П о с т а н о в а

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 355/981/16-ц

провадження № 61-28019 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4;

представник позивача - ОСОБА_5;

відповідач - державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця»;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Баришівського районного суду Київської області у складі судді Коваленка К. В. від 27 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Коцюрби О. П., Березовенко Р. В., Лівінського С. В., від 25 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Березань Київської області стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув її чоловік - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з матеріалами досудового розслідування № 0000232 від 30 грудня 2014 року її чоловік помер від травм, що виникли внаслідок наїзду на нього пасажирського потягу № 519 зі сполученням «Красний Лиман-Київ».

Нещасним випадком та втратою її чоловіка, рідної людини, їй завдано майнової та моральна шкоди, яка підлягає відшкодуванню власником джерела підвищеної небезпеки. Нею були понесені витрати, що підтверджуються відповідними розрахунковими документами, а саме: на придбання труни, хреста, вінків та інших атрибутів на загальну суму 1 835 грн; на організацію поминального обіду на суму 6 249 грн 33 коп.; на придбання та встановлення огорожі на могилу у розмірі 2 720 грн, а всього 10 804 грн 33 коп.

Завдану їй неправомірними діями відповідача моральну шкоду вона оцінила у розмірі 1 млн грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на її користь 10 804 грн 33 коп. майнової шкоди та 1 млн грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.Стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої смертю фізичної особи - її чоловіка ОСОБА_6, 10 804 грн 33 коп. На відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - її чоловіка ОСОБА_6, 10 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог частини першої статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника. Отже, ці витрати, а також на відшкодування моральної шкоди в силу статей 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України у розмірі 10 тис. грн, повинен відшкодувати позивачці відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки. При цьому, суд зазначив, що визначаючи розмір моральної шкоди, він виходив із тривалості та глибини страждань позивачки, а також засад розумності і справедливості.

Постановою апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та ДТГО «Південно-Західна залізниця» задоволено частково. Рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, завданої смертю фізичної особи, змінено. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди, завданої смертю фізичної особи - її чоловіка ОСОБА_6, 4 555 грн. У решті рішення районного суду залишено без змін.

Погоджуючись із висновками районного суду та змінюючи його рішення лише в частині розміру майнової шкоди, апеляційний суд виходив із того, що до витрат на поховання фізичної особи, які підлягають відшкодуванню позивачці, не відноситься витрати, понесені на організацію поминального обіду, що узгоджується з положеннями Закону України «Про поховання та охоронну справу». Моральну шкоду судом першої інстанції визначено відповідно до вимог закону та з урахуванням тривалості і глибини страждань позивачки.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, визначаючи розмір моральної шкоди у 10 тис. грн, належним чином не дослідили усіх обставин справи, не врахували глибини та тривалості душевних страждань позивачки, завданих смертю її чоловіка. Позивачка пережила психоемоційний стрес, її стан здоров'я різко погіршився, вона живе емоційно та морально спустошено. Заявлений розмір моральної шкоди має хоча б частково компенсувати ті емоційні страждання, які довелося переживати позивачці, та втрати, пов'язані з відновленням її психічного і фізичного стану. Відшкодування моральної шкоди у сумі 1 млн грн за цих конкретних обставин відповідає вимогам розумності та справедливості і не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Отже, з урахуванням доводів касаційної скарги судові рішення оскаржуються лише в частині визначення розміру моральної шкоди, а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України судові рішенні в іншій частині у касаційному порядку не переглядаються.

У жовтні 2018 року ДТГО «Південно-Західна залізниця» подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначало, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суди врахували положення частини третьої статті 23 ЦК України, а також те, що вина відповідача в настанні смерті ОСОБА_6, чоловіка позивачки, відсутня, при цьому смерть останнього настала саме внаслідок власної, грубої необережності, перебування у стані алкогольного сп'яніння та порушень Правил безпеки громадян на залізничному транспорті. Визначений судами розмір моральної шкоди у 10 тис. грн відповідає вимогам розумності та справедливості. Доводи касаційної скарги про занижений розмір моральної шкоди не спростовують висновки судів, а зводяться лише до оціночних понять, які носять суб'єктивний характер.

Згідно з частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Березань Київської області стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, чоловік позивачки - ОСОБА_4

Згідно з висновком судово-медичного експерта від 31 січня 2015 року № 284 смерть ОСОБА_6 наступила від сумісної тупої травми голови тулуба та кінцівок.

Виявлені при дослідженні трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), оцінюються у сукупності і відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя, які в даному випадку призвели до настання смерті. Виявлені ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказано в постанові, а саме у пішохода при зіткненні з потягом. Виявлені ушкодження не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа, виявлено етиловий спирт у концентрації - 1, 20 %, що стосовно до живих осіб може відповідати легкому ступеню алкогольного сп'яніння.

Визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд виходив з положень статей 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, урахувавши характер і обсяг страждань, яких зазнала позивачка та інші обставини справи, зазначивши, що розмірі моральної шкоди у 10 тис. грн відповідає вимогам розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів ураховує те, що вина та протиправність дій ДТГО «Південно-Західна залізниця» відсутні, оскільки у силу закону відповідач несе цивільно-правову відповідальність без вини, смерть потерпілого настала через його власну необережність та перебування у стані алкогольного сп'яніння у порушення вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті.

Крім того, відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не містять посилань на порушення судом норм матеріального права, так як судами застосовані ті норми права, про які йдеться у скарзі. Посилання касаційної скарги зводяться до незгоди з визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди, необхідність переоцінки доказів у справі та збільшення розміру шкоди.

Зважаючи на встановлені судом обставини, а також на вищенаведені норми матеріального права, суди дійшли до правильного висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_4 щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 тис. грн, оскільки врахували фактичні обставини справи, поведінку померлого, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивачки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 27 жовтня 2017 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову апеляційного суду Київської області від 25 січня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк