Справа № 467/960/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі,-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню доньку ОСОБА_4 Наразі дитина проживає разом з нею і знаходяться на її утриманні, у той час як відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення нею повноліття.

Провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2018 року, розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про продовження процесуального строку для подання зустрічного позову, повернуто йому зустрічний позов до ОСОБА_3 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належно, причин своєї неявки не повідомила, будь-яких заяв до суду не направляла.

Та за умови представництва інтересів позивача адвокатом на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 014-03-00398 від 15 серпня 2018 року, суд не убачає обєктивних перешкод для розгляду справи по суті за відсутності безпосередньо позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилалась на обставини, що викладені у ньому та пояснила суду, що позивач на даний час отримує лише щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн., її батьки померли, а тому їй ніхто не допомагає, що ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід, тому просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він не являється біологічним батьком дитини, яку народила ОСОБА_3 Він був не проти того, щоб його записали батьком дитини, але з позивачем вони припинили проживати ще до народження дитини. Вказав на те, що не може сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, що заявлений позивачем, оскільки не працює та здійснює догляд за батьком, який має ІІІ групу інвалідності у звязку із хворобою серця. Рухомого майна на праві власності не має, а з нерухомого майна має земельну ділянку, яку здає в оренду, за що отримує орендну плату.

В свою чергу, суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створивши учасникам судового процесу всі умови для реалізації ними їхніх прав, виконавши всі необхідні процесуальні дії для повного і обєктивного розгляду справи, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши надані ними докази та оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, керуючись принципом верховенства права, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини, зробивши такі висновки.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 02 березня 2017 року Виконавчим комітетом Покотилівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис № 1 (а.с. 6).

Згідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5, виданого Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області 08 липня 2017 року, слідує, що її матірю є ОСОБА_3, а батьком ОСОБА_2 (а.с. 7).

Як встановлено судом, дитина проживає разом з позивачем (довідка про склад сімї Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області вих. № 1222 від 20.08.2018 року а.с. 5) та знаходиться на її утриманні, згоди на матеріальне утримання дітей між сторонами не досягнуто.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області № 784/05/04 від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_3 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 860,00 грн. (а.с. 26).

В судовому засіданні відповідач заперечував своє біологічне батьківство дитини ОСОБА_5, у той час, як цей факт визнавався позивачем та її представником, однак, на момент реєстрації шлюбу та народження дитини відповідач надав свою згоду на реєстрації себе батьком дитини, достовірно знаючи ці обставини.

Даний факт не оспорювала представник позивача, але вказала на те, що відповідач визнав себе батьком дитини добровільно, а тому має сплачувати аліменти на її утримання, оскільки на даний час записаний, як батько.

Відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Тож, за умови відсутності судового рішення про виключення особи з актового записку, як батька дитини, така особа, за наявності для того законних підстав, зобовязана сплачувати аліменти на утримання дитини, батьком якої вона записана.

Стаття 180 СК України встановлює обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

У той же час, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня встановлено у розмірі 1492 грн., з 01 липня 2018 року 1559 грн., з 01 грудня 2018 року 1626 грн.

Частинами другою та третьою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

За такого, суд, урахувавши стан здоровя і матеріальне становище дитини, стан здоровя відповідача, його матеріальне становище відповідача, як то, відповідач офіційно не працює, рухомого майна на праві власності чи іншому праві користування не має, наявність у нього нерухомого майна присадибної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 30), те, що він доглядає за батьком інвалідом ІІІ групи (а.с. 31-34), вважає, що він має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн. щомісячно.

З огляду на викладене, та зважаючи на те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, врахувавши стан здоровя його батька, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При прийнятті такого рішення суд керується інтересами дитини та, окрім вищенаведених норм права, положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до яких кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, а тому їх слід стягувати з 04 вересня 2018 року, тобто з дня первісного подання позову до суду.

На підставі п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України ухвалює стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

За таких обставин, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 279, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 800 ( вісімсот ) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 00 коп. на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Явіца