Номер провадження: 22-ц/785/5553/18
Номер справи місцевого суду: 522/4043/18
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ковязіної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним (фіктивним), за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року про зустрічне забезпечення позову (суддя Єршова Л.С.),

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним як фіктивним договору дарування №1428 від 29.07.2016 року квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У квітні 2018 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2018 року було задоволено заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про забезпечення позову, накладено арешт на чотирикімнатну квартиру загальною площею 126,8 кв.м., за АДРЕСА_1

У травні 2018 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подано до суду клопотання про зустрічне забезпечення позову, в якому просив суд застосувати до позивача зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду 1209340,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року клопотання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову було задоволено. Застосовано зустрічне забезпечення позову.

Визначено позивачеві розмір зустрічного забезпечення у сумі 1209340,00 гривень та зобов`язано позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду (Отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26302945, Банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО: 820172, № рахунку: 5435) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язано позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості.

Зазначену ухвалу суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 через представника ОСОБА_6 В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та постановлення нової постанови про відмову у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

В обґрунтування скарги апелянт посилається на те, що відповідно до ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Проте, всупереч наведених норм суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач має постійне місце проживання в Україні та має нерухоме майно в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача. Також, не погоджуються з розміром суми, яку зобов'язано внести на депозитний рахунок суду в якості зустрічного забезпечення.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що предметом спору є визнання недійсним як фіктивним договору дарування №1428 від 29.07.2016 року квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2018 року задоволено заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 про забезпечення позову, накладено арешт на вказану квартиру.

Зустрічне забезпечення - по суті це гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків. Він має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Так, згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996 зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану status-quo між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Оскільки позивач не надав відомості щодо свого майнового стану, а представник відповідача надав до суду відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої вбачається, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпечення позову, у випадку відмови у позові, що є підставою для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

У ч. 4 ст. 154 ЦПК України зазначається, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов'язаних із забезпеченням позову.

При цьому зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 159 ЦПК України у певних випадках відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися, дотримуючись принципу співмірності, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов вірного висновку про застосування зустрічного забезпечення, визначивши розмір зустрічного забезпечення у сумі 1209340,00 грн. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Оскільки між сторонами виник спір з приводу чотирикімнатної квартири загальною площею 126,8 кв.м., за АДРЕСА_1, на яку ухвалою 19 квітня 2018 року по зазначеній цивільній справі судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту, застосування зустрічного забезпечення є співмірним у даному випадку.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, в порушення ст. 154 ЦПК України не звернув уваги на те, що позивач має постійне місце проживання в Україні та має нерухоме майно в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, не підтверджені належними доказами, тому висновків суду першої інстанції не спростовують.

Інших доводів про неправильність судового рішення апелянтом в скарзі не зазначено.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України.

Отже, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. 375 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2018 року про застосування зустрічного забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст Постанови складено 15 листопада 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець