Єдиний унікальний номер 243/5888/18 Номер провадження 22-ц/804/394/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року про забезпечення позову, постановлену судом у складі головуючого судді Кузнецова Р.В. у місті Слов'янську Донецької області у справі номер 243/5888/18 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання вимог законними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області вернувся ОСОБА_1 з позовом до Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання вимог законними, зобов'язання вчинити певні дії.

30 серпня 2018 року ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову, в якій просив зупинити виконавче провадження Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, яке відкрито на підставі наказу Господарського суду Донецької області від 15.09.2010 року №14-95.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Із вказаною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року, ухваливши у відповідній частині нове рішення про зупинення стягнення з ОСОБА_1 боргу на підставі виконавчого документу виконавця Кіровоградського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, відкритого на підставі наказу Господарського суду Донецької області від 15.09.2010 року №14/95, та задовольнити позовну вимогу.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Судом не встановлено, чи є ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», що знаходиться за адресою: м. Слов'янськ, вул. Пушкінська, 2, код 24, правонаступником ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» Закритого товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», що знаходиться за адресою: м. Слов'янськ, вул. Золочевського, 1.

Судом неправильно визначено ч. 4 ст. 150 ЦПК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства» через неправильність встановлених обставин, що мають значення для справи.

Судом не прийнято до уваги, що боржником оскаржується виконавчий документ у судовому порядку.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 56).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 27.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Санаторно- курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про визнання вимог законними, зобов'язання вчинити певні дії (а.с. 1-2). 30 серпня 2018 року ним подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, яке відкрито на підставі наказу Господарського суду Донецької області від 15.09.2010 року №14-95 та вимоги №Ф-342 від 21.12.2016 року Кропивницького УПФУ, посилаючись, що торги призначені на 03.09.2018 року (а.с. 3).

З постанови від 16.12.2010 року ВП №23406388 вбачається, що державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі наказу №14/95 від 15.09.2010 року Господарського суду Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» борг в розмірі 288253,32 грн. Цей наказ про примусове виконання рішення суду винесений відповідно до рішення Господарського суду Донецької області від 3 червня 2010 року, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду 10 серпня 2010 року (а.с. 9, 10-14, 15- 19,25-26). Постановою Вищого господарського суду України від 2 листопада 2010 року рішення Господарського суду Донецької області від 3 червня 2010 року та постанову Донецького апеляційного господарського суду 10 серпня 2010 року також залишено без змін (а.с. 21-24).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості поданої заяви.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та нормам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання вимог законними, зобов'язання вчинити певні дії, а саме: визнати законними вимоги ОСОБА_1 щодо повернення обладнання та зобов'язати відповідача погасити борг призначений вимогою виконавця за рахунок суми неповернутого обладнання постачальнику. 30 серпня 2018 року ним подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження Кіровоградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, яке відкрито на підставі наказу Господарського суду Донецької області від 15.09.2010 року №14-95 та вимоги №Ф-342 від 21.12.2016 року Кропивницького УПФУ, посилаючись, що торги призначені на 03.09.2018 року. Рішення Господарського суду Донецької області від 15.09.2010 року №14/95, не скасовано, набрало законної сили.

Тобто, позивач просить забезпечити поданий позов саме зупиненням виконання рішення за наказом про примусове виконання рішення суду, ухваленого господарським судом.

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано будь-яких доказів того, що ним оскаржується виконавчий документ в судовому порядку в цивільній справі.

Крім того, відповідно до ст. 1 ЦПК України, Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Отже, компетенція судів загальної юрисдикції не розповсюджується на рішення господарських судів та не може вирішувати питання щодо його дії, зокрема зупинення виконання рішення господарського суду за виконавчим провадженням.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо оскарження боржником виконавчого документу у судовому порядку є безпідставними.

Довід апеляційної скарги щодо визначення правонаступництва ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» є також безпідставним, оскільки ухвала про забезпечення позову постановлена судом в межах заявленого позивачем позову до ДП «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт», при цьому ОСОБА_1, зазначивши в позовній заяві адресу місцезнаходження відповідача, не довів, якою підставою він керувався під час написання цієї адреси.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи - відповідача є м. Слов'янськ, вул. Пушкінська, 2 (а.с. 62-68).

Адреси місцезнаходження, зазначеної позивачем, відповідач не має, даних про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа-відповідач також не має.

Довід апеляційної скарги про неправильне застосування процесуального закону та

постанови Пленуму Верховного Суду є необґрунтованим тому, що процесуальний закон та роз'яснення Пленуму, на які посилається суд першої інстанції, визначає вид заходів забезпечення позову та умови такого забезпечення.

Інших доводів апеляційна скарга не містіть.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм процесуального та матеріального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року про забезпечення позову - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року.

Суддя: