ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1084/18
провадження № 4-с/753/107/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А. за участі представника боржника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу боржника ОСОБА_3 на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби,

В С Т А Н О В И В:

23.05.2017 боржник ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3, боржник) звернулася до суду зі скаргою на дії, рішення та бездіяльність державних виконавців Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Гавриліва А.В. і Єрмакової О.А. та начальника відділу Ярушевської І.І. у виконавчому провадженні № 32339140.

Скарга обґрунтована такими обставинами. З 25.04.2012 по 07.08.2015 Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Київ здійснювалось виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-211/10, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, щодо стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_7 заборгованості у загальній сумі 14 272 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження 15.02.2013 державний виконавець Гаврилів A.B. склав акт опису й арешту майна № 1040/8, в якому було зазначено, що майно потребує експертної оцінки. На зауваження представника боржника щодо незгоди з вартістю речей державний виконавець пояснив, що у таблиці проставлена орієнтовна вартість речей, та він буде призначати експертну оцінку майна, оскільки не може визначити його точну вартість.

Під час ознайомлення представника боржника з матеріалами виконавчого провадження влітку 2013 р. державний виконавець Гаврилів A.B. повідомив, що ним винесено постанову про призначення експерта, і після проведення оцінки про її результати будуть повідомлені сторони, які зможуть її оскаржити. Під час останнього спілкування з Гаврилівим A.B. у серпні 2013 р. він заявив, що очікує результати оцінки, про які повідомить сторони.

13.05.2017 після ознайомлення представника з матеріалами виконавчого провадження боржнику стало відомо, що ще у 2015 р. виконавче провадження закінчено на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому жодного процесуального документу (повідомлення, постанови тощо) вона не отримувала.

Посилаючись на те, що оскаржуваними діями та рішеннями державного виконавця та начальника відділу порушені права боржника, ОСОБА_3 просить: визнати неправомірними дії (бездіяльність) державного виконавця Гавриліва А.В. та начальника відділу Ярушевської І.І. щодо непроведення оцінки майна у законний спосіб та підготовки і направлення матеріалів виконавчого провадження для передачі на реалізацію арештованого майна без отримання його експертної оцінки; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Єрмакової О.А. стосовно нескладання акту щодо наявності обставин повернення виконавчого документа в порядку ст. 47

Закону України «Про виконавче провадження» та стосовно ненаправлення боржнику копії постанови про повернення виконавчого документа; визнати незаконною постановою державного виконавця Єрмакової О.А. від 07.08.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу; в порядку ч. 2 ст. 387 ЦПК України зобов'язати начальника відділу скасувати постанову від 07.08.2015 про повернення виконавчого документа стягувачу та відновити виконавче провадження на підставі ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже зі змісту скарги та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник оскаржує бездіяльність і дії посадових осіб органу державної виконавчої служби щодо реалізації арештованого майна, які тривали з липня по вересень 2013 р., та рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, прийняте 07.08.2015.

Ухвалою суду від 30.08.2017 у задоволенні скарги ОСОБА_3 було відмовлено, проте ухвалою Апеляційного суду від 06.12.2017 вищевказану ухвалу скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні представника боржника та дослідивши матеріали скарги, суд встановив підстави для залишення скарги без розгляду.

Так, згідно з положенням частини 1 статті 385 ЦПК України (в редакції, чинній на час подачі скарги) скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Аналогічна норма міститься у пункті а) частини 1 статті 449 ЦПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII).

Вивченням матеріалів виконавчого провадження встановлено, що аукціон з реалізації арештованого рухомого майна боржника відбувся 20.09.2013, при цьому оголошення про його проведення із зазначенням стартової ціни лоту було опубліковано на сайті ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 03.09.2013 під № 518 963 (а.с. 97, 98).

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що про оскаржувані дії та бездіяльність державного виконавця на начальника відділу державної виконавчої служби щодо реалізації арештованого майна за ціною, зазначеною а акті опису й арешту майна, боржник повинен був дізнатися з вказаної публікації.

Оскільки стадія виконавчого провадження являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав, зміст та форма виконавчого провадження повинні відповідати загальним засадам цивільного судочинства, серед яких є такі засади як розумність строків та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумною періодичністю сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Судом встановлено, що понад три роки ні боржник, ні її представник, не цікавилися ходом виконавчого провадження, а скарга подана майже через два роки після прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відтак зважаючи на встановлені обставини, вищенаведені законодавчі норми та практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що боржником пропущений встановлений процесуальним законом десятиденний строк оскарження, а звернення з такою скаргою не відповідає засаді розумного строку.

В судовому засіданні представнику боржника було роз'яснено право заявити клопотання про поновлення строку оскарження, проте таке клопотання він не заявив вважаючи, скарга подана у встановлений законом строк.

Отже враховуючи, що відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається з закінченням строку, встановленого законом або судом, суд залишає скаргу ОСОБА_3 без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. а) ч. 1 ст. 449, ч. 2 ст. 126 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу боржника ОСОБА_3 на дії, рішення та бездіяльність державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19 квітня 2018 р.

Суддя: