Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 461/4406/17

провадження № 61-15852св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., КратаВ. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Кредобанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2017 року в складі судді Коцюрби О. П. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 січня 2018 року в складі судді Коцюрби О. П.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк», банк) про стягнення пені в розмірі 25 887,60 грн за порушення відповідачем грошового зобов'язання за період з 03 лютого 2017 року по 28 квітня 2017 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року позовну заяву повернуто ОСОБА_4 з підстав, передбачених пунктом 4 частини третьої статті 121 ЦПК України (у редакції станом на час постановлення ухвали).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дана справи не підсудна Галицькому районному суду м. Львова.

Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року залишено без руху з наданням строку для виконання її вимог, а саме заявнику слід сплатити судовий збір у розмірі 320 грн.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 не сплатив судовий збір за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу районного суду.

Ухвалою судді апеляційного суду Львівської області від 15 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 у встановлені строки не виконав вимоги ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху. Доводи про те, що він як споживач звільнений від сплати судового збору у даній справі, є необґрунтованими, оскільки споживачі звільняються від сплати судового збору лише за подання позову.

У касаційній скарзі, поданій 26 березня 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судді апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2017 року та від 15 січня 2018 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, оскільки відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» він звільнений від сплати судового збору у цій справі на всіх стадіях її розгляду, а не лише при поданні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2018 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвал судді апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2017 року та від 15 січня 2018 року, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зГалицького районного суду м. Львова.

03 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду.

На час розгляду справи Верховним Судом відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, що 04 вересня 2017 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2017 року.

10 січня 2018 року на виконання вимог ухвали судді апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_4 направив заяву про звільнення його від сплати судового збору, мотивовану тим, що він є споживачем фінансових послуг, а тому на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору у цій справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Апеляційний суд, визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, виходив з того, що норма статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільняє споживача від сплати судового збору лише за подання позовної заяви про захист своїх порушених прав, цю категорію осіб не включено до переліку осіб, визначених статтею 5 Закону України «Про судовий збір», які звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Таким чином, порушені права можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.

У зв'язку з наведеним апеляційний суд безпідставно залишив апеляційну скаргу ОСОБА_4 без руху з покладанням на нього обов'язку щодо сплати судового збору та визнав його апеляційну скаргу неподаною і повернув її заявнику з підстав невиконання ним вимог ухвали про усунення недоліків.

Частинами третьою та четвертою статті 406 ЦПК Українивизначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлені у справі ухвали суду апеляційної інстанції - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду. Під час нового розгляду апеляційному суду належить вирішити питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 січня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. І. Крат
В. П. Курило