Номер провадження 2/754/4241/18
Справа №754/4204/18
07 грудня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
Головуючого - судді Галась І.А.,
при секретарі - Дмитрієвій А.А.
у відсутності сторін
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного Акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_2, 3-тя особа - Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське» про відшкодування матеріальної шкоди,
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
29.11.2016 року о 09 год. 05 хв. ОСОБА_2 по вул. Закревського, 63 в м. Києві, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем. В результаті ДТП були спричиненні механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам.
Автомобіль Mitsubishi Grandis державний номер НОМЕР_3, на момент ДТП було застраховано ОСОБА_5 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (RZ.010164).
Таким чином, сума регресної вимоги до Відповідача становить 4200,00 грн.
Зазначено, що з метою відшкодування шкоди, завданої Відповідачем, на виконання зобов'язань по полісу № АК/0260529 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СТ -ЛЛІЧІВСЬКЕ» Позивачем було вжито наступні заходи досудового врегулювання спору: ТОВ «Бізнес Ассіст» було направлено регресну вимогу вих. № 1064-05/17 від 18.05.2017 року на суму 4200,00 грн. в ПрАТ «СТ «ІЛЛІЧІВСЬКЕ, однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було.
ТОВ «Бізнес Ассіст» було направлено регресну вимогу вих. № 1065-05/17 від 18.05.2017 року на суму 4200,00 грн. на ім'я ОСОБА_2, однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПП СК «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 4 200 грн. та судові витрати в розмірі 1 762 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.
Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.57).
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Відповідач у відповідності до ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Поштова кореспонденція, надіслана відповідачу в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - «за закінченням встановленого строку зберігання».
Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.
Третя особа - Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське» у відповідності до ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України подано не було.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 284 ЦПК України, з наступних підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
Як встановлено судом та вбачається з письмових матеріалів справи, 29.11.2016 року о 09:05год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 д/з НОМЕР_1 по вул. Закревського, 63 в м. Києві, порушив п.10.33 Правил дорожнього руху України, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 (водій ОСОБА_8.), який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340 грн.) в доход держави (а.с.41).
Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП.

Отже, з огляду на викладене вина ОСОБА_2 у скоєній дорожньо транспортній пригоді є доведеною.

Автомобіль Mitsubishi Grandis державний номер НОМЕР_3, на момент ДТП було застраховано ОСОБА_5 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування RZ.010164 від 04.10.2018 року (а.с.24).

29.11.2016 року ОСОБА_7 звернувся до позивача Приватного Акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ України» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО (а.с.33-35).

Згідно розрахунку страхового відшкодування до Страхового акту №UA028/L02/01 від 19-01-2017 р. - розмір страхового відшкодування становить 4 200 грн. (а.с.46).

На підставі калькуляції Evrotax, та згідно з Страховим актом №UA028/L02/01 від 19-01-2017 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатила ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 4200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №289 від 20.01.2017 року (а.с.47).

Згідно Полісу №АК0260529 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент ДТП транспортний засіб Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 д/з НОМЕР_1 застрахований в ПрАТ СТ «Іллічівське». Строк дії з 06.09.2016 року по 05.09.2017 рік (включно) (а.с.48).

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» діє в особі представника ТОВ Бізнес Ассіст» на підставі договору доручення № 1-2014 від 01 липня 2014 року (а.с.21-23).

18.05.2018 року за вих. №1064-05/17 ТОВ «Бізнес Ассіст» звернувся до ПрАТ СТ «Іллічівське» з регресною вимогою на суму 4200,00 грн., однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було (а.с.43).

Крім того, регресну вимогу за вих. № 1065-05/17 від 18.05.2017 року на суму 4200,00 грн. було направлено на ім'я ОСОБА_2, однак погашення вказаної заборгованості також здійснено не було (а.с.44).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

З приписів частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України вбачається, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до підпункту «а» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі ч. 1ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» після сплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у вчиненні ДТП, що стало причиною заподіяння збитків, тобто до відповідача.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у повному обсязі.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.1166,1187,1191 ЦК України,Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 280, 281 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного Акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ України» до ОСОБА_2, 3-тя особа - Приватне акціонерне товариство «СТ «Іллічівське» про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 4 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: