Справа № 352/1133/18
Провадження № 22-ц/4808/159/18
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду, ухвалене суддею Хоминець М.М. 05 вересня 2018 року в м. Івано-Франківськ, повний текст якого складено 11 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Згідно абзацу третього пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пункту 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України справу за єдиним унікальним номером 352/1133/18 передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

18 червня 2018 р. ОСОБА_2 подала позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не приймає участі в забезпеченні дитини, жодної допомоги не надає, не цікавиться здоров'ям та вихованням дитини. Матеріальне становище не дозволяє їй забезпечити права дитини на рівні, необхідному для її нормального розвитку, оскільки вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною до трьох років. За таких обставин, враховуючи, що відповідач працює старшим судовим експертом відділу НДКЦ МВС України, просила стягнути з ОСОБА_1 на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Тисменицького районного суду від 05 вересня 2018 року позов задоволено. Суд ухвалив стягувати з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнення аліментів розпочати з 18 червня 2018 року і проводити до досягнення повноліття дитини. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання (а.с.21-24)

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення судом розміру частки заробітку відповідача, що підлягає стягненню за рахунок сплати аліментів ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у посилається на порушення в цій частині норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт посилається на положення ст.180-182 Сімейного кодексу України та зазначає, що суд при визначенні розміру аліментів не врахував той факт, що окрім сина ОСОБА_3, 2016 року народження, у нього на утриманні перебуває малолітня дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, народжена від іншої жінки ОСОБА_6, з якою він тривалий час проживає та перебуває у фактичних шлюбних відносинах, і яка здійснює догляд за дитиною до трьох років та не має інших джерел доходів. З моменту народження доньки ОСОБА_5, з її матір'ю існує домовленість про утримання дитини, хоча жодних письмових договорів про утримання ними не укладено. Крім того з ними проживає і син ОСОБА_6 - ОСОБА_8, 2014 року народження. Про наявність даних обставин ним було повідомлено суд з наданням копій відповідних доказів, однак суд не надав їм належної оцінки чим допустив порушення норм матеріального права та процесуального права.

Апелянт зазначає, що працює старшим судовим експертом в Івано-Франківському НДКЦ МВС України та не відмовляється від утримання сина, однак за умови стягнення з нього ? усіх видів заробітку існує ризик, що його друга дитина може недоотримати того фінансового забезпечення, яке він бажає їй надати та яке належить їй за законом. Вважає, що виходячи з розміру його заробітної плати (що становить в середньому від 11 000 до 12000 грн) визначений розмір аліментів 1/6 частини заробітку (що буде становити від 1800 до 2000 грн) буде співмірним із розміром аліментів на одну дитину, визначеним ст.182 СК України та мінімальним прожитковим мінімумом для дитини до шести років, визначеним Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік».

Тому, зробивши правильний висновок про стягнення аліментів на утримання дитини, розмір яких необхідно визначити в частці за вибором позивача, суд безпідставно не зменшив розмір аліментів, не застосувавши закон, який підлягає застосуванню.

Просив рішення суду скасувати або змінити в частині стягнення аліментів, а саме зменшити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) платника та стягувати з нього аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення апелянта та позивача, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обгрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, у якому батьками дитини зазначені сторони по справі. (а.с.3)

Згідно довідки від 15.06.2018 року, виданої виконавчим комітетом Черніївської сільської ради, на утриманні ОСОБА_2 знаходиться малолітній син ОСОБА_3, проживають за адресою АДРЕСА_1. (а.с.7)

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Івано-Франківській області місцем проживання ОСОБА_1 є с.Іваниківка Богородчанського району Івано-Франківської область з 28.03.2006 року. (а.с.15)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 08.08.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.18)

У день призначеного судового засідання 05 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав суду заяву про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні без його участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, позов визнає. (а.с.16)

Із довідок, виданих виконкомом Богородчанського району від 20.09.2018 року ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_2 в складі сім'ї ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3. Зареєстрований за адресою АДРЕСА_3. (а.с.39-40)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст. 180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.3, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), прийнявши до уваги, що визначений позивачем розмір аліментів у частці заробітку батька, що становить ? частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, буде відповідати як інтересам дитини, так і вимогам чинного законодавства, тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог. При визначення розміру аліментів суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини сторін, а саме перебування дитини на утриманні матері, задовільний стан здоров'я відповідача, матеріальне становище відповідача, який працевлаштований та отримує стабільний дохід, наявність на утриманні платника аліментів малолітньої дитини від іншої жінки.

З таким висновком суду першої інстанції не в повній мірі погоджується апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.18, ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обставини, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України. Ці обставини стосуються як дитини, так і платника аліментів: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини 2 зазначеної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Апеляційним судом встановлено, що заробіток відповідача з 01 січня по 30 вересня 2018 року становить 131 993,16 грн, з яких: за січень 2018р. - 8 036,25 грн, лютий 2018р. - 14 894,58грн, за березень-травень 2018р. - по 13 663,80 грн, за червень 2018р. - 29 563,05 грн, за липень 2018р. - 11 179,70 грн, за серпень і вересень 2018р. - по 13 664,09 грн. (а.с.72)

Встановивши, що відповідач працює, має регулярний дохід, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення способу стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання дитини у саме у частці від доходу відповідача у справі, оскільки таке волевиявлення позивача мало місце і не може заперечуватись.

Однак вирішуючи спір та визначаючи розмір аліментів у 1/4 частини з усіх видів заробітку, суд першої інстанції не з'ясував і не врахував розмір доходу відповідача, не витребувавши відповідні докази, а також ту обставину, що малолітня дитина - дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка знаходиться у відповідача на утриманні, має вроджену ваду і потребує оперативного лікування, що підтверджується відповідною медичною документацією (а.с.72-75). Ця обставина має істотне значення, оскільки обов'язок щодо лікування дитини покладений на відповідача, як на батька дитини, з огляду на обов'язок батьків щодо забезпечення догляду за дитиною, її гармонійного розвитку і піклування про стан здоров'я.

Крім того, вирішуючи даний спір слід враховувати, що позивач по справі не має можливості працювати з поважних причин, так як навчається на денній формі навчання за контрактом (6 курс) у ВНЗУ «Буковинський державний медичний університет» (а.с.63), тому не має можливості утримувати дитину. Усі ці обставини з'ясовані у суді апеляційної інстанції.

При тому суд не враховує як доказ необхідності постійних витрат на підтримання стану здоров'я дитини, на яку стягуються аліменти, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 221/17 (а.с.64), оскільки після проходження курсу стаціонарного лікування сином ОСОБА_3 (з 10 по 24.05.2017р.) минув тривалий час і відомостей суду про необхідність і продовження лікування позивачем не представлено.

Також суд не враховує ту обставину, на яку вказує апелянт, що до складу його сім»ї входить дитина ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_8, матір»ю якого є жінка, з якою він проживає однією сім»єю без реєстрації шлюбу, оскільки у відповідача відсутній обов»язок щодо утримання цієї дитини.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до шести становить з 01 січня 2018 року - 1492 грн, з 01 липня 2018 року - 1559 грн, з 01 грудня 2018 року - 1626 грн.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, апеляційний суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини. Позивач не має самостійного доходу з поважних причин. Відповідач має достатній розмір заробітку (доходу) для такого забезпечення, який в середньому буде дорівнювати 1/5 частині його щомісячного доходу, що узгоджується з положеннями абзацу третього частини другої статті 182 Сімейного Кодексу України.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що він з»явився до суду у день розгляду справи у визначений в ухвалі суду час, але у зв»язку з характером роботи не мав можливості очікувати на судове засідання. Суддею йому було роз»яснено право подати заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням про визнання позову, що ним і було виконано. Така заява міститься у матеріалах справи.

Оскільки судом не було роз»яснено відповідачу наслідки неподання доказів і судом неповно були з»ясовані обставини справи, у зв»язку з чим апеляційним судом приймалися додаткові докази, тому колегія суддів вважає ці доводи апелянта обґрунтованими.

Враховуючи викладене, беручи до уваги інтереси дитини та сторін, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу частково та змінити рішення суду в частині стягнення частки аліментів з 1/4 на 1/5 частину, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Таким чином визначений судом розмір 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків у утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в цілому підлягає зміні, оскільки судом неповно з»ясовано обставини справи, тому рішення слід скасувати в частині задоволення позову у повному обсязі та визначення розміру аліментів і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тисменницького районного суду від 05 вересня 2018 року змінити, скасувавши його в частині задоволення позову у повному обсязі та розміру аліментів, присуджених судом першої інстанції.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_13, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 1/5 (однієї п»ятої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2018 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський