693/549/18
2/693/303/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2018 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - Шимчика Р.В.,.

за участю секретарів судового засідання - Середюк О.А.,

-ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2,

-ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договорів оренди земельних ділянок, стягнення заборгованості по орендній платі та пені,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договорів оренди земельних ділянок, стягнення заборгованості по орендній платі та пені.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що на підставі державних актів про право власності на земельні ділянки серії АЯ № 212133 від 20.02.2004р. та серії АЯ № 212132 від 20.02.2004р. вона являється власником земельних ділянок розмірами 2,60090 га та 2,2174 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в адміністративних межах Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

29 серпня 2008 року між нею та ФОП ОСОБА_4 було укладено договори оренди земельних ділянок №42 та №50, які 11 березня 2009 року були зареєстровані у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК за №51 та №44.

Вищевказані договори укладені строком на 7 років до 01 січня 2017 року.

Додатковими угодами до договорів оренди землі від 29 серпня 2008 року, укладеними 12 грудня 2012 року та зареєстрованими 30 грудня 2012 року у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК за №08516 та за №08517, строк дії договорів оренди було продовжено до 30 грудня 2032 року.

Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п.п.9, 11 договорів оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3 % від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 15 грудня кожного року. У 2012 році нормативна грошова оцінка кожної земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації становила 69 902 грн. 85 коп.

Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Жашківському районі №172 від 30 травня 2018 року нормативно грошова оцінка кожної земельної ділянки станом на 31 грудня 2017 року становила 104766 грн. 07 коп., а отже розмір орендної плати за умовами кожного договору оренди землі в 2017 році склав 3142 грн. 98 коп.

Однак відповідач порушив свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельними ділянками у 2017 році та відповідно нехтує терміном зазначеним у п.11 договору оренди землі, який є його істотною умовою.

Станом на день звернення до суду відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2017 році належними позивачу земельними ділянками, не сплачено жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2017 рік позивач від відповідача не отримувала. На неодноразові її звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за договорами оренди останній відповідав відмовою.

Стаття 629 ЦКУ передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобовязання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.

Земельним Кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов'язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею.

Відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в п.28 договорів оренди землі, а саме: «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасною внесення орендної плати», та в п.31, а саме: «Орендар зобов'язаний своєчасно сплачувати орендну плату».

Але, не зважаючи на приписи чинного законодавства України та на умов договорів оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. Заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками складає 3142,98 х 2 = 6287 грн. 96 коп..

На підставі ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі не виконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст.24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

П.31 договору оренди землі встановлено обовязок відповідача своєчасно сплачувати оренду плату, тобто до 15 грудня кожного року. У зв'язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою у 2017 році є невиконанням обов'язків ПП ОСОБА_4, передбачених договорами оренди землі, що відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договорів оренди землі №50 та №42 від 29 серпня 2008 року.

Відповідно до ч.1. ст.2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст.610-611 ЦК України, порушення зобовязань, а саме його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, с підставою для розірвання договору

Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов'язань відповідно до ст. 526 ЦК України установлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як вже було зазначено, умовами розрахунків по договору оренди землі, укладеними між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4, було визначено виплату орендної плати в строк до 15 грудня кожного року. А отже, порушення строків виплати орендної плати за користування земельними ділянками в 2017 році є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України також є підставою для розірвання договорів оренди №42 та №50 від 29 серпня 2008 року, реєстраційні №51 та №44.

Згідно ч.2 ст. 651 України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховувала на отримання необхідних їй обігових грошових коштів. А отже у зв'язку з порушенням строку сплати орендної плати, вона була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які вона розраховувала при укладені договору оренди землі.

У відповідності зі ст.611 ЦК України та п.14 договорів оренди землі за несвоєчасне внесення орендної плати відповідач зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 2 % несплаченої суми за кожен день прострочення, що при сумі основного боргу 6285 грн. 96 коп. станом на 31 травня 2018 року складає 20995 грн. 24 коп.

За вказаних обставин позивач вимушена звернутися до суду з позовом про розірвання договорів оренди земельних ділянок, стягнення заборгованості по орендній платі та пені та просила розірвати договори оренди земельних ділянок №42 та №50 від 29 серпня 2008 року; стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_4 орендну плату в сумі 6285 грн. 96 коп., пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у розмірі 20995 грн. 24 коп. та зобовязати відповідача передати позивачу належні їй земельні ділянки.

02 липня 2018 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила розірвати договори оренди земельних ділянок №42 та №50 від 29 серпня 2008 року; стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_4 пеню за несвоєчасне внесення орендної плати у розмірі 22629 грн. 46 коп. та зобовязати відповідача передати позивачу належні їй земельні ділянки, а також стягнути з відповідача судові витрати.

У судове засіданні позивач ОСОБА_6 не зявилася.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. У попередньому судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Пояснила, що орендну плату за 2017 рік позивач отримала лише 15 червня 2017 року, після неодноразових її звернень до відповідача з вимогою розрахунку по орендній платі. Хоча згідно п.11 договорів оренди орендна плата повинна виплачуватися орендарем не пізніше 15 грудня кожного року.

У судовому засіданні відповідач ФОП ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 - заперечував проти задоволення позовних вимог, так як вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Посилання позивача на те, що відповідач нібито не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку не відповідає дійсності, тому що відповідач неодноразово звертався до позивача з осені 2017 року щодо отримання належної їй орендної плати. Позивач завжди вчасно отримувала орендну плату у натуральній формі. Згідно до п.11 договору оренди землі орендна плата вноситься до 15 грудня кожного року. Процедури та порядку внесення орендної плати договором не передбачено, а законодавством чітко не врегульовано. Оскільки позивачем в договорах оренди не було зазначено реквізитів для переказу (внесення) орендної плати у грошовій формі, від нього не надходили заяви чи клопотання про виплату орендної плати за 2017 рік у грошовій формі, а не в натуральній формі; відповідач не мав змоги і не знав про бажання позивача отримувати орендну плату у грошовій формі. Разом з тим вказав, що додаткові угоди щодо виплати орендної плати до договорів оренди землі від 29.08.2008р., які передбачають виплату орендної плати в натуральній формі, є чинні. Крім того, представником позивача ОСОБА_3 особисто було отримано орендну плату за 2017 рік у готівковій формі в сумі 16600 грн., яка є більшою ніж передбачено договором, а тому заборгованість по орендній платі перед ОСОБА_6 відсутня.

Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Судом установлено, що ОСОБА_6 являється власником земельних ділянок розмірами 2,60090 га та 2,2174 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в адміністративних межах Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області на підставі Державних актів про право власності на земельні ділянки серії АЯ № 212133 від 20.02.2004р. та серії АЯ № 212132 від 20.02.2004р.

Статтею 93, ч.4 ст. 124 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

29 серпня 2008 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 були укладені: договір оренди землі №42, зареєстрований 11 березня 2009 року у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК за №51, строком на 7 років до 01 січня 2017 року, і договір оренди землі №50, зареєстрований 11 березня 2009 року у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК за №44, строком на 7 років до 01 січня 2017 року.

12 грудня 2012 року між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_4 були укладені додаткові угоди до договорів оренди землі від 29 серпня 2008 2009 року, та зареєстровані 30 грудня 2012 року у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК за №08516 та за №08517.

Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форми, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є:

-обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

-строк дії договору оренди;

-орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У відповідності до п.9 договорів оренди землі №42 та №50 від 29.08.2008р. орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: щорічно в грошовій або натуральній формі.

Згідно п.11 вищевказаних договорів орендна плата вноситься до 15 грудня кожного року.

У вищенаведених пунктах договору не передбачено чіткої процедури та порядку внесення орендної плати, але при цьому до договорів оренди землі №42 та №50 від 29.08.2008р. того ж дня між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_7 було укладено додаткові угоди щодо виплати орендної плати, а саме: грошова форма орендної плати становить 1127 грн.; натуральна форма орендної плати становить 1000 кг зерна, період виплати якої вказано до 01 листопада поточного року.

Таким чином, сторонами було досягнуто істотних умов щодо розміру, способу та умов розрахунків, строків і порядку внесенняорендної плати протягом дії договору, тобто до 01.01.2017р..

Додатковими угодами від 12.12.2012р. до договорів оренди землі від 29.08.2008р. за згодою сторін п.9 вищевказаних договорів було змінено, а саме: «Орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі або грошовій та розмірі, що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (паю) по її собівартості, але не вище державних закупівельних цін рослинницької продукції, яка вирощується орендарем на момент її передачі. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами».

23 квітня 2018 року позивач ОСОБА_6 звернулася до ФОП ОСОБА_4 з листом, в якому зазначає, що орендарем згідно умов договорів (п.11) про оренду землі та взятих ним на себе зобовязань орендну плату необхідно було внести до 15 грудня поточного року, чого орендарем не було зроблено. Відмови на неодноразове звернення ОСОБА_6 незрозумілі. Просила погасити заборгованість за 2017 рік.

03 травня 2018 року ФОП ОСОБА_7 позивачу ОСОБА_6 було запропоновано укласти додаткові угоди №1 та №2 щодо виплати орендної плати до договорів оренди землі у натуральній формі по 15 грудня поточного року, а саме: зерно 2300 кг, олія - 10л, крупа 10 кг, цукор 100 кг, солома 20 тюків. Але, при цьому додаткові угоди не були підписані позивачем, що свідчить про її відмову в отриманні орендної плати у запропонованій натуральній формі.

07 травня 2018 року ФОП ОСОБА_7 позивачу ОСОБА_6 було направлено лист, в якому відповідач повідомив, що орендна плата нараховується та видається у грошовій чи натуральній формі за вимогою позивача. Його усні пропозиції щодо отримання орендної плати за користування земельними ділянками позивачем були залишені без відповіді. У звязку з цим відповідач повідомив, що позивач може отримати орендну плату:

- в натуральній формі за адресою: вул. Лисенка, 13, с. Охматів, Жашківський район, Черкаська область;

- у грошовій формі, надавши заяву про переказ коштів (орендної плати) та вказавши реквізити банку, в якому вона має рахунок для зарахування коштів.

Відповіді на вказаний лист ФОП ОСОБА_4 не отримав.

У звязку з цим, він повторно 25.05.2018р. звернувся до позивача ОСОБА_6 з аналогічним листом.

З приводу отримання орендної плати звернувся представник позивача ОСОБА_3 по дорученню, який отримав розрахунок за два паї повністю за 2017 рік в сумі 16600грн. у червні 2018 року, що підтверджується копією відомості.

Вищевказане свідчить про те, що позивач до 2016 року отримувала орендну плату вчасно у натуральній формі згідно додаткових угод щодо виплати орендної плати від 29.08.2008р. з урахуванням змін, внесених до п.9 додатковими угодами від 12.12.2012р. до договорів оренди землі від 29.08.2008р., а у 2017 році не отримала орендну плату, оскільки не визначилася, в якій саме формі вона бажає отримати орендну плату у натуральній чи у грошовій.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.526 ЦКУкраїни зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ч.1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ч.4 ст.612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Таким чином, відповідач ФОП ОСОБА_4 в силу невизначеності позивача ОСОБА_6 щодо форми отримання орендної плати не мав можливості вчасно виконати зобовязання, покладені на нього договорами оренди землі, а тому позивач вважається таким, що прострочив належне виконання умов договорів, оскільки не вчинив дій, що встановлені договором, чи випливають із звичаїв ділового обороту, до вчинення яких відповідач не міг виконати свого обов'язку.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що відповідачем ФОП ОСОБА_7 було виплачено, а представником позивача ОСОБА_3 було отримано у червні 2018 року орендну плату за використання земельних ділянок у 2017 році, належних позивачу ОСОБА_6, в розмірі 16600 грн., який навіть значно більший за розмір нарахованої орендної плати за 2017 рік в сумі 3142 грн. 98 коп.

Ч.1 ст. 614 ЦКУкраїни передбачено, що особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

У відповідності до положень ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, суд дійшовши висновку, що позивач ОСОБА_6 сама свідомо створила обставини, які призвели до настання наслідків порушення зобовязання щодо порушення строку виплати їй орендної плати.

Оцінюючи вищевикладені обставини, наявні докази у матеріалах справи та пояснення сторін, надані в судовому засіданні, суд вважає, що позивачем та її представниками не доведено ті обставини, на які вона посилається в своєму позові і не надано достатніх доказів стосовно порушення відповідачем зобовязань, покладених на нього договорами оренди землі, а тому підстав для задоволення заявленого позову про розірвання договорів оренди земельних ділянок, стягнення заборгованості по орендній платі та пені не має.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі», ст.55 Конституції України, ст.93, ч.4 ст.124 Земельного кодексу України, ст.15, ч.2 ст.409, ч.1 ст.526, ст.610, ч.ч.1,4 ст.612, ст.613, ч.1 ст.614, ч.1 ст.626, ч.1 ст.638, ст.629, ч.1 ст. 638, ст.792 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,4,5,19, ч.ч.1,2 ст.76, ст.77, ч.1 ст.81, п.2 ч.2 ст.141, ст.ст. 258-259, ч.ч.1,2,5 ст. 263, ст.ст.265, 268, 272-273, 354 Цивільного процесуального України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договорів оренди земельних ділянок, стягнення заборгованості по орендній платі та пені відмовити.

Рішення може бути оскаржене через Жашківський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складання повного його тексту.

Повне судове рішення проголошено 12 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик