Справа №443/1191/18
Провадження №2/443/984/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 листопада 2018 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Коліщук З.М., з участю секретаря Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом , -

встановив:

Позивач ОСОБА_1, звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його діда ОСОБА_3, який помер 22 січня 2015 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 57, 8 кв.м., житловою площею кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. Князя Романа, 8 в с. Туради Жидачівського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 15 липня 2011 року померла його баба по лінії матері- Білан А.В., а 22 січня 2015 року помер його дідо по лінії матері- Білан А.Й., після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, загальною площею 57, 6 кв.м., житловою площею 86,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що по вул.Князя Романа, 8 в с. Туради Жидачівського району Львівської області. На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_3 залишив заповіт на користь його матері, відповідача в справі- Василів Л.А., яка спадщину у встановлений строк не прийняла та не заперечує проти визнання за ним, як спадкоємцем четвертої черги, права власності на спадкове майно, а тому спадкування відбувалось за законом. Відтак, він як спадкоємець четвертої черги за законом, що виявив бажання прийняти спадщину(житловий будинок), яку фактично прийняв, оскільки на момент її відкриття спільно проживав із спадкодавцем більше п'яти років до дня його смерті, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Князя Романа, 8 в с. Туради Жидачівського району Львівської області, що належав померлому та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечуює проти визнання за позивачем цілісно права власності на спадкове майно.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученим до матеріалів справи копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 25 грудня 1990 року №481, яке видано на підставі рішення виконкому Вільховецької сільської ради народних депутатів № 95 від 30 листопада 1990 року, що ОСОБА_3 здійснювалось будівництво житлового будинку в с. Туради Жидачівського району Львівської області на виділеній під забудову земельній ділянці площею 1200 кв.м. ( арк. справи 18).

З витягу погосподарської книги с. Туради, встановлено, що станом на 01.06.2018 року, у житловому будинку на вул. Князя Романа, 8 в с. Туради, Жидачівського району, Львівської області, зареєстрований та проживає ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

ОСОБА_4, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок № 8 по вулиці Князя Романа в с. Туради Жидачівського району Львівської області дійсно на праві власності належав ОСОБА_3.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть про те, що 22 січня 2015 року, в м. Жидачів Львівської області, у віці 73 роки, помер ОСОБА_3, про що 23 січня 2015 року складено відповідний актовий запис №16 та відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управлінння юстиції у Львівські й області 23 січня 2015 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №379539 (арк.справи 15).

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлого складається із житлового будинку та господарських будівель та споруд по вул. Князя Романа, 8 в с. Туради Жидачівського району Львівської області.

Спадкодавець ОСОБА_3 розпорядився своїми правами на випадок смерті та складав заповіт в користь дочки ОСОБА_2А .(відповідача в справі), що стверджується заповітом від 20.11.2007 року, який посвідчено секретарем виконкому Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4А.(арк. справи 8).

Згідно із ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Як вбачається із заяви відповідача ОСОБА_2 від 07.06.2018 року, яка нею подана в Жидачівську державну нотаріальну контору, остання повідомляє про те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті свого батька- Білана А.Й., який помер 22.01.2015 року, не претендує на її оформлення і не буде звертатись до суду із позовом для визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини(а.с.41).

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено та підтверджується даними паспорта гр.України та довідкою, яка видана Вільхоцькою сільською радою Жидачівського району Львівської області №815 від 20.06.2018 року, що позивач ОСОБА_1 проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 із 1997 року і на момент смерті останнього, а тому відносяться до спадкоємців четвертої черги спадкування. Спадкоємців першої -третьої черги судом не встановлено ( арк. справи 3, 9).

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого діда, як такий, що виявив бажання прийняти спадщину та фактично її прийняв, оскільки на момент її відкриття проживав із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовилась від неї та звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса(а. с. 35).

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу №417/02-31 від 14 червня 2018 року, встановлено факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда на спадкове майно, у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Князя Романа, 8 в с. Туради Жидачівського району Львівської області, що належав померлому та є спадковим майном (арк. справи 7).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнала та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1,2101.1994 року народження в порядку спадкування за законом після смерті його діда ОСОБА_3, який помер 22 січня 2015 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 57, 8 кв.м., житловою площею кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. Князя Романа, 8 в с. Туради Жидачівського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія КС №793038, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1. Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія КА №339793, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя З.М.Коліщук