КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3118/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 липня 2018 року,

встановила:

у грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03.12.2012 в сумі 29 924 грн. 50 коп. і стягнути на його користь судовий збір в сумі 1 600 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 р. позов було задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що з ОСОБА_3 03.12.2012 було укладено Кредитний договір, за умовами якого їй було надано кредит в сумі 400 грн. Оскільки відповідач не сплачувала щомісячних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування, утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 338 грн. 92 коп., заборгованість по відсоткам в сумі 23 584 грн. 41 коп., заборгованість по пені та комісії - 4 100 грн., штрафу у фіксованій частині - 500 грн. та у процентній частині - 1 401 грн. 17 коп., яку позивач просив стягнути на його користь, а також суму сплаченого судового збору - 1 600 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 р. позов було задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та ОСОБА_3 03.12.2012 було укладено Кредитний договір, умови якого позивачем було виконано в повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, доказів на спростування вказаних обставин не наведено, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 03.12.2012 заповнила бланк Анкети-заяви, в якій було вказано, що вона бажає отримати Кредитну картку «Універсальна» та поставила свій підпис. На цьому ж бланку вона проставила свій підпис після відмітки «Пам'ятку клієнта, що містить також Тарифи та основні умови обслуговування, та кредитування, отримала та ознайомилась під підпис».

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, про те, що вона не є стороною договору з позивачем, не укладала такий договір і їй невідомо, який ліміт був встановлений на отриманій картці, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідач визнає, що зверталась до відповідача для отримання кредитної картки, заповнювала Анкету-заяву та отримала кредитну картку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В ч. 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

За положеннями ч. 1 та 2 ст. 641 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 641 ЦК України). Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що банк, отримавши пропозицію відповідача про укладення договору про надання та використання картки шляхом заповнення бланку, відповідно до вказаних у пропозиції відповідача умов того ж дня вчинив дії щодо відкриття рахунку на ім'я відповідача та випуску платіжної картки. Відповідач була ознайомлена з Тарифами по картах банку та Умовами надання та обслуговування платіжних карток банку, надала письмову згоду на укладення цього договору, протягом терміну дії договору користувалась кредитними коштами та виконувала свої зобов'язання щодо їх повернення.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не заперечувала, що отримала кредитну картку «Універсальна» у позивача, 05.07.2018 подала заяву про застосування строку позовної давності, однак посилалась на те, що позивачем не доведено, що їй надавались для ознайомлення при укладенні договору Умови та Правила надання банківських послуг, в матеріалах справи відсутні докази видачі їй кредитної картки, в анкеті-заяві відсутні вказівки про розмір кредитного ліміту.

При цьому відповідачем протягом всього розгляду справи не було заявлено вимог про визнання недійсним Договору про надання та використання платіжної картки як в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів», так і ст. 215 ЦК України.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було надано Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кратки «Універсальна 55 днів» №744184, якою відповідач користувалась до 17.12.2013. Кредитний ліміт змінювався позивачем 12.11.2013 - 300 грн., 12.12.2013 - 400 грн., 13.08.2013 - 340 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідач скористалась наданим їй кредитом в межах ліміту, який частково погашала. Останній платіж було здійснено 20.02.2014.

Судом першої інстанції не було дано оцінки заяві відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, яка була подана відповідачем під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність становить 3 роки. Сплив позовної давності, заявлений стороною у спорі, є підставою для відмови у позові на підставі ч. 2 ст. 267 ЦК України. За загальним правилом перебіг строку позовної давності починається з наступного дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що закріплено в ч. 1 ст. 261 ЦК України. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Посилання позивача на вказаний у Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в п. 1.7.31 строк позовної давності щодо вимог позивача по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки, пені штрафів, витрат банку становить 50 років, не може бути взято до уваги, оскільки не надано доказів, що ОСОБА_3 при підписанні Анкети-заяви 03.12.2012 була ознайомлена саме з наданою редакцією Умов та Правил надання банківських послуг.

Оскільки відповідач останній платіж на погашення кредиту здійснила 20.02.2014, тоді як до суду позивач звернувся з даним позовом лише 27.12. 2017, позивачем було пропущено строк позовної давності на момент звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову через пропуск строку позовної давності.

Факт звернення позивача до суду з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва 10.10.2017 не може розглядатись як доказ переривання перебігу строку позовної давності, оскільки позовну заяву було повернуто позивачу.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Також з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 400 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 липня 2018 року скасувати та прийняти по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (Код , м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 2 400 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді