ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року

м. Харків

Справа № 635/975/16-ц

Провадження № 22-ц/818/120/18

Категорія: сімейні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу заапеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року у складі судді Караченцева І.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про стягнення матеріальної компенсації при поділі спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, після уточнення якого просив стягнути з відповідача на його користь ? частину матеріальної компенсації вартості будівельно-монтажних робіт, використаних будівельних матеріалів, експлуатації машин і механізмів, проведених комунікаційних та інженерних систем при будівництві житлового будинку АДРЕСА_1, що становить 353872 грн. 50 коп. та покласти судові витрати на відповідача.

В обґрунтування зазначав, що до 26.08.2008 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час спільного шлюбу ними було побудовано будинок на земельній ділянці АДРЕСА_1. Даний будинок будувався на зазначеній земельній ділянці, яка належала позивачу згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 25.12.1998 року на підставі рішення виконкому Липецької сільської ради народних депутаті від 13.10.1998 р. № 284. Будинок було збудовано у 2000 році. 15 жовтня 2011 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1. Відповідач 26.12.2012 року отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно на садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами за зазначеною адресою. Позивач також, зазначає, що оскільки будинок був самовільним та він має право на матеріальну компенсацію з відповідача вартості ? частини будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку, проведення монтажних робіт, експлуатації машин і механізмів по будівництву, монтажу та проведення комунікаційних послуг.

Рішенням Харківськогорайонного суду Харківської області від 26 березня 2018 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. Судові витрати залишені за рахунок позивача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зазначає на те, що про порушення свого права він дізнався лише 21.03.2013 року, коли звернувся з заявою до Липецького ВМ Харківського РВ ГУМВСУ в Харківській області, щодо незаконного виселення із спірного будинку та створення перешкод у його користуванні. Крім того, суд першої інстанції не надав оцінку доказам наданих позивачем, що будинок було побудовано у 2000 році.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу і просили відмовити у її задоволенні, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами було розірвано 26.08.2008 року (а.с. 5).

Згідно декларації про готовність об'єкту до експлуатації садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 побудований у період жовтень-грудень 2012 року (а.с. 139-144).

Доводи апеляційної скарги про те, що у 2000 році садовий будинок на діл. АДРЕСА_1 було зареєстровано, не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивачем не доведено, що на 2000 рік існував будинок зазначений у технічному паспорті виготовленим станом на 30.10.2012 року (а.с. 21-24).

Надані позивачем світлини не можуть бути доказом того, що спірний садовий будинок побудовано під час перебування сторін у шлюбі, оскільки вони не містять відомостей на підставі яких можна зробити такий висновок.

З пояснень відповідача, які узгоджуються з наявними в матеріалах справи даними щодо взаємовідносин сторін та передумов виникнення спору, вбачається, що сторони за обопільною згодою розподілялися своїм майном, в тому числі і земельною ділянкою на території СГ «Газовик», на якій через три роки після їх розлучення відповідачем закінчено будівництво спірного судового будинку.

Висновок суду про недоведеність позовних вимог судова колегія вважає обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не свідчать про наявність підстав для ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Разом з тим, не можна погодитись з висновком суду про застосування до вимог ОСОБА_2 позовної давності.

Недоведеність позовних вимог є самостійною підставою для відмови у їх задоволенні.

Встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог суд безпідставно застосував до них позовну давність.

Приписи ч. 4 ст. 267 ЦК України застосовуються у тому разі, якщо доводи позивача є обґрунтованими, факт порушення його прав доведений, але ним пропущено встановлений законом строк для звернення за захистом порушеного права до суду.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного рішення посилання на пропуск ОСОБА_2 позовної давності.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2018 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про пропущення строку позовної давності, як підставу у відмові позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина