Провадження № 4-с/344/137/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Прокопів С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, зобовязання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (надалі також «Скаржник») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просило визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області; визнати неправомірною і незаконною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.06.2018 року, винесену Івано-Франківським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області; зобовязати державного виконавця та Івано-Франківський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області усунути порушення, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.06.2018 року, відновити виконавче провадження, перевірити відправку виконавчого листа у відділі, зробити запит на пошту для встановлення ким було отримано виконавчий документ, звернутися до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа (в разі його втрати), звернутися до суду з поданням про розшук боржника, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника (зазначити в поданні в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду з наданням доказів).

В поданій до суду скарзі представником ПАТ «Страхова компанія «Країна» заявлено клопотання про розгляд справи без його участі.

Як вбачається зі змісту скарги ПАТ «Страхова компанія «Країна», скаржник покликається на незаконність бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Івано-Франківського міського суду у справі №344/14328/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Країна» 30 691,58 грн. та 306,92 грн., невжиття ним всіх передбачених законом заходів щодо виконання судового рішення, що, в свою чергу, за висновком скаржника, свідчить про незаконність постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.06.2018 року, винесеної Івано-Франківським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, на адресу суду направив копії матеріалів виконавчого провадження.

Боржник у виконавчому провадженні до суду не зявився, про причини неявки не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в скарзі доводи скаржника, матеріали виконавчого провадження, Судом встановлено наступне.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.11.2015 року у справі № 344/14328/15, яке набрало законної сили 24.12.2015 року, позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна», Код МФО 380838, р/р 9867 ПАТ КБ «Правекс-Банк» в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 30 691 (тридцять тисяч шістсот девяносто одну) гривню 58 копійок та 306 гривень 92 копійки витрат по оплаті судового збору.

26 січня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області по вищевказаній цивільній справі видано виконавчий лист.

Відповідно до частин 1,2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 5 статті 124 і частини 3 статті 129 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України, а обовязковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обовязковість судових рішень гарантується згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до цього принципу постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, є обовязковими для всіх субєктів правовідносин, яких у той чи інший спосіб стосується судове рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час звернення стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа).

10 лютого 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.11.2015 року у справі № 344/14328/15.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній станом на час відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;

надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання;

заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;

12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній

основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній станом на час відкриття виконавчого провадження) заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в процесі здійснення виконавчого провадження ВП №50101139 державним виконавцем з метою виконання рішення суду було здійснено наступні дії:

сформовано інформаційні довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого ман в порядку доступу державних виконавців;

здійснено запити до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України щодо надання інформації про доходи боржника, перебування на пенсійному забезпечення та наявність відкритих рахунків у банківських установах;

здійснено запити до Головного управління держгеокадастру, Головного управління Держпраці, Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області щодо наявності зареєстрованих машин, механізмів, устаткування, великовантажних автомобілів та інших транспортних засобів, наявність права власності на землю, права постійного користування землею, договорів оренди землі з фізичними особами.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби та Пенсійного фонду України боржник боржник не працевлаштований, пенсії не отримує, відкритих рахунків в банківських установах не має.

Зі змісту інформаційні довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Згідно відповіді відділу Держгеокадастру у м. Івано-франківську земельні ділянки за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді Територіального сервісного центру 2641 транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Відповідно до відповіді Управління Держпраці в Івано-Франківській області великотонажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 документований паспортом громадянина ОСОБА_2 для виїзду за кордон терміном до 20.06.2021 року.

17 лютого 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

06.05.2016 року та 20.06.2018 року при виході за адресою проживання боржника, вказаною у заяві про відкриття виконавчого провадження, встановлено, що в боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення, що підтверджується складеним державним виконавцем актом.

Крім того, як встановлено Судом, в ході виконавчого провадження державний виконавець звертався до Івано-Фракнівського міського суду Івано-Франківської області із поданням про обмеження боржника у прав виїзду за межі України, за результатами розгляду якого ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2017 року в задоволенні такого подання було відмовлено.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу визначено статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» (чинний станом на час винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу).

Так, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ВП №50101139 від 23.06.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу повернуто стягувачу виконавчий лист №344/14328/2015 від 26.01.2016 року.

Як випливає зі змісту вищевказаної постанови, підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві став висновок державного виконавця про те, що в ході проведення виконавчих дій майна та коштів боржника, на які можна звернути стягнення, не виявлено.

Стягувач у вищевказаних виконавчих провадженнях ПАТ «Страхова компанія «Країна», вважає вищевказану постанову протиправною, як і покликається на протиправність бездіяльності державного виконавця, яка передувала винесенню даної постанови.

Враховуючи вищезазначене та, зокрема, проаналізувавши надані матеріали виконавчого провадження, Суд приходить до висновку про те, що у процесі здійснення виконавчого провадження ВП №50101139 державним виконавцем здійснено необхідний обсяг виконавчих дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Зокрема, на виконання вимог чинного законодавства про виконавче провадження державним виконавцем здійснено перевірку майнового стану боржника, направлено запити щодо наявності в нього доходів та іншого майна, однак за результатами таких дій майна та інших коштів у боржника не було виявлено.

Суд звертає увагу на те, що повноваження щодо звернення до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, або поданням про розшук боржника, є правом, а не обовязком, державного виконавця, яке реалізується ним на власний розсуд у залежності від конкретних обставин виконавчого провадження, а тому суд не може втручатися у таку дискрецію державного виконавця, оскільки це виходить за межі завдань судового контролю на стадії виконання судових рішень.

Разом з тим, в спірному виконавчому провадженні державний виконавець звертався до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, у чому йому було відмовлено судом.

При цьому, жодних належних доказів, які б спростовували наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №50101139 (спростовували висновок державного виконавця про відсутність у боржника майна та коштів, на які можна звернути стягнення) скаржником Суду не надано, а Судом таких обставин не встановлено.

Щодо посилання скаржника в поданій до суду скарзі на втрату оригіналу виконавчого документа, Суд звертає увагу на те, що порядок видачі дубліката виконавчого документа врегульовано пунктом 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, відповідно до якого у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

За таких обставин Суд не вбачає підстав для зобовязання державного виконавця проводити перевірку факту втрати виконавчого документу та звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документу, оскільки процесуальний закон окремо врегульовує таку процедуру.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про те, що в процесі здійснення виконавчого провадження ВП №50101139 державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України, а тому підстави для визнання неправомірною його бездіяльності, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязання провести виконавчі дії відсутні.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.259, 447-453 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, зобовязання вчинити дії, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Домбровська Г.В.