаючи з 211-го дня з моменту виникнення прострочення, а саме з 22.01.2016 року, нарахування процентів за користування кредитом після набуття ним статусу простроченого суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період з 22.01.2016 року по 31.12.2017 року не підлягають задоволенню, оскільки суперечать умовам договору, укладеного між сторонами.

Проценти нараховані позивачем, відповідно до вимог п. 2.1.1.12.6.3, за період з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит став простроченим до 22.01.2016 року, відповідно до Умов та Правил підлягають стягненню у розмірі нарахованому банком, що становить 7620,23 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором без номера від 29.02.2012 р., ОСОБА_1, станом на 31.12.2017 р. нараховано пеню в розмірі 3350,00 гривня, а також заборгованість по штрафах - 2677,88 гривень. Після проведення математичних розрахунків на підставі відображених у розрахунку вихідних даних (43557,60 грн. (загальна заборгованість за наданим кредитом, до складу якої ввійшла нарахована пеня в розмірі 3350,00 грн.) * 5%/100% + 500 грн.= 2677,88 грн. заборгованості по штрафах), суд встановив, що заборгованість по штрафах була нарахована після нарахування пені, що свідчить про те, що штраф вже виступив подвійною цивільно-правовою відповідальністю за порушення строків виконання кредитних зобов'язань.

З вищеописаного випливає, що в кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов'язань, а саме за порушення строків виконання грошового зобов'язання, що підтверджується розрахунком заборгованості та є неправомірним, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Враховуючи вищевказане, в задоволенні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 2677,88 грн. слід відмовити у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України.

Крім того, також слід відмовити в частині позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 08.05.2013 р. по 19.02.2017р., оскільки у відповідності до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується , зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) . Тобто на час звернення позивача до суду із позовом 20.02.2018р. сплив строк позовної давності за період з 08.05.2013р. по

19.02.2017р. передбачений п.1ч.2 ст.258 ЦК України, на застосування якого просить відповідача.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, в якому були визначені всі істотні умови та передбачені наслідки невиконання цих умов. ОСОБА_1, будучи ознайомленою з умовами кредитування, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, вносив проплати нерегулярно, не в повному обсязі, хоча взяв на себе зобов'язання дотримуватися умов кредитного зобов'язання, внаслідок чого допустила виникнення заборгованості, тому з останнього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути заборгованість по кредитному договору без номера від 29 лютого 2012 року в сумі 12348,33 гривні, яка складається з: 2296,10 гривні - заборгованість за кредитом; 7752,23 гривні - заборгованості за процентами (132,00грн. - несплачені проценти на поточну заборгованість + 7620,23грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість); 2300,00 гривня - заборгованості за пенею, а позов задовольнити частково.

Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 527, 530, 536, 549, 551, 610, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору № б/н від 29.02.2012 року в розмірі 12348 (дванадцять тисяч триста сорок вісім) гривень 33 коп., з яких: 2296 (дві тисячі двісті дев'яносто шість) гривень 10 коп. - заборгованість за кредитом; 7752 (сім тисяч сімсот п'ятдесят дві) гривні 23 коп. - заборгованість за процентами; 2300 (дві тисячі триста) гривень 00коп., - заборгованість за пенею та комісією.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк" 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ПАТ КБ «ПриватБанк» 01001 м.Київ вул.Грушевського,1Д , .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, житель АДРЕСА_1 77503.

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш