Ухвала

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 263/9917/15-ц

провадження № 61-6733св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року в складі судді Скрипниченко Т. І. та рішення апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року в складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Принцевської В. П., Папоян К. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсними заяв та визнання права власності на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що між сторонами укладено договір іпотеки від 15 грудня 2008 року із змінами від 11 березня 2009 року та 02 квітня 2010 року про забезпечення виконання зобов'язань за договором позики шляхом передання в іпотеку квартири відповідача АДРЕСА_1 із строком повернення позики до 02 жовтня 2010 року, за умовами якого у зв'язку з невиконанням договору іпотеки у рахунок погашення боргу право власності на квартиру переходить від відповідача до позивача. Відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми боргу не виконала, тому утворилася заборгованість у розмірі 460 000 грн, проценти за період з 02 квітня

2010 року до 02 вересня 2015 року - 2 990 000 грн, інфляційні втрати - 397 440 грн, 3 % річних - 69 000 грн, пеня - 4 128 500 грн, а всього

8 046 940 грн. В подальшому відповідач частково сплатила борг, тому сума боргу складає 7 800 000 грн. Договір іпотеки та зміни до нього були зареєстровані в Державному реєстрі іпотек, але 19 травня 2012 року нотаріусом було здійснено записи про вилучення записів про передання квартири в іпотеку на підставі заяви позивача про проведення з боку відповідача повного розрахунку, заяви позивача про вилучення обтяжень об'єкта нерухомого майна та повідомлення позивача про виключення запису з Державного реєстру, складені 19 травня 2012 року. ОСОБА_2 вказував, що зобов'язання за договором іпотеки не припинені, оскільки відповідач фактично не погасив борг, а зазначені заяви та повідомлення, на підставі яких нотаріусом розірвано договір іпотеки, були складені ним без його волевиявлення внаслідок погрози та під примусом. З цього приводу він звертався до правоохоронних органів, якими порушено кримінальне провадження за фактом викрадення позивача та проводиться досудове розслідування.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив: в рахунок погашення боргу в розмірі 460 000 грн за договором іпотеки від 15 грудня 2008 року та додаткового договору від 02 квітня 2010 року визнати за ним право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1; визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 19 травня 2012 року про проведення ОСОБА_3 повного розрахунку з ним за договором іпотеки від 15 грудня 2008 року; визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 19 травня 2012 року вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна; визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 19 травня 2012 року про виключення запису з Державного реєстру іпотек.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факту написання заяв про визнання боргу, вилучення обтяження об'єкта нерухомого майнатавиключення запису з Державного реєстру іпотек під впливом примусу (насильства). Оскільки вказаними вище заявами підтверджено виконання відповідачем боргових зобов'язань, то відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру. Також позивачем пропущено строк позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення місцевого суду посилання на пропуск позивачем строку позовної давності як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог. В задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що зверненням до нотаріуса позивача із заявою про повний розрахунок ОСОБА_3 згідно з договором іпотеки від 15 грудня 2008 року, яким було забезпечено виконання останньою зобов'язання, що виникло у неї за договором позики від 02 квітня 2010 року, і підтвердженням відсутності у нього будь-яких матеріальних претензій, які стосувалися б розрахунків за вищевказаним договором іпотеки, а також зверненням із заявою про вилучення обтяження на передану в іпотеку квартиру та повідомленням про виключення запису з Державного реєстру іпотек, ОСОБА_2 письмово підтверджено виконання відповідачем зобов'язань за договором позики. Оскільки позичальник належним чином виконала свої боргові зобов'язанні, тому немає підстав для визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки. Позивачем не доведено, що написані у нотаріуса заяви не відповідали його волі та він не бажав настання відповідних правових наслідків. Оскільки позов є необґрунтованим та не доведений позивачем належними доказами, тому відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення місцевого й апеляційного судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди вийшли за межі заявлених вимог та відмовили у задоволенні вимог, які позивачем не заявлялися. Судом апеляційної інстанції без достатньої правової підстави відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою встановлення питання, чи написані спірні розписки саме позивачем. Відповідачем не подано доказів щодо повного розрахунку з позивачем за договором позики. Також суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи з метою визначення розміру боргу. Позивач написав розписки у нотаріуса під примусом, тому такі докази не можуть вважатися доказом повернення суми боргу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

07 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Донецької області із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.

У разі прийняття до провадження судом першої чи апеляційної інстанції заяви про перегляд судового рішення, що набрало законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами і подання на те саме судове рішення касаційної скарги суддя-доповідач суду касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкладення розгляду касаційної скарги до вирішення відповідним судом вказаної заяви. У разі відхилення такої заяви касаційна скарга розглядається на загальних підставах, а при її задоволенні касаційне провадження закривається у зв'язку з відсутністю предмета касаційного розгляду.

У статті 251 ЦПК України визначено випадки, за наявності яких суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, зокрема у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Оскільки суд апеляційної інстанції прийняв до провадження заявуОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року за нововиявленими обставинами, тому розгляд касаційної скарги необхідно зупинити до вирішення апеляційним судом вказаної заяви.

Відповідно до частини другої статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Керуючись статтями 251, 415, 423 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними заяв та визнання права власності на предмет іпотеки зупинити до вирішення судом апеляційної інстанції питання за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Надіслати до апеляційного суду Донецької області цивільну справу № 263/9917/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними заяв та визнання права власності на предмет іпотеки для вирішення заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Зобов'язати апеляційний суд Донецької області після вирішення заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Донецької області від 27 липня 2016 року за нововиявленими обставинами негайно повернути до Верховного Суду цивільну справу № 263/9917/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсними заяв та визнання права власності на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик