Справа №: 398/3101/18
провадження №: 2/398/2274/18
"14" листопада 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
секретаря Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що 12.12.2014 року відповідач отримала кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушила умови кредитування та не виконувала належним чином зобовязання. Станом на 01.07.2018 рік ОСОБА_1 має заборгованість 25 848 грн. 89 коп.: заборгованість за кредитом 9 923 грн. 07 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 3 201 грн. 74 коп.; нараховано пені 11 016 грн. 99 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 1 207 грн. 09 коп. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25 848 грн. 89 коп. та судові витрати у розмірі 1 762 грн. 00 коп.
Представник позивача у судове засідання не зявився, але надіслав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилась, причини неявки суду невідомі.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на такі докази: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.12.2014 року станом на 07.05.2015 року; розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.12.2014 року станом на 01.07.2018 року; копія анкети-заяви позичальника від 12.12.2014 року; копія витягу з Умов та правил надання банківських послуг; довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; копія витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; копія паспорту ОСОБА_1; копію довіреності від 31.08.2017 року; копія відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України; копія банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року; копія витягу із статуту АТ КБ «Приватбанк».
12.12.2014 року ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що свідчить підпис відповідача у заяві.
Відповідач отримала кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Розрахунок, доданий до позову, відповідає умовам та правилам банківських послуг, не викликає сумнів щодо його правильності і ніким не спростований.
Обовязок відповідача виконувати належним чином умови укладеного договору у встановлений договором строк, також передбачено статтями 526, 527, 530, 1054 ЦК України.
Судом встановлено, що відповідач не виконала своїх зобовязань, які вказані у договорі, та станом на 01.07.2018 року має заборгованість у розмірі 25 848 грн. 89 коп.
За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України.
Стаття 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. 00 коп. та 5% від суми позову.
Суд не встановив належного виконання відповідачем щомісячних зобовязань, тому сума непогашеної кредитної заборгованості підлягає стягненню.
Визначені договором послуги були надані позивачем, але не були оплачені відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України враховується судом.
Оскільки одночасне застосування пені та штрафів за одне й те саме порушення не допускається, тому суд вважає, що саме пеня не підлягає стягненню з відповідача. Щодо штрафу, то його розмір чітко встановлений договором, а тому його нарахування не викликає сумнівів у суду і він підлягає стягненню з відповідача.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.
Платіжне доручення від 03.08.2018 року підтверджує те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп., тому судовий збір підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 550, 625 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 280, 282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА