Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4746/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О.П.
Категорія 54 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М.

Григорусь Н.Й.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №296/4746/17

за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2018 року,ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. в м.Житомир,

встановив:

13 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання незаконним звільнення з 26 січня 2017 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП, поновлення його на роботі на посаді охоронника ПАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000грн. В обґрунтування позову зазначив, що звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства. Відповідач не врахував його переважного права на залишення на роботі, не запропонував йому вакантні посади, не запитав згоду профспілкової організації. Просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на відсутність коштів на оплату адвоката і необізнаність про безоплатну правову допомогу, що призвело до пропуску строку.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2018 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок суду про його відмову від посади охоронця на іншому пості неправильний, не враховано його переважне право на залишення на роботі.

У відзиві ПАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій» просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді охоронника ПАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій». Наказом №361 від 23 листопада 2016 року внесені зміни до штатного розпису і скорочено ряд посад, зокрема 2 посади охоронників 3-го по ст.40 КЗпП України (а.с.7).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником у випадку змін в організації виробництва і праці. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Позивач був попереджений про майбутнє звільнення 24.11.2016 року, звільнений наказом №13-ос від 24.01.2017 року з 26.01.2017 року. У період з дня попередження по день його звільнення були вакансії в період з 23 по 28 листопада 2018 року. Це посада охоронника посту №4 (23.11.18 звільнився ОСОБА_3, 28.11.2018 року прийнятий ОСОБА_4.), а також посада охоронника посту №1 (ОСОБА_6.17.01.2017 року переведений на іншу посаду, на його місце переведений ОСОБА_5.). Посада охоронника посту №1 станом на 28.11.2016 року та 06.01.2017 року не була вільною, а тому не могла бути запропонована позивачу.

Отже, роботодавцем були порушені вимоги трудового законодавства, проте позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися до суду у справах про звільнення у місячний строк з дня вручення копію наказу або видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, встановлених ст. 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки (ст.234 КЗпП України).

Як вбачається з матеріалів справи, копію наказу про звільнення ОСОБА_2 отримав 25 січня 2017 року (а.с.6). Позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що протягом більше чотирьох місяців - з дня отримання ним копії наказу про звільнення до 13 червня 2017 року існували обставини, які перешкоджали його зверненню до суду. До позовної заяви не долучені документи, які підтверджують отримання позивачем саме безоплатної правової допомоги. Відповіді на адвокатські запити надійшли ще у квітні 2017 року. Посилання позивача на неможливість звернення із позовом через їх відсутність, а також через велику кількість святкових днів у травні та червні 2017 року, є необґрунтованими.

За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові за пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 вересня 2018 року і ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у позові до ПАТ «Житомирський завод огороджувальних конструкцій» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за пропуском строку звернення до суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: