№ 207/1149/18
№ 2/207/966/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В. Г.

при секретарі: Куцевол Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк" про визнання виконавчого напису нотаріуса від 30.03.2017 року за №4382 таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з цим, позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. В цій заяві позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову, а саме: зупинити примусову реалізацію квартири № 4 в будинку № 6, який знаходить на Білоруському проїзді в м.Камянське, Дніпропетровської області та накласти арешт на цю квартиру.

В судове засідання викликалися сторони та інші учасники судового розгляду.

Позивач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суду не повідомляв.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання зявилася, заяву позивача про забезпечення позиву підтримала в повному обсязі.

Відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, керуючись завданнями цивільного судочинства, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову має бути повернута заявникові виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (п. 4), а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення (п. 6).

Відповідно до ч. 4 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, у заяві, окрім іншого, необхідно зазначати як про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, так і про доцільність вжиття кожного із цих заходів забезпечення.

Позивач хоча і порушує питання про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення реалізації нерухомого майна та накладення на нього арешту, однак не зазначає та не обґрунтовує необхідність і доцільність вжиття цих заходів забезпечення.

Позивач посилається на лист ДП Сетам від 07.03.2018 року за № 2241/18-18-18, яким повідомляється про реалізацію предмета іпотеки, а саме: квартири № 4 в будинку №6, яка знаходиться на Білоруському проїзді в м. Камянське, Дніпропетровської області.

Суд звертає увагу, що предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а не реалізація предмета іпотеки чи інші повязані із цим нерухомим майном правочини.

Саме тому суд приходить до висновку, що позивачем при поданні заяви про забезпечення позову порушено вимоги ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України в частині зазначення необхідності і доцільності вжиття заходів забезпечення щодо нерухомого майна, яке не є предметом цього позову. В матеріалах справи відсутні докази і позивач не подавав додаткових доказів, які б свідчили про необхідність і доцільність вжиття заходів забезпечення у вигляді зупинення реалізації предмета іпотеки і накладення арешту на нерухоме майно.

Також, у заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення. Суд звертає увагу, що зустрічне забезпечення покликане забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 151 - 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. Г. Тюлюнова