Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 760/16330/16-ц

провадження № 61-32749св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року у складі судді: Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

14 лютого 2017 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року зазначені ОСОБА_4 причини пропуску строку на апеляційне оскарженні визнані неповажними, апеляційна скарга залишена без руху, а позивачу наданий строк для зазначення інших підстав для поновлення строку, доплати судового збору і усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 21 вересня 2016 року ОСОБА_4 видав довіреність на ім'я ОСОБА_6, яка посвідчена нотаріально, на представлення його інтересів в судах усіх інстанцій. Діючи, як представник позивача, ОСОБА_6 отримав копію рішення суду, а тому як позивач, так і його представник мали можливість скласти апеляційну скаргу протягом 10 днів з часу отримання копії повного тексту рішення суду. Представник позивача отримав копію повного тексту рішення суду 13 січня 2017 року. Посилання ОСОБА_4 на те, що він змінив свого представника, не є поважною причиною неподання апеляційної скарги у строки, визначені законом, так як особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

31 березня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що недотримання строків на апеляційне оскарження було зумовлено бездіяльністю суду першої інстанції, який не направив позивачу копію рішення. Також представник позивача зазначала про відсутність позивача в місті розгляду та необізнаність про існування судового рішення. Крім того, представник позивача вважала, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України та норм процесуального права України суд повинен забезпечити позивачу право на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що наведені представником ОСОБА_4 - ОСОБА_7 у заяві від 31 березня 2017 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду причини є неповажними. Уповноважений позивачем представник був обізнаний про результат розгляду спору 19 грудня 2016 року, отримав копію повного тексту рішення 13 січня 2017 року, проте, апеляційна скарга була подана представником позивача 14 лютого 2017 року, тобто поза межами визначеного законом строку на апеляційне оскарження, і представником позивача не наведено переконливих причин пропуску вказаного процесуального строку. Позивач та його представник не були позбавлені можливості подати апеляційну скаргу на рішення суду до 23 січня 2017 року.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу і передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що представник позивача - ОСОБА_6 не виходив на зв'язок і 02 лютого 2017 року позивач змінив його на представника ОСОБА_7, яка лише 06 лютого 2017 року ознайомилася із текстом рішення суду першої інстанції. Вказує, що суд першої інстанції не направляв копії рішення позивачу, тому вважає, що недотримання строків на апеляційне оскарження було зумовлено бездіяльністю суду першої інстанції. ОСОБА_4 зазначає, що був відсутній у місті розгляду та був необізнаним про існування судового рішення. Вважає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України та норм процесуального права України суд повинен забезпечити позивачу право на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскарженої ухвали) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Апеляційний суд встановив, що участь позивача у цивільній справі здійснювалася через представника ОСОБА_6

Згідно журналу судового засідання від 19 грудня 2016 року представник позивача ОСОБА_6 був присутній при проголошенні вступної та резолютивної частин рішення суду, отримав в цей же день їх копію.

10 січня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою про видачу копії повного тексту рішення суду від 19 грудня 2016 року, яку отримав 13 січня 2017 року.

Встановивши, що представник позивача був обізнаний про результат розгляду справи 19 грудня 2016 року, отримав копію повного тексту рішення 13 січня 2017 року, проте, апеляційна скарга була подана представником позивача 14 лютого 2017 року, тобто поза межами визначеного законом строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зробив правильний висновок, що вказані в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку є неповажними, та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу апеляційного суду без змін. Оскільки оскаржена ухвала залишена без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О.Антоненко

В. І. Журавель