Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 705/1836/15-ц

провадження № 61-33488св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_3,

представник боржника - ОСОБА_4,

заінтересована особа - головний державний виконавець Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області Горбатюк Н. Б.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року у складі судді Кімстачова О. С. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції в Черкаській області Горбатюк Н. Б. (далі - головний державний виконавець Уманського МР ВДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б.) та про скасування постанов.

Подана скарга мотивована тим, що 07 червня 2013 року головний державний виконавець Уманського МР ВДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. ухвалив дві постанови про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчих листів № 2-1433-2011, виданих 27 травня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 426 826,99 грн солідарно з ОСОБА_7 та судових витрат в розмірі 1 820,00 грн солідарно з ОСОБА_7

23 травня 2014 року головний державний виконавець Уманського MР BДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. на підставі статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» ухвалив дві постанови про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 182,00 грн та 242 682,69 грн.

Виконавчі документи були повернені стягувачу відповідно до постанов від 09 березня 2016 року та від 17 березня 2016 року, на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з надходженням заяви стягувача про повернення без виконання таких виконавчих листів.

Відповідно до договору від 12 березня 2016 року про припинення зобов'язань за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і солідарний боржник ОСОБА_7 домовилися про припинення боргових зобов'язань ОСОБА_7 перед банком у зв'язку з виконанням умов кредитора від 22 лютого 2016 року і розірвання кредитного договору.

Незважаючи на це 21 березня 2016 року головний державний виконавець Уманського MР BДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. ухвалив дві постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору в сумі 242 682,69 грн та 182,00 грн.

Вважає, що такі постанови винесені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Просила визнати неправомірними та скасувати постанови головного державного виконавця Уманського МР ВДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. від 23 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірах 242 682,69 грн та 182,00 грн. Визнати неправомірними та скасувати дві постанови головного державного виконавця Уманського МР ВДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. від 21 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору в сумі 242 682,69 грн 182,00 грн.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано постанову головного державного виконавця Уманського МР ВДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. від 23 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 242 682,69 грн.

Скасовано постанову головного державного виконавця Уманського МР ВДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. від 23 травня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 182,00 грн.

Скасовано постанову головного державного виконавця Уманського МР ВДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. від 21 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50577298, винесену на підставі постанови від 23 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 38442611 про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору в сумі 242 682,69 грн.

Скасовано постанову головного державного виконавця Уманського МР ВДВС в Черкаській області Горбатюк Н. Б. від 21 березня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 50577008, винесену на підставі постанови від 23 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 38442494 про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору в сумі 182,00 грн.

Суд першої інстанції виходив із того, що на час винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу у березні 2016 року і про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з боржника виконавчого збору в суді розглядалася заява ОСОБА_3 про скасування судового рішення у зв'язку з новивявленими обставинами, яка задоволена. З урахуванням частини п'ятої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на дату виникнення спірних паравовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що при прийнятті рішення суд першої інстанції керувався нормою частини п'ятої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, здійснюється на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Проте в цьому випадку постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, за заявою стягувача, згідно з якою, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець відкриває виконавче провадження про стягнення виконавчого збору.

У липні 2017 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалу суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині та зазначити додаткові підстави для задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані двома самостійними підставами, зокрема, тим, що вона не отримала копії постанов про відкриття виконавчого провадження, а також тим, що пропущено строк пред'явлення їх до виконання.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що про примусове виконання судового рішення, а саме арешт майна боржника, розшук транспортного засобу та про інші заходи примусового виконання ОСОБА_3 було відомо, є безпідставним і не підтверджений належними і допустимими доказами у справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 04 червня 2018 року справу № 705/1836/15-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 383 ЦПК України (у редакції, станом на момент постановлення ухвали) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи

Суди встановили, що 07 червня 2013 року головний державний виконавець Уманського МР ВДВС в Черкаській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 38442494 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1433-2011, виданого 27 травня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитної заборгованості в розмірі 2 426 826,99 грн солідарно з ОСОБА_7, та постанову про відкриття виконавчого провадження № 38442611 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1433-2011, виданого 27 травня 2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судових витрат в розмірі 1 820,00 грн солідарно з ОСОБА_7

23 травня 2014 року державний виконавець Уманського МВ ДВС на підставі статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» винесла дві постанови про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у виконавчому провадженні № 38442494 в сумі 182,00 грн і у виконавчому провадженні № 38442611 в сумі 242 682,69 грн.

01 березня 2016 року до Уманського МВ ДВС надійшли заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про повернення без виконання виконавчих листів № 2-1433/11 від 09 квітня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 426 826,99 грн та боргу в сумі 1 820 грн.

Виконавчі документи у виконавчих провадженнях були повернені стягувачу відповідно до постанов державного виконавця від 09 березня 2016 року у виконавчому провадженні № 38442611 і від 17 березня 2016 року у виконавчому провадженні № 38442494 з посиланням на пункт 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», зігдно з яким виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Згідно із частиною шостою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момнт виникнення спірних правовідносин) у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

21 березня 2016 року головний державний виконавець Уманського МВ ДВС Уманського МР ВДВС в Черкаській області виніс дві постанови про відкриття виконавчого провадження № 50577298 на підставі постанови від 23 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 38442611 про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору в сумі 242 682,69 грн та № 50577008 на підставі постанови від 23 травня 2014 року у виконавчому провадженні № 38442494 про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави виконавчого збору в сумі 182,00 грн.

Встановивши такі обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Проте виконавчі документи у виконавчих провадженнях були повернені стягувачу у зв'язку з надходженням заяви стягувача про повернення без виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 426 826,99 грн та боргу в розмірі 1820 грн, а тому правові підстави для стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 відпали.

Крім того, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 липня 2016 року, яке набрало законної сили 01 серпня 2016 року, задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_7 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитної заборгованості на загальну суму 2 426 826,99 грн, судове рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь банку такої заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 2 426 826,99 грн.

Тобто судове рішення, на підставі якого видано виконавчі листи та відкрито виконавчі провадження, скасовано, у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості як з поручителя відмовлено у зв'язку з припиненням поруки.

Апеляційний суд не звернув уваги на те, що заява ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2013 року перебувала в провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області з жовтня 2015 року.

Посилання апеляційного суду на те, що постанови про стягнення виконавчого збору сторонами виконавчого провадженння не оскаржувалися і дотепер не скасовані, що є наслідком для стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору, є безпідставним, оскільки виконання судового рішення не здійснювалося.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні скарги є помилковим.

Установивши, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 05 липня 2017 року скасувати.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 квітня 2017 року залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного суду втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило