16.11.2018 Справа № 469/707/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2018 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини,-
09 серпня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
27 вересня 2018 року судом винесено ухвалу про призначення судового розгляду по суті з викликом сторін в звязку з недостатністю даних для розгляду справи щодо можливості відповідача надавати допомогу на утримання дитини.
Позивачка в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявився та не повідомив причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками та шляхом розміщення оголошенням на сайті суду, відзив на позовну заяву суду не надав.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до таких висновків.
З свідоцтва про народження вбачається, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.6), яка в відділі реєстрації актів громадянського стану Березанського РУЮ Миколаївської області 14 листопада 2002 року розірвала шлюб з ОСОБА_2 (а.с.4) та 13 серпня 2013 року уклала шлюб з ОСОБА_5, змінивши прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_5 (а.с.5).
Довідкою ВНЗ Міжнародний технологічний університет Миколаївська політехніка підтверджено, що ОСОБА_3 навчається на 3 курсі денної форми навчання за спеціальністю Облік і аудит на контрактній основі, термін навчання з 19.01.2018 року до 30.06.2019 року (а.с.9).
З довідки Березанської селищної ради вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на утриманні ОСОБА_1 (а.с.10).
Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:
1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;
2) продовження ними навчання.
3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі;
4) можливість батьків надавати таку матеріальну допомогу.
Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Разом з тим, наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, зокрема, наявності періодичного заробітку, позивачкою не доведено, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу зазначених обставин.
Перебування відповідача у працездатному віці, за відсутності інших даних щодо його доходів та способу життя, є недостатнім для висновку про можливість сплати ним аліментів на утримання повнолітньої дитини.
Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.
Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі 701/1299/16-ц від 20 червня 2018 року та обов"язкові для застосування судом відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України.
За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 280-281 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини відмовити.
Судовий збір компенсувати за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата виготовлення повного тексту рішення 16 листопада 2018 року.

Суддя: