Постанова

Іменем України

07 травня 2018 року

м. Київ

справа № 756/2237/15-ц

провадження № 61-6995св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Антоненко Н. О., Журавель В.І. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року у складі судді Головачова Я. В.,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про солідарне стягнення боргу за договором позики від 27 травня 2013 року в сумі 2 879 612 грн 29 коп.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2015 року відкрито провадження у даній справі.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 оскаржив указану ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року у складі судді Головачова Я. В. Грязнову С. Б. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2015 року на підставі пункту 3 частини четвертої статті 297 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Вважає необґрунтованим висновок суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з наявністю іншої ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на те ж саме судове рішення, оскільки предмети цих апеляційних скарг не є тотожними.

У лютому 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року передано до Верховного Суду.

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення статті 297 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, виходив із того, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2017 року ОСОБА_5 уже було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2015 року, а повторний розгляд цієї особи на це саме судове рішення нормами ЦПК України не передбачено.

Колегія погоджується з таким висновком апеляційного суду.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2015 року відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду.

ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_7 неодноразово оскаржував указану ухвалу суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2015 року та від 07 квітня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційними скаргами на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2015 року на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції, чинній час розгляду справи в апеляційному суді, у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

У подальшому ухвалами Апеляційного суду міста Києва від 26 травня 2016 року та від 24 листопада 2016 року та від 19 травня 2017 року, залишеними без змін ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2016 року та від 03 квітня 2017 року відповідно, ОСОБА_5 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційними скаргами на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2015 року на підставі пункту 3 частини четвертої статті 297 ЦПК України у редакції, чинній час розгляду справи в апеляційному суді,.

Ураховуючи наявність ухвал апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 03 березня 2015 року, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог процесуального права дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи касаційної скарги про обмеження права на судовий захист, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

ОСОБА_5 уже скористався своїм правом апеляційного оскарження вищевказаної ухвали суду першої інстанції і йому неодноразово було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Повторне оскарження одного і того ж самого судового рішення нормами ЦПК України не передбачено.

Аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали не впливають, висновків суду не спростовують.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат