АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3223/18 Справа № 188/167/18 Головуючий у 1 й інстанції - Місюра К. В. Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року

у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. В заяві посилалась на те,що батько доньки матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Просила суд видати судовий наказ, яким стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу),але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про видачу судового наказу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність відомостей про паспортні дані боржника не є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга щодо відмови у видачі судового наказу розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу про відмову в видачі судового наказу підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, оскільки не містить серію та номер паспорта боржника.

Як вбачається з п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Заявником у заяві про видачу судового наказу зазначено, що інформація щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника їй невідома,а не зазначення ОСОБА_2 паспортних даних боржника не може бути підставою для відмови в видачі судового наказу.

Крім того,порядком надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників і стягувачів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України та Державної податкової служби України від 26.02.2013 № 30/44, передбачено надання Міндоходів судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків, зареєстрованих у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків,отже у разі необхідності суд першої інстанції не позбавлений можливості зробити відповідний запит.

Аналіз зазначених вище дій суду свідчить про те, що надто суворе дотримання судом правил процесуального законодавства в даному випадку суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично позбавило ОСОБА_2 можливості реалізувати своє право на стягнення аліментів у безспірному порядку шляхом видачі наказу про стягнення аліментів, що свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374,379,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко