Номер провадження 2/754/692/18
Справа №754/5357/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

29 листопада 2018 року Деснянський районний суд м. Києва, у складі :

головуючої - судді Таран Н.Г.

за участю секретаря - Ковтуненка В.В.,

без участі сторін

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на те, що у грудні 2016 року нею за допомогою сервісу інтернет-банкінгу «Приват24» ПАТ КБ «ПриватБанк» зі свого карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер банківської картки: НОМЕР_3) було помилково перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер банківської картки: НОМЕР_4) грошову суму у загальному розмірі 18700,00 грн. Дані перерахунки були здійснені позивачем помилково, без будь-якої правової підстави, вона не мала із відповідачем будь-яких домовленостей про перерахування грошових коштів. Між нею та відповідачем немає родинних відносин, ділових стосунків чи інших зобов'язань, а тому дані кошти не могли бути перераховані відповідачу як подарунок, позика, доплата за послуги чи товар. Дізнавшись про помилковий переказ коштів, позивач звернулася до працівника-консультанта ПАТ КБ «ПриватБанк» і той повідомив позивачу анкетні дані та ідентифікаційний номер особи, на чий рахунок було помилково перераховано вказані кошти, а саме відповідача. 09.02.2017 року позивач направила на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення (поштове відправлення № 343) письмову вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів. Відповідач отримала вищезазначену письмову вимогу 15.02.2017 року, проте станом на сьогодні вищезазначені помилково перераховані грошові кошти відповідач позивачу не повернула, а вищезазначена письмова вимога абсолютно проігнорована з боку відповідача. У зв'язку з вищевикладеним позивач просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 18700,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір за подачу даної позовної заяви у розмірі 640,00 грн.

Ухвалою від 11.05.2017 року відкрито провадження за вищевказаною позовною заявою та призначено справу до розгляду.

На підставі норми пункту 9 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15 грудня 2017 року), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, від представника позивача надійшла до суду заява від 29.11.2018 року про можливість розгляду справи у його відсутність, крім того останній не заперечував проти заочного рішення.

Поштова кореспонденція направлялась на адресу відповідача, згідно даних Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві від 04.05.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, однак поштова кореспонденція була повернута до суду з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання». Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення.

Станом на 28.11.2018 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно закріплених положень у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, як визначено положеннями частини першої статті 13 ЦПК України.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності.

Згідно з приписами частини першої, другої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, встановлені письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини другої ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України.

Судом встановлено, що 06.12.2016 року ОСОБА_1 за допомогою сервісу інтернет-банкінгу «Приват24» ПАТ КБ «ПриватБанк» зі свого карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер банківської картки: НОМЕР_3) було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер банківської картки: НОМЕР_4) грошові коти в сумі 4750,00 грн.

Також, 07.12.2016 року ОСОБА_1 за допомогою сервісу інтернет-банкінгу «Приват24» ПАТ КБ «ПриватБанк» зі свого карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер банківської картки: НОМЕР_3) було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер банківської картки: НОМЕР_4) грошові коти в сумі 4750,00 грн.

Крім того, 15.12.2016 року ОСОБА_1 за допомогою сервісу інтернет-банкінгу «Приват24» ПАТ КБ «ПриватБанк» зі свого карткового рахунку, відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер банківської картки: НОМЕР_3) було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер банківської картки: НОМЕР_4) грошові коти в сумі 9200,00 грн.

Відповідно до наданих позивачем копій квитанцій від 06.12.2016 року, 07.12.2016 року та 15.12.2016 року отримувачем зазначених коштів є ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1 якій належить банківський рахунок НОМЕР_4, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк», на який було здійснено переказ вищезазначених грошових коштів.

Після здійснення наведених банківських операцій позивачем виявлено, що грошові кошти були перераховані на картковий рахунок відповідача помилково, без будь-якої правової підстави, що призвело до безпідставного отримання відповідачем грошових коштів в загальному розмірі 18700,00 грн.

Позивачем цінним листом з описом вкладення було направлено відповідачу вимогу про повернення безпідставно набутих грошових коштів, в якій останній запропоновано здійснити відповідні дії стосовно повернення коштів. Разом з тим, безпідставно отримані кошти відповідачем за власної ініціативи або на вимогу позивача на даний час не повернуто, відповіді на лист не надано.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Частиною 1 статті 177 Цивільного кодексу України встановлено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до пункту 2.2. розділу 2 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного Банку України від 01 червня 2011 року №174, банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб для зарахування на власні поточні рахунки, від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки, а також від юридичних та фізичних осіб - на рахунки банку (філії, відділення), у тому числі на погашення кредиту, інших юридичних або фізичних осіб, які відкриті в цьому самому банку або в іншому банку, та переказ без відкриття рахунку.

Судом встановлено, що між сторонами спору не існує жодних правовідносин, у відповідача відсутні правові підстави для отримання грошових коштів позивача.

Згідно пункту 1.24 статті Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

При цьому помилковим переказом є рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

У відповідності до пункту 1.23 статті Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» отримувачем є особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Разом з тим, неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або яка зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, зобов'язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України).

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, що правові підстави отримання відповідачем грошових коштів від позивача відсутні та на момент звернення позивача до суду кошти належному власнику не повернуто, наявні підстави для судового захисту порушеного права позивача шляхом стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 18700,00 грн., які було отримано останньою без достатньої правової підстави.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до положеньст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-81, 206, 241, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 18700,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н.Г. Таран