АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2098/17 Номер провадження 22-ц/786/817/18Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Дорош А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного письмового провадження в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року, ухваленого (без участі сторін) під головуванням судді Чуванової А.М.,-

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В серпня 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що між сторонами 11 лютого 2013 року укладено договір б/н, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки ОСОБА_2. не виконував належним чином свої зобов'язання, станом на 31 липня 2017 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 155559 грн. 41 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом - 252 грн. 32 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 10789 грн. 98 коп., 3300 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) 717 грн. 12 коп.

На підставі вищевикладеного просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 лютого 2013 року у розмірі 12 242 гривень 30 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1258 грн. 88 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що він при отриманні картки не була ознайомлений належним чином з Умовами та правилами надання банківських послуг. Суд не встановив того факту, які саме Умови в правила були надані для ознайомлення. Вважає тим самим порушеними його права, як споживача.

Також посилається на те, що кредитний ліміт був збільшений банком без згоди позичальника, а також, що для стягнення неустойки застосовується позовна давність один рік.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що 11 лютого 2013 року між КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку « Універсальна, 55 днів пільгового періоду », строком дії до квітня 2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і шляхом списання Банком коштів з дебетної карти.

Згідно змісту анкети- заяви ОСОБА_2 ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді, виражає згоду з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 - до 30.04.2018 року, що підтверджується довідкою банківської установи ( а.с. 82 ).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що останній платіж на виконання кредитних зобов?язань здійснений відповідачем 03 листопада 2014 року, з того часу вона жодних дій з виконання зобов?язань перед банком не вчиняла.

Внаслідок цього утворилася заборгованість, розмір якої, за виключенням пені що являється за своєю правовою природою подвійною відповідальністю за одне і те ж саме порушення, та з урахуванням строку позовної давності за стягнення пені, підлягала стягненню з відповідача на користь банку.

Апеляційний суд, вирішуючи питання обгрунтованості доводів апелянта, виходить з наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

Умовами кредитування сторонами було визначено обов?язковість внесення щомісячних платежів на погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У довідці про умови кредитування сторони визначили, що погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7% залишку заборгованості (а.с. 6).

Тобто, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що в разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

( правові позиції ВСУ у справі №6-2520цс15 від 06 квітня 2016 року, справі №6-14цс14 від 19 березня 2014 року).

З матеріалів справи встановлено, що за заявою ОСОБА_2 ПАТ КБ «ПриватБанк» був відкритий картковий рахунок з кредитною лінією. Для його обслуговування та користування ним, відповідачу була видана кредитна карта.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена одностороння можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду » : Пільговий період до 55 днів ( пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця наступного за датою виникнення заборгованості ) ; Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості)- 2,5 % за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9 %, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,6 %; Обов`язковий щомісячний платіж 7 % від заборгованості ( але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості ); з 01.04.2014 року 5 % від заборгованості ( але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості ); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів : пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості ( нараховується за кожен день прострочення кредиту ) + 50 грн., щоразу коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості ( нараховується за кожний день прострочення кредиту ) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення заборгованості на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов`язання, згідно п.п. 2.1.1.12.6.2 та 2.1.1.12.8.1, позичальником сплачується пеня.

Матеріали справи не містять даних щодо збільшення банком кредитного ліміту з умовами кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_2 (а.с. 52). Заперечення апелянта в цій частині є надуманими.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( частина третя ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

З урахуванням цього, суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника так як обчислюється в відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов'язання за кожен день прострочення та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобов'язань. З чим погодився і суд апеляційної інстанції, ухвалив обгрунтоване рішення про відмову у стягненні штрафу.

Надуманими та нічим не підтвердженими є також і доводи апелянта в тій частині, що суд не врахував строки позовної давності при стягненні неустойки (пені) за прострочення виконання зобов'язання боржником.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення застосував норми ч. 2 ст. 258 ЦК України, та взявши до уваги правові позиції Верховного Суду України від 0.107.2015 року по справі № 6-757цс15 , від 04.11.2015 року по справі № 6-1926 цс, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені за період з 21 серпня 2016 року по 31 липня 2017 року (на час здійснення розрахунку позивачем) в розмірі 1200 грн., в іншій частині у задоволенні вимог про стягнення пені відмовив з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Висновки місцевого суду, що неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредитних зобов'язань порушуються права позивача у справі є законними та обґрунтованими.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували і в частині розрахунку, наданого позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року не встановлено.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтами судові витрати відшкодуванню не підлягають. Відповідачем вимоги про відшкодування судових витрат на стадії апеляційного розгляду не заявлялись.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення (у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, у випадках, визначених ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин /підпис/ А.І. Дорош

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області П.С. Абрамов