Справа № 752/7647/17
Провадження №: 2/752/1013/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Мороз О.С.

за участі представника позивача адвоката ОСОБА_1 представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в особі органу опіки та піклування, третьої особи Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 в квітні 2017 року звернулась до голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

З урахуванням збільшення позовних вимог(а.с.10-15) позивач просить: 1) розірвати шлюб укладений між нею ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 13 липня 2007 року; 2) визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_10, при матері - ОСОБА_3 за місцем її та дітей постійної реєстрації; 3) стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця сел.Савинці, Харківської області, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття, з їх наступною індексацією відповідно до закону; 4) стягнути з відповідача судові витрати понесені нею по справі.

На мотивування позовних вимог позивач вказує що 13 липня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У неї це другий шлюб, від першого шлюбу вона має дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 яку у 2012 році, за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва, відповідач ОСОБА_4 удочерив. ІНФОРМАЦІЯ_11 року у неї з відповідачем народилася спільна дитина, син ОСОБА_9.

Діти зареєстровані в її квартирі яка належить їй на праві власності ще до шлюбу.

Протягом тривалого часу між нею та відповідачем неодноразово виникали сімейні негаразди так як відповідач вживав спиртни напої та влаштував сварки та скандали, ображав її нецензурною лайкою, допускав фізичне насильство.Все це відбувалось в присутності дітей, що дуже погано відображалося на їх психоемоційному стані.

В серпні 2016 року між нею та відповідачем, в квартирі за місцем проживання, виникла сварка, під час якої останній, в черговий раз, застосував до неї фізичне насилля. В наслідок дій відповідача їй були спричинені тілесні ушкодження.

З 27 січня 2017 року вони з відповідачем мешкають окремо, не підтримують шлюбних відносин і не ведуть спільне господарство, в них окремий бюджет.

Спільне проживання з відповідачем та збереження сім'ї позивач вважає неможливим.

Відповідач тривалий час офіційно ніде не працює, а маючи у власності легковий автомобіль займається приватними перевезеннями.

Відповідач інколи, дуже нерегулярно, на її неодноразові прохання надає кошти на утримання дітей але їх розмір недостатній для нормального утримання та розвитку дітей.

Враховуючи, що діти повністю знаходяться на моєму утриманні, а її заробітної плати недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання неповнолітніх дітей, що ставить їх в скрутне матеріальне становище позивач просить стягнути з відповідача аліменти ва твердій грошовій сумі, в розмірі 4000 грн. (по 2000 грн. на утримання кожної дитини).

В теперішній час, з ціллю тиску на неї, відповідач почав стверджувати, що забере у мене дітей і буде тримати їх в селі у своїх батьків після чого вона не зможе не тільки їх виховувати, а навіть і побачити.

ОСОБА_10 і ОСОБА_7 з часу народження мешкають при ній і зареєстровані в належній їй квартирі АДРЕСА_1.

В квартирі у дітей є спальні місця, іграшки, місця для занять та гри. Діти відвідують навчальні заклади, так дочка ОСОБА_8 навчається в Гімназії №59 по вулиці Велика Китаївська,85, а син ОСОБА_9 відвідує дитячий дошкільний заклад №725 розташований в міста Києві по вул. Кримська, 1 в місті Києві.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Вона працює, має стабільний дохід і має можливість належним чином доглядати, виховувати та утримувати належним чином неповнолітніх дітей.

Відповідач тривалий час ніде не працює, не має постійного доходу і постійного місця проживання, так як зареєстрований в будинку своєї сестри в селі Савинці, Балаклейського району Харківської області.

Поруч з селом знаходиться велике сховище військового спорядження та боєприпасів в якому на весні 2017 року стався виликій вибух і декілька будівель в селі Савинці було пошкоджено.

На підставі викладеного вважає, що саме виходячи з інтересів дітей є підстави визначити місце їх проживання при матері ОСОБА_3.

Відповідно до принципу ст. 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з матір'ю.

Діти обидва є малолітніми і з точки зору психології між дитиною та її матір'ю в цьому віці існує тісний зв'язок, розірвання якого накладає глибокий слід в майбутньому на психіці та навіть на фізичному розвитку дитини, та й самою природою було закладено спроможність забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини саме в жінці. Будь - яких виняткових обставин, які б свідчили про те, що місце проживання малолітніх дітей разом з матір'ю буде суперечити інтересам дитини немає.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримують з викладених у позовній заяві мотивів.

На додаток до викладеного в позовній заяві позивач ОСОБА_3 пояснила, що відповідач в січні 2017 року взявши на час канікул дітей в село Савинці, Балаклейського району Харківської області, не повернув дітей до м. Київа. На її неодноразові вимоги повернути дітей, повернів лише дочку ОСОБА_8, а сина не повернув та перешкоджає їй навіть спілкуватись з сином.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав лише в частині розірвання шлюбу, пояснивши що причиною для припинення шлюбних стосунків він вважає подружню зраду позивача. Дітей вони фактично поділили з позивачкої, а саме: дочка ОСОБА_8 проживає з позивачкою, а з ним проживає син. З приводу стягнення з нього аліментів заперечує, так як кожен з них утримує по одній дитині. На його думку позивачка вихованням сина не займалась, тому сину краще проживати з ним, а у вихованні дитини на час його відїздів з постійного місця мешкання йому допомогають його мати та доросла сестра.

Представник позивача підтримує позицію відповідача.

Третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрації в особі органу опіки та піклування повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, від неї надійшов відповідний висновок по справі та заява про розгляд справи бе участі її представника(а.с.105-107)

Третя особа Балаклійська районна державна адміністрації Харківської області повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, від неї надійшов відповідний висновок по справі та заява про розгляд справи бе участі її представника(а.с.80-81,101-102).

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача. Представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей такими, що підлягають задоволенню, а позовні вимоги у частині стягнення аліментів такими що підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 липня 2007 року. Мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_11 року. Діти зареєстровані в квартирі позивачки яка належить їй на праві власності ще до шлюбу.

З 27 січня 2017 року вони сторони мешкають окремо, не підтримують шлюбних відносин і не ведуть спільне господарство, в них окремий бюджет. Примирення між сторонами неможливе, ніхто з них зберегати шлюб не хоче. У зв.язку з цим суд вважає недоцільним надання сторонам часу на примирення.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 СК України, маги, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ч. 2 ст. 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1, ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківськихобов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд приймає до уваги що діти, ОСОБА_10 та ОСОБА_7, з часу народження мешкали в місті Києві. У них є визначене місце проживання( двокімнатна ізольована квартира з усіма зручностями) , вони відвідують в місті Києві дитячі навчально-виховні заклади.

Позивач має стабільний дохід та можливість належним чином доглядати, виховувати та утримувати належним чином неповнолітніх дітей.

Відповідач зареєстрований в будинку своєї сестри в селі Савинці, Балаклейського району Харківської області.

Виходячи з інтересів дітей є підстави визначити місце їх проживання з матір'ю - позивачем ОСОБА_3.

У висновках третьої особи Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в особі органу опіки та піклування, та третьої особи Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, останні, вивчивши умови проживання та розвитку дітей дійшли такогож висновку.

Відповідно до принципу ст. 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з матір'ю.

Суд також враховує, що діти є малолітніми і з точки зору психології між дитиною та її матір'ю в цьому віці існує тісний зв'язок, розірвання якого накладає глибокий слід в майбутньому на психіці та навіть на фізичному розвитку дитини, та у такому віці дітей спроможність забезпечення необхідних умов побуту, виховання, розвитку дитини з урахуванням конкретних обставин справи саме в жінці. Будь - яких виняткових обставин, які б свідчили про те, що місце проживання малолітніх дітей разом з матір'ю буде суперечити інтересам дитини судом не було встановлено.

Позивачка позитивно характеризується, працює, має самостійний дохід, проживає в двокімнатній квартирі, піклується про своїх дітей, створює для дітей сприятливі для їх здоров'я та розвитку умови. З урахуванням всіх обставин справи та в інтересах дітей суд вважає, що місце проживання дітей сторін у справі треба визначити з матір?ю - позивачкою по справі.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, вразі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей, той з подружжя, з ким вони проживають, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Стан здоров'я відповідача та відсутність інших зобов'язань зі сплати аліментів дозволяють йому сплачувати аліменти на дітей.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду, аліменти на утримання дітей можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі.

У ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи таки обставини як підтверджені в судовому засіданні обставини отримання відповідачем доходу від неофіційних джерел заробітку, суд вважає що з відповідача необхідно стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі у розмірі по 1600 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи ту обставину що до часу винесення судом рішення кожний з сторін утримував по одній дитині( сина утримував відповідач, а дочку позивачка), а розрахунку різниці у витратах на утримання кожної дитини з відповідними доказами позивачка суду не надала, суд погоджується з позицією представника відповідача адвоката ОСОБА_2, що у такому випадку аліменти не можуть бути стягнути з часу звернення з позовом до суду, а підлягають стягненню з часу постановлення судом рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,12,81,258,263,264,265,273,354, ЦПК України, ст.ст.105, 151,153,160,161,181, 184 СК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (дошлюбне призвище Ласкава), зареєстрований 13.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 406, розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітних дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 з їх матір'ю ОСОБА_3, за місцем її постійної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Савинці Балаклійського району Харківської області, громадянина України, (проживаючого за адресою АДРЕСА_2, і.п.н. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_9, шо мешкає за адресою АДРЕСА_3) аліменти на утримання неповнолітних дітей дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, в твердій грошовій сумі у розмірі по 1600 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.05.2018 року та до досягнення дітьми повноліття, з їх наступною індексацією відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Савинці Балаклійського району Харківської області, громадянина України, (проживаючого за адресою АДРЕСА_2, і.п.н. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_9, шо мешкає за адресою АДРЕСА_3) у відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору 1280 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 10.05.2018 року.

Суддя С.В. Ладиченко