ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1365/18 Справа № 202/2761/17 Суддя у 1-й інстанції - Мороз В.П. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК"

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання умов договору позики та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання умов договору позики та зобов'язання вчинити дії.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання умов договору позики та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково.

Скасовано реєстраційний запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (заборона на нерухоме майно, № 6791078 від 14.03.2008 року, заборона № 1589) про обтяження предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 в інтересах Відкритого акціонерного товариства «СЕБ Банк», що в подальшому був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Фідобанк».

Скасовано реєстраційний запис в Державному реєстрі іпотек (№ 11195371 від 23.05.2011 року) про обтяження предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 в інтересах Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк».

Визнано право власності за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство "ФІДОБАНК" просить скасувати заочне рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2017 року і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання умов договору позики та зобов'язання вчинити дії відмовити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" на заочне рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 травня 2017 року просить залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" на заочне рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 травня 2017 року по справі № 202/2761/17 без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 березня 2006 року, між ОСОБА_1, як позикодавцем, та ОСОБА_2, як позичальником, було укладено у простій письмовій формі договір позики грошових коштів у розмірі 100 000, 00 доларів США, що еквівалентно 505 000, 00 гривень за офіційним курсом НБУ на день укладення договору позики, строком до 07.03.2016 року, на підтвердження чого ОСОБА_1 надав підписаний сторонами договір позики та акт приймання - передачі грошових коштів від 07.03.2006 року.

Пунктом 1.2 Договору позики передбачено, що засобом забезпечення належного виконання грошового зобов'язання є застава майна, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме квартира АДРЕСА_1, яку Позичальник зобов'язалась передати в іпотеку Позивачу, після отримання для цього необхідних документів.

07 березня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір застави майна в простій письмовій формі з фіксацією відповідного зобов'язання укласти договір іпотеки нерухомого майна в нотаріальному порядку.

Згідно п.1.1 Договору застави ОСОБА_2 в забезпечення грошового зобов'язання по поверненню суми позики, процентів за користування позикою та штрафних санкцій у разі порушення умов договору, передала ОСОБА_1 у заставу належний їй на праві власності об'єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 яка належить їй на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_2, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) 01 червня 2005 року. Свідоцтво видано на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 19.05.2005 року № 893-С/КІ та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 07 червня 2005 року у реєстрову книгу № 418-239 за реєстровим № 44390.

Відповідно до п. 2.2 договору позики від 07.03.2006 року, сторони визначили, що відповідач (позичальник) зобов'язаний здійснювати сплату процентів за користування позиковими коштами у розмірі 10 % річних від суми основного зобов'язання за кожні 12 календарних місяців користування позикою, які обраховуються від дня підписання договору позики і коригуються щорічно в залежності від виконання грошового зобов'язання або часткового повернення позикових коштів.

Відповідно до п. 4.4 договору позики місцем виконання грошового зобов'язання Сторони визначили місце проживання позикодавця та передачі грошових коштів, а саме місто Дніпропетровськ, вулиця Бердянська, 7.

Пунктом 7.4. договору позики від 07 березня 2006 року та п. 1.1 договору застави від 07.03.2006 року, позичальник зобов'язана повернути грошові кошти та нараховані проценти за користування позикою в повному обсязі в строк до 07 березня 2016 року. У випадку порушення свого зобов'язання, Сторони домовились, здійснити погашення грошових вимог шляхом передачі у власність позикодавця предмету застави.

Відповідно до додаткової угоди до договору позики від 08.02.2016 року, Сторони встановили, що загальна сума грошового зобов'язання відповідача становить 200 000, 00 (двісті тисяч) доларів США, що еквівалентно 5 370 000, 00 гривень за офіційним курсом НБУ на день укладення додаткової угоди, та встановили строк повернення суми позики та нарахованих процентів 07.03.2016 року.

Також як вбачається з матеріалів справи, предмет застави, а саме квартира АДРЕСА_1, яка належить відповідачеві на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_2, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради (КМДА) 01 червня 2005 року, була передана ОСОБА_2 в іпотеку 14.03.2008 року Відкритому акціонерному товариству «СЕБ Банк» (правонаступник ПАТ «Фідобанк») в забезпечення виконання зобов'язання свого чоловіка ОСОБА_3, строком до 14.03.2015 року.

В подальшому договором про внесення змін та доповнень № 3 до договору іпотеки від 23.05.2011 року строк забезпечення зобов'язання було змінено до 13.03.2014 року, підтвердженням цього є наявні в матеріалах справи копія договору іпотеки від 14.03.2008 року та договору про внесення змін та доповнень № 3 до договору іпотеки від 23.05.2011 року.

За весь період часу ПАТ «Фідобанк» вимог щодо предмету іпотеки або звернення стягнення на предмет іпотеки, не заявляв.

Звернення до представників ПАТ «Фідобанк» є неможливим у зв'язку з перебуванням юридичної особи в стані ліквідації, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач позбавлений можливості іншим способом захистити свої права, як Позикодавця та Заставодержателя, оскільки державна реєстраційна служба України не може вчинити реєстраційні дії щодо вилучення відомостей щодо обтяження об'єкту нерухомості в інтересах ПАТ «СЕБ Банк» (в подальшому перейменований ПАТ «Фідобанк») та внести відомості щодо прав позивача на предмет застави.

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

14 березня 2008 року між ВАТ «СЕБ Банк» (правонаступник ПАТ «ФІДОБАНК») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1100, згідно умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 485 000,00 доларів США на строк до 14 березня 2015 року, плаваюча ставка розраховується як сума значення Libor та фіксованого відсотку, яка складає 8,5%.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. і зареєстрований в реєстрі за №1588, накладено заборону за №1589.

Відповідно до умов договору іпотеки іпотекодавець передав в іпотеку з найвищим пріоритетом належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Право власності на квартиру підтверджується Свідоцтвом про право власності серії ЯЯЯ №23802, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчим органом Київської міської ради 01 червня 2005 року. Свідоцтво видане на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 19 травня 2005 року №893-С/КІ, та зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 07 червня 2005 року у реєстрову книгу №418-239 за реєстровим №44390, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки.

Згідно п.5.1. договору іпотеки Іпотекодавець заявляє, що на момент укладення цього Договору Предмет іпотеки є вільним від будь-яких обтяжень (попередніх іпотек, арештів, тощо). Обтяжень під забороною, арештом в податковій заставі чи іншим обтяженням не перебуває, судового спору щодо нього не ведеться, не є внеском до статутного фонду, не є інвестицією. Іпотекодавець також засвідчує, що інші особи (включаючи, але не обмежуючись, неповнолітні особи) не мають права володіння чи користування, а також інших повноважень щодо Предмета іпотеки, а також інших повноважень щодо Предмета іпотеки, а також, відсутні будь-які представники, що уповноважені вчиняти юридично значимі дії стосовно Предмета іпотеки.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Взаємні права і обов'язки Іпотекодавця та Іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки, набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається з довідки про стан погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №1100, основне зобов'язання останнього не припинилося, а тому договір іпотеки є чинним.

Тому, у зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань ОСОБА_3, 30 серпня 2016 року Банк звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 71).

Отже, на момент подачі позовної заяви ОСОБА_1, а саме на 21 квітня 2017 року, Банк виступав іпотекодержателем майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_2

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону; у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати додаткового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

З 18 липня 2016 року ПУАТ "ФІДОБАНК" перебуває на стадії ліквідації, процедура ліквідації не завершена (а.с. 83-87).

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ "ФІДОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПУАТ "ФІДОБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно ст. 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців. У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Крім того, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 березня 2006 року договір застави №б/н на майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 в простій формі, нотаріально не посвідчений.

Відповідно до ст. 577 ЦК України, нотаріальне посвідчення договору застави є обов'язковим тоді коли предметом застави є нерухоме майно.

Статтями 13 та 16 Закону України "Про заставу" передбачено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про заставу", недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Відповідно до роз'яснення, що міститься в постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 року, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

А тому, договір застави №б/н укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вважається не укладеним, оскільки відсутня державна реєстрація та нотаріальне посвідчення.

Враховуючи зазначене, оскільки договір застави №б/н від 07 березня 2006 року вважається не укладеним, а квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду виступала предметом іпотеки, відповідно до договору іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В., зареєстрований в реєстрі за №1588, Іпотекодержателем з найвищим пріоритетом виступає ПУАТ "ФІДОБАНК", тому у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Окрім того, ПУАТ "ФІДОБАНК" не залучений до участі по справі, а рішенням суду першої інтанціїї порушені його права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" підлягає задоволенню, а заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпроетровська від 10 травня 2017 року скасуванню.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання умов договору позики та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" судові витрати в розмірі 2880,00 грн.

Керуючись ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" - задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпроетровська від 10 травня 2017 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виконання умов договору позики та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "ФІДОБАНК" судові витрати в розмірі 2880,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистуно