Номер провадження: 22-ц/785/15/18
Номер справи місцевого суду: 521/9692/16-ц
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

За участю секретаря: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 &#8211; ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні власністю та приведення самочинно збудованої споруди у відповідність будівельним нормам,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2017 рокув задоволенні позову ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні власністю та приведення самочинно збудованої споруди у відповідність будівельним нормам - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_5 &#8211; ОСОБА_2 подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2017 року.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції встановив, що позивачу на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 21.12.2013 року (а.с.10-11) та копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12)

Зазначена квартира являється двоповерховою спорудою, яка складається із трьох житлових кімнат, житловою площею 63,8 кв.м., загальною площею 108,5 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.13-14).

В 2015 році на прохання жителів будинку АДРЕСА_1 за участю депутатів Одеської міської ради, у дворі вказаного будинку, було збудовано дитячий майданчик, що підтверджується копією листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №А-630 від 19.04.2016 року (а.с.16) та копією акту від 18.04.2016 року ( а.с.17).

Огорожа майданчика розташована впритул до вікон квартири позивача, що підтверджується матеріалами фото фіксації (а.с. 69).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не доведено, що будівництво дитячого майданчика в дворі будинку № 21 по вул. Лазарева перешкоджає доступу сонячного світла до приміщення квартири позивача, тому є правова підстава для відмови в задоволення позову.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 786/2016 від 16.12.2016 року (а.с. 68-71) вбачається, що розміщення дитячого майданчика у дворі житлового будинку АДРЕСА_1 не відповідає містобудівним вимогам, що містяться в п.3.16 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.4.10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пункті в частині відстані від майданчика до вікон житлових будинків, яка має складати не менш ніж 12 м; період інсоляції кімнати НОМЕР_1 (згідно технічного паспорту) площею 22,9 кв.м. квартири НОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам діючих нормативно-правових актів з причин орієнтації житлового будинку та оточуючої забудови.

Отже, висновок суду, щодо недоведеності позивачем порушення інсоляції в квартирі будівництвом дитячого майданчика є хибним.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позов про усунення перешкод в користуванні власністю та приведення самочинно збудованої споруди у відповідність будівельним нормамОСОБА_5 спочатку був пред'явлений до ОСОБА_6

Згодом, ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06.02.2017 року, замінено первісного відповідача ОСОБА_6, відповідачем Комунальним підприємством «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький».

Проте, відповідно довідки від 13.03.2018р. № 326, наданої КП «ЖКС «Хмельницький», будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1, був виключений з балансу КП «ЖКС «Хмельницький», у зв'язку із зношуванням 100% - є зруйнований на підставі розпорядження Малиновської РА ОМР №821/01-04 від 28.09.2006 року.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 437 від 29.12.2016 р. (а.с. 93) утримання вказаного майданчику в належному санітарному стані покладено на відповідача.

Відповідно до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЖК України житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території.

Як вбачається з Наказу Державного комітету України з питань Житлово-Комунального господарства від 17.05.2005 року №76, виконавець послуг - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» під утриманням будинків і прибудинкових територій законодавець розуміє господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексних будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Належним відповідачем по справі є особа, яка згідно закону має відповідати за порушення прав , свобод чи інтересів позивача.

Таким чином, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький» не є балансоутримувачем дитячого майданчика, отже не є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки не є в матеріально- правовому сенсі суб'єктом права вимоги і не може нести відповідальність за порушення прав позивача.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За таких обставин та вимог зазначених норм права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, в складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 &#8211; ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2017 року -скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні власністю та приведення самочинно збудованої споруди у відповідність будівельним нормам - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Повний текст судового рішення складено 07.05.2018р.