Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1355/17 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І.В.
Категорія 47 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №280/1355/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Студеницької сільської ради Коростишівського району Житомирської області про часткове скасування рішення та визнання недійсним державного акту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 11 липня 2018 року суддею Щербаченко І.В. у м. Коростишеві, повний текст рішення складено 17 липня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила скасувати п. 6 рішення 29 сесії 5 скликання від 24.11.2009 (далі - рішення) Студеницької сільської ради Коростишівського району Житомирської області (далі - сільська рада) в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 по фактичному користуванню земельною ділянкою площею 0,6632 га, у тому числі 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,4132 га для ведення особистого селянського господарства; визнати недійним державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2

В обґрунтування позову вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.03.2017 вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, яка на час смерті була власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок 0,129 га та 0,451 га. При оформленні спадщини вона (ОСОБА_1) звернулася до підрядної організації для оформлення технічної документації на земельну ділянку. Проте було виявлено, що відповідачем допущено порушення під час оформлення нею у 2009 році документації із землеустрою (затвердженої п. 6 оскаржуваного рішення сільської ради), що призвело до того, що план земельної ділянки останньої (занесений до державного земельного кадастру) частково накладається на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю. Також зазначає, що фактично межі земельних ділянок у процесі виготовлення правовстановлюючих документів не змінювалися.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та постановити нове про задоволення її позову.

Зазначила, що суд безпідставно не врахував державний акт спадкодавця, відповідно до якого виділялась спірна земельна ділянка в натурі і межі якої не змінювались з 1994 року. Вважає, що відсутність у неї технічної документації на земельну ділянку не може ставити під сумнів законність чинного державного акту на право власності на спірні земельні ділянки. На її думку, судом не враховано, що при виготовленні технічної документації у 2009 році відповідачем не було враховано наявність державного акту на суміжну земельну ділянку, яку вона успадкувала. Також, залишено без уваги покази свідка ОСОБА_4, який є спеціалістом із землеустрою, щодо порушень під час виготовлення технічної документації відповідача. Судом не враховано і той факт, що сільська рада підтримала її позовні вимоги та цим, на її думку, визнала що при погодженні технічної документації із землеустрою відповідачу не було взято до уваги розбіжності у фактичних межах суміжних земельних ділянок та координатах, визначених на паперових носіях, які подані відділу Держгеокадастру.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема з підстав не доведення позивачем порушення своїх прав.

Представник Студеницької сільської ради Коростишівського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, надіслав лист про розгляд справи без його участі.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи позивачка в судове засідання не з'явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Із матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 і на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом остання є власником спадкового майна, а саме житлового будинку в АДРЕСА_2 (а.с. 13).

ОСОБА_3 за життя 18.09.1996 отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,5805 га в с. Студениця Коростишівського району для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлових будинків, господарських будівель (а.с. 14).

Рішенням Студеницької сільської ради Коростишівського району Житомирської області від 24.11.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою по встановленню меж і складанню державних актів на право власності на земельні ділянки та передачу у власність» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, по фактичному користуванню загальною площею 0,6632 га, в т.ч. 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,4132 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.9-12).

На підставі даного рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_2 21.04.2010 видані державні акти на право власності на земельні ділянки в с.Студениця площею 0,3055 га для ведення особистого селянського господарства та 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.25-26). ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Земельні ділянки ОСОБА_3, спадкоємцем якої є ОСОБА_1, та ОСОБА_2 є суміжними (а.с. 13, 25-27).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив і з того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами створення відповідачем перешкод у користуванні його земельною ділянкою, накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку, що знаходиться у фактичному користуванні позивача.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання позивача на неврахування судом державного акту спадкодавця, який є чинним, незмінюваності меж земельних ділянок, показів свідка ОСОБА_4 та визнання позову сільською радою не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими доказами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Обставини накладення земельних ділянок за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування. Показання свідка, у даному випадку не може бути допустимим доказом у даній справі, а тому суд правильно, застосував положення ч.2 ст. 78 ЦПК України, здійснюючи оцінку таких показань. Визнання відповідачем - сільською радою позову також не може бути підставою для задоволення позову у даному випадку, враховуючи відсутність законних підстав для цього.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач приймала участь у судових засіданнях, у тому числі з участю представника - адвоката ОСОБА_6, проте клопотань у суді першої інстанції про призначення у справі судової земельно - технічної експертизи не заявляла. Отримавши відзив на апеляційну скаргу, у якому ОСОБА_2 зазначала про незаявлене апелянтом клопотання про проведення судової експертизи (а.с. 126-128), у запереченнях на відзив на апеляційну скаргу позивач такого клопотання також не заявила (а.с. 135-137).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 16 листопада 2018 року.