Справа № 576/1695/18
Провадження № 2/576/554/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.18 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Терені Л.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Глухівської міської ради, про визнання права власності, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на будинок, що знаходиться у м. Глухові по вул. Мічуріна, буд. 21, який мотивує тим, що зазначений будинок належав ОСОБА_3 У 1985 році його рідна сестра ОСОБА_4 вселилась у цей будинок та доглядала за ОСОБА_3 до її смерті. Спадкоємців у ОСОБА_3 не було. Після смерті ОСОБА_3 у 1987 році, ОСОБА_4 продовжила проживати у цьому будинку. Вона зареєструвалась у будинку, обробляла огород, переоформила на себе особові рахунки, сплачувала комунальні платежі тощо. 28.10.2016 р. ОСОБА_4 померла і позивач став проживати в цьому будинку, його доглядати та сплачувати комунальні послуги. Позивач зазначив, що з 1987 року на цей будинок ніхто, крім нього, не претендує і жодних претензій не предявляє.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач свого представника до суду не направив, як і не направив у визначений судом строк відзиву на позов.

Вислухавши представника позивача, дослідивши і перевіривши письмові докази та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, а також частини четвертої статті 344 цього кодексу, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту прав та інтересів у суді є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З копії довідки КП «Глухівське БТІ» слідує, що за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.1962 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.01.1982 р. зареєстровано право власності на будинок № 21 по вул. Мічуріна в м. Глухів Сумської області (а.с.45).

З копії свідоцтва про смерть від 14.10.1987 р. вбачається, що ОСОБА_3 померла 13.10.1987 р. у м. Глухів у віці 76 років (а.с.9).

За інформацією нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3, спадкова справа не заводилась, заповіти відсутні (а.с.46-47).

З копій страхового свідоцтва, абонентської книжки, заяв, договорів з комунальними організаціями, квитанцій про сплату комунальних послуг, слідує, що ОСОБА_4 у 1988 році застрахувала спірний будинок, укладала договори про газифікацію цього будинку у 1996 році, електропостачання та сплачувала комунальні послуги, що надавались у цей будинок (а.с.11-17, 54-57).

Отже, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази та відсутність заперечень з боку відповідача, а також відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_3, суд доходить до висновку, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем чужого майна, оскільки відкрито, безперервно з 1987 року по день смерті у 2016 році, володіла спірним нерухомим майном на яке ніхто не претендує, а тому є підстави вважати, що вона набула право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 є рідною сестрою позивача (а.с.5-6, 61), позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті сестри (а.с.48), інших спадкоємців немає (а.с.49-51).

За таких обставин суд доходить до висновку, що позивач має право на спірний будинок як спадкоємець після смерті своєї сестри, яка набула право на нього за набувальною давністю.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 316, 344, 1216, 1218, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 8, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на будинок, розташований по вул. Мічурина, буд. 21 у м. Глухів Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Колодяжний