Справа № 541/436/18
Номер провадження 2/541/445/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 травня 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря Ніколаєнко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,-

установив:

21 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог вказав, що 09 лютого 1999 року між ним та ОСОБА_2 було укладено на товарній біржі договір міни, згідно з якого позивач набув у власність будинковолодіння у м. Миргород по вул. Висоцькій, буд. 33, а відповідач набув у власність 3-х кімнатну квартиру у АДРЕСА_1.

Вказаний договір було укладено на Полтавській регіональній біржі нерухомості (Миргородська філія), право власності на будинок було зареєстроване Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації. Нотаріально договір не посвідчувався.

ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на будинковолодіння № 33, яке розташоване по вул. Висоцького у м. Миргород Полтавської області, набутого відповідно до договору міни від 09 лютого 1999 року, зареєстрованого на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в товарній біржі «Полтавська регіональна біржа нерухомості».

Позивач в судове засідання не зявився. У позовній заяві ОСОБА_1 виклав прохання проводити розгляд справи без його особистої участі, надіславши рішення на адресу його проживання.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про час та місце судового розгляду шляхом розміщення на офіційному сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області оголошення про виклик .

Ухвалою суду від 11.05.2018 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 3-х кімнатну квартиру у АДРЕСА_1 в обмін на набуття права власності на будинковолодіння у м. Миргород по вул. Висоцькій, буд. 33 (договір міни від 09.02.1999 р., а.с.5). Вказаний договір був зареєстрований на Лубенському міжміському бюро технічної інвентарізації в Реєстровій книзі 44 за № 95 (а.с.5).

Отже, суд приходить до висновку, що після укладення та реєстрації договору на товарній біржі сторони виконали усі умови договору.

Відповідно до ст. 241 ЦК УРСР 1963 року (в редакції, чинній на момент укладення договору) , за договором міни між сторонами провадиться обмін одного

майна на інше . Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем

того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

Згідно з ст. 242 ЦК УРСР 1963 року, до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В той же час, суд встановив, сторони не посвідчували договір нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди даний договір зареєстрований на Біржі нерухомості «Полтавська регіональна біржа нерухомості» (Миргородська філія) і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 1999 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконав угоду, оскільки продавцю було передано гроші за будинок, позивач вступив у право володіння нерухомістю та у подальшому вчиняв спроби для нотаріального посвідчення договору, однак наразі посвідчити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки право власності на будинок вже зареєстровано за позивачем у встановленому порядку на час укладення договору.

Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 ОСОБА_1 набув право власності на будинковолодіння по вул. Висоцькій, буд. 33 у м. Миргород Полтавської області, за таких підстав заявлений позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 47, 224, 227, 241, 242 ЦК України (1963 р.), ст.12 Закону України Про власність, ст.ст. 12, 13; 81; 62; 141; 258; 264; 265; 280; 281; 282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП- НОМЕР_1, право власності на будинок, що знаходиться за адресою: вул. Висоцького, буд. 31, м. Миргород Полтавської області.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя : О.А. Городівський