Провадження №2/200/3561/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро», про розірвання договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що між банком та ДП «ГЕКСУС-Виробничо-комерційною компанією» було укладено кредитний договір. Згодом укладено зміни попереднього кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань боржником ДП «НЕКСУС-ВКК», між банком та ДП «Нексус-ВКК» укладено договір застави та згодом додатковий договір застави. Окрім застави, в забезпечення виконання зобов'язань боржником ДП «Нексус-ВКК» за кредитним договором було укладено два договори поруки, де в одному договорі поручителем виступає позивач, а в іншому договорі ОСОБА_3 В подальшому укладено договір про зміну договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем. В період початку військових дій на непідконтрольній території України ДП «Нексус-ВКК» втратило значну частину майна, на яке було розраховано повернення кредитів та виконання всіх зобов'язань перед банком. Навіть страхування цього майна в страховій компанії не було відшкодовано. Вся ця ситуація та можливі ризики щодо втрати заставного майна, зміни кон'юнктури ринку, військових дій, кризи в країні, знецінення національної валюти, фактично лягли на плечі поручителів. На сьогоднішній день ДП «НЕКСУС-ВКК» знаходиться в стані припинення. З цього приводу позивач вважає, що є всі підстави для розірвання договору поруки, укладеному між банком та позивачем. Просить розірвати договір поруки та як наслідок, вважати відсутність будь-яких зобов'язань у позивача перед банком.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

18.10.2018 року представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

23.10.2018 року позивач надав відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Судом встановлено, 12.05.2014р. між ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та Дочірнім підприємством «НЕКСУС Виробничо комерційна компанія» був укладений кредитний договір № 120514-КЛВТ, відповідно до якого позивач відкрив позичальнику відновлювану траншову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування в сумі 900000 доларів США, з 01.08.2014р. у сумі 675000 доларів США, а з 01.09.2014р. у сумі 450000 доларів США.

Відповідно до договору № 180914 від 18.09.2014р. про зміну кредитного договору № 120514-КЛВТ від 12.05.2014р. сторони дійшли згоди, що банк відкриває позивальнику відновлювальну траншову грошову кредитну лінію в іноземній валюті з лімітом кредитування у сумі 781306, 92 доларів США, з 01.12.2014р. 681306, 92 доларів США, з 01.01.2015р. 581306,92 доларів США.

12.05.2014 року між Банком та ДП «НЕКСУС ВКК» був укладений Договір застави №120514-ЗО, а саме: по поверненню кредитів в сумі 900 000,00 доларів США з 01.08.2014 року 450 000,00 доларів США, з 01.09.2014 року 450 000,00 доларів США, зі сплатою 13% за користування кредитом, у разі невиконання додаткових умов договору 15%, за прострочення кредитного зобовязання 18%. До договору також були внесені зміни за Договором №031014 про зміну договору застави №120514 ЗО від 12.05.2014 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору від 12.05.2014р. між ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 120514-П, до якого, також вносилися зміни договором № 1180914 від 18.09.2014р. Відповідно до договору поруки з подальшими змінами, поручитель взяв на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів в повному обсязі, в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та будь - яких інших платежів.

На забезпечення виконання умов кредитного договору від 12.05.2014р. між ПАТ «ПАТ «ОСОБА_2 Дніпро» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 120514-П/1, до якого, також вносилися зміни договором № 1180914 від 18.09.2014р. Відповідно до договору поруки з подальшими змінами, поручитель взяв на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів в повному обсязі, в тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, збитків та будь - яких інших платежів.

У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань, станом на 12.02.2016р. у ДП «НЕКСУС-ВКК» виникла заборгованість за кредитним договором, яка складає 65616, 37 доларів США, що в гривневому еквіваленті є 1711 515 грн.61коп.

Пунктом 1.1. кредитного договору № 180914 від 18.09.2014р. про зміну кредитного договору № 120514-КЛВТ встановлено, що заборгованість за кредитами має бути погашена в строки, вказані у відповідних договорах про надання кредиту, але з остаточним погашенням по 01.05.2015р. Такий же термін повернення кредиту визначено й у договорі № 1180914 про зміну договору поруки № 120514-П від 18.09.2014р., укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 та у договорі № 1180914 про зміну договору поруки № 120514-П/1 від 18.09.2014р., укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 (а.с. № 22,28).

Відповідно до п. 1.3. договорів поруки № 120514-П від 12.05.2014р. та № 120514-П/1 від 12.05.2014р. строк договору поруки становить 10 років, а відповідно до п.6.2. договорів порука припиняється після закінчення строку, встановленого п.1.3. цього договору.

19.09.2016 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетрвоська ухвалено рішення про стягнення з позивача на користь банку суму заборгованості а кредитним договором №120514 - КЛВТ від 12.05.2014р. станом на 12.02.2016р. в розмірі 65616,37доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 711 515 грн. 61 коп.

Також вказаним рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо припинення договору поруки №120514-П від 12.05.2014 року на підставі ч.4 ст.559 ЦК України відмовлено.

У своєму позові позивач посилається на те, що в період початку військових дій на непідконтрольній території України ДП «Нексус-ВКК» втратило значну частину майна, на яке було розраховано повернення кредитів та виконання всіх зобов'язань перед банком. Навіть страхування цього майна в страховій компанії не було відшкодовано. Вся ця ситуація та можливі ризики щодо втрати заставного майна, зміни кон'юнктури ринку, військових дій, кризи в країні, знецінення національної валюти, фактично лягли на плечі поручителів. На сьогоднішній день ДП «НЕКСУС-ВКК» знаходиться в стані припинення.

На думку позивача це і є істотні умови для розірвання Договору поруки №120514 П від 12.05.2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч. 1ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13.

Що стосується розірвання спірних договорів з підстав, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України,слід зазначити, що нормами ч. ч.2 та 4ст. 652 ЦК України закріплено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Пунктом 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Таким чином, ч. 2ст. 652 ЦК України визначаються правила розірвання або зміни договору за рішенням суду, за умови, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились.

Позивачем не доведено одночасне настання всіх чотирьох умов, встановлених ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять даних, що позивач звертався до відповідача з будь-якими заявами про приведення договору поруки у відповідність з обставинами, які на думку позивача змінилися.

Таким чином, аналізуючи в сукупності всі досліджені докази по справі та даючи їм належну оцінку, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для розірвання спірного договору, не є істотним порушенням умов договору зі сторони відповідача, а також не є істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірних договорів. Таким чином, зміна обставин не настала.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Крім цього на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір не стягується.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст.265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Дніпро», про розірвання договору поруки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду, тобто з 07 листопада 2018 року.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва