Справа № 466/2582/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Шевченківський районний суд Львівській області

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.,

при секретарі - Коновал О.В., Мисів Б.Я.

з участю : позивача- Полєва А.С.

представника позивача - ОСОБА_1

преставника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові цивільну справу ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та з врахуванням уточнення позовних вимог просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позову посилається на наступне: 14 серпня 2017 року сестрою його бабці - ОСОБА_6 склалал заповіт, згідно якого на випадок смерті, остання заповіла йому, ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності квартиру № 93, що знаходиться в будинку № 3 по вул. Хвильового М. у м. Львові. 03 жовтня 2017 року померла ОСОБА_6. Після смерті останньої він звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 щодо прийняття спадщини за заповітом. За результатами такого звернення було заведено спадкову справу за № 61626470 у Спадковому реєстрі.

Однак, після завершення шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, при зверненні до нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме квартиру № 93 по вул. Хвильового М., З у м. Львові він дізнався про те, що вказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим номером 194.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 до останніх днів свого життя була зареєстрована у спірній квартирі, а саме за адресою: м. Львів, вул. Хвильового М., 3/93, з вересня 2017 року вона проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в своєї рідної сестри (матері ОСОБА_4).

До кінця серпня 2017 року він, його матір та дружина доглядали за ОСОБА_6, однак у зв'язку з тим, що його матір захворіла на рак та потребувала сама допомоги, сестра ОСОБА_6 забрала її до себе в село Жирівку.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 119378753 від 02 квітня 2018 року, Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

Проте, оскільки ОСОБА_6 була похилого віку, хворою, незрячою, самостійно не пересувалась та потребувала постійного догляду, посвідчення такого Договору могло відбутися виключно за адресою останнього місця її проживання, а саме: Львівська область, Пустомитівський район, с. Жирівка, вул. Польова, буд. 13.

Вважає Договір купівлі - продажу квартири від 09 вересня 2017 року, таким, що укладений з порушенням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент посвідчення спірного Договору): «Нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність ВІДПОВІДНИХ нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом,

Відповідно до положень Глави 1 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 (в редакції чинній на момент посвідчення спірного Договору) (надалі - Інструкція): «Нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України „Про нотаріат" (далі - Закон) та іншими актами законодавства України. Нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством. Приватний нотаріус має право мати лише одне приміщення для розміщення робочого місця (контори), яке повинно знаходитись у межах нотаріального округу, в якому здійснюється нотаріальна діяльність».

Статтею 41 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених ст. ст. 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом у межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення державної нотаріальної контори, в якій працює державний нотаріус, або приміщення, яке е робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу.

Однак, всупереч вищенаведеним нормам чинного законодавства України, яке регулює порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ОСОБА_8 приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу було посвідчено спірний Договорів поза межами свого нотаріального округу (Львівська область, Пустомитівський район, село Жирівка, вулиця Польова, будинок 13), що є грубим порушенням вимог щодо його посвідчення, а тому на підставі наведеного, такий договір підлягає визнанню недійсним, у зв'язку з чим він змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Подав відзив на позовну заяву. З долученого до матеріалів справи відзиву, вбачається, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними.

Представник відповідача у судовому засідання відносно задоволення позову заперечив.

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 надала письмові пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, що при посвідченні нею договору купівлі-продажу нею помилково не враховано положення ст. 13-1 Закону України "Про нотаріат " та вчинено нотаріальну дію поза межами Львівського міського нотаріального округу. Розгляд справи просила проводити у її відсутності, при ухваленні рішення покликається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 серпня 2017 року ОСОБА_6 склалал заповіт, згідно якого на випадок смерті, заповіла позивачу ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності квартиру № 93, що знаходиться в будинку № 3 по вул. Хвильового М. у м. Львові.

09 вересня 2017 року ОСОБА_6, уклала договір купівлі-продажу квартири № 93 по вул. Хвильового М., 3 у м. Львові, згідно якого продала зазначену квартиру ОСОБА_4.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 119378753 від 02 квітня 2018 року, Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2017 року, останній був посвідчений, у Львівській область, Пустомитівського району, село Жирівка, вулиця Польова, будинок 13

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.ч.1, 4, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість тощо, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред"явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За позицією Верховного Суду України, викладеною в п.п.5, 26 постанови Пленуму «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за №9 від 06.11.2009 року, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред"являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі в справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року за №3425-ХІІ (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) робоче місце (контора) приватного нотаріуса повинно розташовуватися в межах визначеного для нього нотаріального округу. Вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса встановлюються Міністерством юстиції України.

У реєстраційному посвідченні зазначаються нотаріальний округ та адреса робочого місця (контори) приватного нотаріуса.

Стаття 25 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року за №3425-ХІІ передбачає, що робоче місце (контора) приватного нотаріуса має знаходитись у межах нотаріального округу, в якому приватний нотаріус здійснює нотаріальну діяльність.

Згідно із ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент посвідчення спірного Договору): «Нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність ВІДПОВІДНИХ нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом,

Згідно зі ст. 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: АР Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Під термінами «район» і «район у місті», необхідно розуміти різні за своїм значенням адміністративно-територіальні одиниці в системі адміністративно-територіального устрою України, правовий статус яких повинен визначатися законом (рішення Конституційного Суду України від 13.07.2001 року за №11-рп/2001).

За змістом п.п.10, 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за №20/5(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій,установлених Законом України"Про нотаріат" та іншими актами законодавства України.

Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах території діяльності держнотконтори чи визначеного для приватного нотаріуса нотаріального округу.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи та ін.) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаним приміщенням.

Аналогічні за змістом положення містить ч.2 ст.41 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року за №3425-ХІІ.

Аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нотаріальна діяльність здійснюється нотаріусом в межах свого нотаріального округу та за місцем знаходження приміщення, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. Законодавством заборонено нотаріусу здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу.

Даний висновок співпадає з повідомленням Міністерства юстиції України , за змістом якого нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках передбачених Законом.( а.с 76-78).

Саме до цього також зводяться правові висновки, викладені в постанові колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.02.2013 року (справа № 6-2цс13, головуючий Ярема А.Г.).

Як вже було встановлено у судовому засіданні, договір-купівлі продажу був посвідчений у Львівській область, Пустомитівського району, село Жирівка, вулиця Польова, будинок 13, тобто поза межами діяльності Львівського міського нотаріального округу, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8.

Згідно Свідоцтва про зайняття нотаріальною діяльністю № 5789 від 17.06.2005 р., реєстраційне посвідчення про реєстрацію нотаріальної діяльності № 247 від 19 червня 2007 року, приватний нотаріус ОСОБА_5, здійснює свою діяльність у Львівському міському нотаріальному окрузі.

Посвідчення договору купівлі-продажу поза межами нотаріального округу, через помилкове застосування норм закону було визнано приватним нотаріусом ОСОБА_8, що вбачається з її пояснень на позов долучених до матеріалів справи (а.с.

Крім того, судом в приватного нотаріуса ОСОБА_5, були витребувані документи на підставі яких був посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири. Як вбачається із долучених нотаріусом документів, перед посвідченням оскаржуваного договору нотаріус отримав Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державною реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за адресою знаходження квартири та особою продавця. Із вказаних Інформаційних довідок вбачається, відсутність будь-яких відомостей щодо належності вказаної квартири ОСОБА_6 та, відповідно, відомостей про зареєстроване право власності на спірне майно.

Підпунктом 1.6. пункту І Глави 2 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 (в редакції чинній на момент посвідчення спірного Договору) передбачено, що: «Крім документа, що посвідчує право власності на житловий будинок, квартиру, садибу та інше нерухоме майно, право власності на яке підлягало реєстрації відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, га не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, долучається документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на це майно (крім випадків, коли відомості про державну реєстрацію права власності містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). У разі якщо подані документи не містять усіх передбачених законодавством відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, нотаріус може запитувати від відповідних суб'єктів (органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які видавали такі документи) інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для вчинення нотаріальної дії».

Однак, нотаріусом, всупереч передбаченого порядку незважаючи на те, що право власності на спірне майно не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не було витребувано документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на це майно.

Відтак, враховуючи, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 нотаріальні дії вчинялися поза робочим місцем (на виклику) на території Львівської області, поза межами свого нотаріального округу, та з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України,Законом України "Про нотаріат" суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, , за реєстровим номером 194 .

Скасувати запис про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за реєстраційним номером об"єкта нерухомого майна : 101, номер запису про право власності : 22291150.

Стягнути з ОСОБА_4, 01.06.1974 р. н. сплачену суму судового збору 704 /сімсот чотири/ грн.. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя ОСОБА_10