ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 619/3637/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.18 року. Суддя Золочівського районного суду Харківської області Шабас О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1, подану через свого представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відносно ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду, через свого представника ОСОБА_2 з заявою про забезпечення позову. Зокрема, просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.06.2017 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 за реєстровим №1092, або інше майно ОСОБА_3 в кількості достатній для належного забезпечення позовної заяви.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що одночасно з заявою про забезпечення позову ним подано позов до ОСОБА_3 про стягнення суми, просив стягнути з останньої 26300 гривень, що складається із завдатку у розмірі 13150 грн та 13150 штрафу, стягнути понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.07.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір, що нотаріально посвідчено. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, сторони зобовязались в майбутньому, не пізніше 04.08.2018 року, укласти основний договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_3 буде продавцем, а ОСОБА_1 - покупцем. Згідно п. 1.2 предметом майбутнього договору купівлі-продажу повинна була стати квартира, що розташована за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Пушкіна, б. 2, кв. 34 - що належить відповідачу на праві приватної власності. Для підготовки документів, необхідних для укладення основного договору, ОСОБА_1 передав відповідачу грошову суму в розмірі 13150, 00 (тринадцять тисяч сто пятдесят) грн., що еквівалентна 500,00 (пятсот) доларів США. 03.08.2018 року між ОСОБА_1 і відповідачем було укладено договір про внесення змін до вищезазначеного попереднього договору, дату укладення основного договору, було змінено до 19.08.2018 року. Сторони домовились, що 18.08.2018 року зявитися до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 для укладення основного договору купівлі-продажу квартири. Однак 18.08.2018 року, лише ОСОБА_1 прибув до приватного нотаріуса для укладення основного договору, але відповідач до нотаріуса не зявилася. На теперішній час основний договір не укладено, а відповідач ухиляється від повернення грошових коштів. Крім того, п. 2.6 попереднього договору від 05.07.2018 року було передбачено, що у випадку невиконання зобовязань, передбачених попереднім договором Стороною 1, тобто відповідачем, остання зобовязана сплатити ОСОБА_1 штраф в розмірі 13 150, 00 грн. (тринадцять тисяч сто пятдесят гривень, 00 копійок), що еквівалентна 500,00 (пятсот) доларів США згідно з курсом комерційних банків на момент укладення цього договору, а також повернути грошову суму у розмірі 13 150, 00 грн. (тринадцять тисяч сто пятдесят гривень, 00 копійок), що еквівалентна 500,00 (пятсот) доларів США згідно з курсом комерційних банків на момент укладення договору. В даний час позивачу стало відомо, про наявність боргових зобовязань відповідача, про накладення арешту в тому числі на вказану квартиру, інше її майно. Надано документи про передачу відповідачем вказаної квартири в іпотеку, як забезпечення основного зобовязання перед іншими особами.

Заявник просив забезпечити позов, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка згідно умов попереднього договору мала б бути продана ОСОБА_1

Вирішуючи питання про забезпечення позову слід виходити з наступного.

Стаття 149 ЦПК України передбачає підстави для забезпечення позову. Так, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст. 150 цього ж кодексу, позов забезпечується, в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З доданої до заяви про забезпечення позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №141005898 від 10.10.2018 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 перебуває у власності ОСОБА_3 та передана у іпотеку в забезпечення основного зобовязання перед ОСОБА_5 на суму 164450 гривень.

Таким чином, враховуючи наведені положення закону, приймаючи рішення про забезпечення позову, суддя в першу чергу має виходити із співмірності заявлених позовних вимог із вимогами та видом заходів забезпечення позову, які просить вжити сторона.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про стягнення із ОСОБА_3 завдатку та штрафу на загальну суму 26300 гривень, судових витрат на суму 2614,4 гривень. Інших вимог не заявлено. Саме із цією позовною заявою заявник повязує свої вимоги про забезпечення позову та на виконання можливого майбутнього рішення по цій справі вони заявлені.

Відтак, аналізуючи надані докази в обґрунтування вимог про забезпечення позову, суд доходить висновку про очевидну неспівмірність позовних вимог про стягнення 26300 гривень із обраним видом забезпечення позову арештом квартири, вартість якої є в кілька раз більшою суми позовних вимог, яка більш того передана в іпотеку, на забезпечення іншого зобовязання. Доказів наявності іншого майна, співмірного із сумою позовних вимог заявником не надано.

За таких обставин підстави для задоволення заяви про забезпечення позову у обраний спосіб - відсутні. Водночас позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з вимогами про забезпечення позову, вказавши підстави такого забезпечення та обравши співмірний захід забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-159, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, поданої через представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відносно ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала відповідно до положень ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О. С.Шабас