Справа № 145/532/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" квітня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н.О.

за участю секретаря Віценко К.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять у тому числі житловий будинок з господарським спорудами по АДРЕСА_1.

За життя його мати ОСОБА_4 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини постійно проживав разом із нею однією сім'єю та від спадщини не відмовився.

В подальшому з метою оформлення спадщини він звертався до приватного нотаріуса Тиврівського районного нотаріального округу Смоляк Л.С., однак одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами в нотаріальній конторі немає можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього на ім'я спадкодавця.

Просить визнати за ним право власності на житловий

будинок, позначений на плані літерою «А» 1954 року забудови з верандою «а» та ганком загальною площею приміщень, підрахованою за формулами розрахунку площ по літ. «А», «а» 57,9 кв.м., в тому числі загальною площею житлових квартир 49,5 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м.. допоміжною площею 19,3 кв.м., площею літніх приміщень 8,4 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 5,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 20,9 кв.м., кухні 3 площею 14,3 кв.м., житлової кімнати 4 площею 9,3 кв.м., веранди І площею 8,4 кв.м.), а також; сарай «Б», сарай «В», літню кухню «Г», сарай «Д», хвіртку № 1, ворота № 2, огорожу № 3 які розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колюхів Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 зазначені позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити з підстав, викладених в заяві. ОСОБА_2 пояснив, що у ОСОБА_4 був брат - ОСОБА_6, який загинув в ІНФОРМАЦІЯ_3. Її чоловік - ОСОБА_7 помер в ІНФОРМАЦІЯ_2, інших спадкоємців крім позивача немає.

Представник відповідача Колюхівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Колюхівська сільська рада позов визнає, просить справу розглянути у відсутності її представника.

Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колюхів померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8), яка до дня смерті була зареєстрована і проживала в с. Колюхів, по вул. 1-Травня, 20, що стверджується довідкою виконавчого комітету Колюхівської сільської ради № 334 від 12.12.2017 року (а.с. 11).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1.

Даний житловий будинок з господарськими будівлями по вул. 1 Травня, 20 в с.Колюхів рахується за померлою ОСОБА_4 згідно записів погосподарської книги, що стверджується довідкою виконавчого комітету Колюхівської сільської ради від 12.12.2017 року № 335 (а.с. 12).

Згідно технічного паспорту КП "ВООБТІ" від 29.11.2017 року на садибний (індивідуальний житловий будинок) житловий будинок з господарськими будівлями, що є предметом позову, побудовані протягом 1946-1985 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на рухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952- IУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

З інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали.

Тобто в період забудови вказаного домоволодіння у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За життя ОСОБА_4 розпорядилася своїм майном, 21.02.2001 року склавши заповіт, яким все своє майно заповіла синові ОСОБА_1

Заповіт посвідчено секретарем виконкому Колюхівської сільської ради Щебетюк О.Л. Заповіт не змінений і не відмінений (а.с. 40).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 51568746 від 13.04.2018 року заповіт зареєстровано за № 36723121 у Спадковому реєстрі (а.с.36).

Факт, що позивач - син ОСОБА_4 стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.9).

В Спадковому реєстрі зареєстрована Спадкова справа після смерті ОСОБА_4, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 51568762 від 13.04.2018 року (а.с. 37).

Проте, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України позивач спадщину після смерті ОСОБА_1 прийняв, так як на час його смерті проживав та був зареєстрований разом з нею в АДРЕСА_1, що стверджується довідкою виконкому Колюхівської сільської ради від 12.12.2017року №334 (а.с.11).

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Тиврівської районної нотаріальної контори № 1058/02-31 від 19.12.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, по АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Проте, враховуючи вищевикладені обставини, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача права на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5-13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 1218, 1220, 1221, 1233,1235, 1268 ЦК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий

будинок, позначений на плані літерою «А» 1954 року забудови з верандою «а» та ганком загальною площею приміщень, підрахованою за формулами розрахунку площ по літ. «А», «а» 57,9 кв.м., в тому числі загальною площею житлових квартир 49,5 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., допоміжною площею 19,3 кв.м., площею літніх приміщень 8,4 кв.м. (який складається з коридору 1 площею 5,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 20,9 кв.м., кухні 3 площею 14,3 кв.м., житлової кімнати 4 площею 9,3 кв.м., веранди І площею 8,4 кв.м.), а також сарай «Б», сарай «В», літню кухню «Г», сарай «Д», хвіртку № 1, ворота № 2, огорожу № 3, які розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колюхів Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 02 травня 2018 року.

Суддя: Н.О.Кіосак