Постанова

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

справа № 454/1690/16

провадження № 61-17018св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича»,

представник позивача - Бурка Валерій Володимирович,

відповідачі: Генеральна прокуратура України, держава Україна в особі Державної казначейської служби України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» - Бурки Валерія Володимировича на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2016 року у складі судді Лувик Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича» (далі - ФГ «Бурки В. В.») подало позовну заяву до Генеральної прокуратури України та держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ФГ «Бурки В. В.» відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивачем, всупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), не надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності дій посадових осіб Генеральної прокуратури України при розгляді його заяви про вчинений злочин від 20 квітня 2013 року та заподіяння йому цими діями чи бездіяльністю моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 листопада 2016 року апеляційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року залишено без руху для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для сплати судового збору за подання скарги.

16 грудня 2016 року ухвалою апеляційного суду Львівської області в задоволенні клопотання ФГ «Бурки В. В.» про продовження строку виконання ухвали апеляційного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року відмовлено. Апеляційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року визнано неподаною і повернуто.

У січні 2017 року ФГ «Бурки В. В.» подало касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2016 року.

У касаційній скарзі ФГ «Бурки В. В.», в інтересах якого діє його представник - Бурка В. В., просить судове рішення апеляційної інстанції від 16 грудня 2016 року скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що враховуючи характер спору, при поданні апеляційної скарги, судовий збір не сплачується, на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги).

22 лютого 2017 року Генеральна прокуратура України подала заперечення (відзив) на касаційну скаргу.

Подані прокуратурою заперечення (відзив) на касаційну скаргу ФГ «Бурки В. В.» обґрунтовано тим, що пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» стосується виключно подання позовної заяви та така норма не стосується подання позивачем апеляційних скарг на судові рішення. Доказів щодо звільнення від сплати судового збору апелянтом не надано.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач недоліки апеляційної скарги в зазначений час не усунув, а саме не сплатив судовий збір за подання скарги та не подав доказів про звільнення від сплати судового збору.

Однак з такими висновками погодитись не можна.

Згідно з положеннями пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Із урахуванням системного аналізу цієї норми закону призначення судових витрат, а також змісту положення частини першої статті 3 цього закону й встановлення законодавцем ставок судового збору за скарги при перегляді судових рішень у відсотках збору, що підлягає сплаті за подання позову (стаття 4), то зазначене слід розуміти так, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при поданні окремих позовів, та певні категорії осіб незалежно від категорії позову звільняються не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України.

У даній справі при зверненні до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди за рахунок держави позивач був звільнений від оплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

У зв'язку з наведеним висновки апеляційного суду щодо визнання апеляційної скарги неподаною з підстав несплати судового збору є необґрунтованими.

Оскільки оскаржувану ухвалу постановлено із порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ФГ «Бурки В. В.» - Бурки В. В. на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року.

Апеляційний суд у порушенням норм процесуального права не взяв до уваги пояснення, вказані в апеляційній скарзі, внаслідок чого позбавив представника ФГ «Бурки В. В.» - Бурку В. В. права на апеляційне оскарження судового рішення, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

З огляду на викладене оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідно до вимог частини четвертої статті 406 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ФГ «Бурки В. В.» - Бурки В. В. на новий розгляд до цього суду.

Керуючись статтями 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» - Бурки Валерія Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 грудня 2016 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило