У х в а л а

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 500/7541/15-ц

провадження № 61-47778 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року у справі

за скаргою ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

в Одеській області.

Скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що постановою від 01 червня 2018 року органами державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 16 травня 2018 року

у справі №500/7541/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів щомісяця у розмірі 7 022 грн на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи із 25 грудня 2015 року до

ІНФОРМАЦІЯ_3

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем Мазуранчик А. О. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 01 червня 2018 року за ОСОБА_4 виявлено заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_6

у розмірі 182 398 грн 64коп.

Вказував, що використані державним виконавцем за змістом розрахунку дані про розмір індексів споживчих цін у період, за який розраховувалась заборгованість, не відповідають фактичним даним, що призвело до необґрунтованого завищення розміру існуючої у нього заборгованості по сплаті аліментів. Вважає правильну суму заборгованості у розмірі 164 034 грн 28 коп., тому просив визнати дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мазуранчик А.О. щодо здійснення розрахунку неправомірними та зобов'язати її здійснити обґрунтований розрахунок з урахуванням даних про розмір індексів споживчих цін у період, за який розраховувалась заборгованість, розміщених на офіційному веб-порталі Міністерства фінансів України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишено без задоволення. Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, прийняти нову постанову про задоволення його скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами третьою та четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) визначається виконавцем в порядку, встановленому Сімейним кодексом. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом

у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі № 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

17 травня 2016 року прийнято Закон України № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», пунктом 1 розділу І якого внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Цим Законом, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, включено до переліку об'єктів індексації, визначених у частині першій статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Закон України від 17 травня 2016 року № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» набрав чинності 12 червня 2016 року.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції, чинній до 24 грудня

2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» величину «101» замінено величиною «103».

Таким чином, з 24 грудня 2015 року індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 103 відсотки.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги боржника, оскільки ОСОБА_4 не доведено, що державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

в Одеській області Мазуранчик А. О., порушено вимоги закону при розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Доводи ОСОБА_4 про те, що при здійсненні розрахунку державним виконавцем невірно застосовано індексацію грошових доходів населення, оскільки таке проводиться у разі перевищення порогу інфляції 103 відсотка, що відбулося лише у квітні 2016 року, а державний виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця з урахуванням індексації суми аліментів, враховуючи зведену таблицю індексів споживчих цін, яка міститься на офіційному веб-порталі Міністерства фінансів України, є безпідставними, оскільки, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, саме у вищезазначеному порядку державним виконавцем проведено розрахунок з урахуванням індексації за наростаючим рахунком, добавляючи індекс кожного місяця до індексу наступного

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували, не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права чи неправильно застосовані норми матеріального права.

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Постановлені судові рішення, їх зміст і мотивування, а також доводи касаційної скарги, які по суті стосуються лише переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, свідчать про відсутність підстав вважати, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області

від 31 жовтня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії та бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк