Справа №560/604/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

представника позивича - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 Рівненської області згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації станом на 04 грудня 2017 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 Рівненської області. Вона є спадкоємицею по заповіту. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлій.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задоволити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає.

Вислухавши представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку що позов слід задоволити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Мелех О.П. позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4) ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за №52.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 Рівненської області, що підтверджується випискою з гопосподарської книги, виданою Висоцькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області №2125 від 29 листопада 2017 року (а.с.10).

Згідно довідок №2127 від 29 листопада 2017 року та №1233 від 19 листопада 2017 року, виданих виконавчим комітетом Висоцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що після смерті ОСОБА_4, разом з нею проживала дочка ОСОБА_2, без реєстраційного обліку, в житловому будинку АДРЕСА_1 та проживає там і по даний час (а.с.11-12).

Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом.

Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності.

У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1982 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_4 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 хоча і не здійснила його державної реєстрації.

В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за ОСОБА_4 є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України.

Як вбачається із заповіту, посвідченого 08 квітня 1985 року (а.с.5) ОСОБА_4 належний їй житловий будинок та погосподарські будівлі, що знаходяться по вул. Білоруській, заповіла своїй дочці ОСОБА_2.

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 підтверджується наявними у матеріалах справи копіями документів, а саме копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що ОСОБА_2 згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлої і набула права власності на нього.

Керуючись статтями 328, 346, 392, 1216, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 200, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 Рівненської області згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації станом на 04 грудня 2017 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 08 травня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду Сидоренко З.С.