Справа № 161/5200/18
Провадження № 2/161/2019/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

05.04.2018 року приватне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі спадкоємця позичальника в розмірі 6 437,30 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2012 року між позивачем та ОСОБА_4 підписано договір про надання банківських послуг, згідно умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_4 можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту.

02.03.2016 року ОСОБА_4 помер, станом на дату його смерті заборгованість перед позивачем становить 6 437,30 гривень, я яких: 268,22 гривень тіло кредиту, 3 999,49 гривень процентів за користування кредитом, 2 169,59 гривень пені.

Спадкоємцем померлого є відповідач ОСОБА_2 Зазначає, що після того як банку стало відомо про смерть ОСОБА_4 позивач в порядку ст. 1281 ЦК України звертався з претензією кредитора до Першої Луцької нотаріальної контори. Також, лист-претензія щодо сплати заборгованості була надіслана відповідачу по справі. Однак вказана претензія була залишена без задоволення.

Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 6 437,30 гривень.

В судовому засіданні 08.11.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача в користь банку 6 437,30 гривень заборгованості.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позову. Вказували на те, що у звязку із смертю ОСОБА_4 та у відповідності до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання за договором між позивачем та позичальником припинилися. Окремо наголошували увагу суду на тому, що позивачем не погоджувалися з відповідачем збільшення кредитного ліміту. З огляду на вказане, просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2012 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку із чим підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 9) згідно якої отримав кредит у розмірі 8 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Своїм підписом у заяві ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір).

Згідно витягу з статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (нова редакція), в процесі розгляду справи судом, позивач змінив організаційну правову форму з приватного акціонерного товариства та акціонерне товариство.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, та надав ОСОБА_4 кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

За правилами п. 2.1.1.12.2 «Умов та правил надання банків послуг» за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0.01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені витрати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

02.03.2016 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 18093 (а.с. 46).

Згідно наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості за договором № б/н від 20.01.2012 року (а.с. 5-8), судом встановлено, що станом на дату смерті ОСОБА_4 заборгованість останнього перед позивачем становила 6 437,30 гривень.

Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, спадкоємцями першої черги за законом померлого є його дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_5) О.С..

Як встановлено судом, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_5) О.С. згідно поданих нотаріальних заяв відмовилися від належної їм частини спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4

Таким чином, єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, є відповідач по справі ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно ст. 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Судом встановлено, що позивачем на адресу Першої Луцької державної нотаріальної контори, яка вела спадкову справу померлого ОСОБА_4, надіслано претензію кредитора за вих. № SAMDN4845 від 11.10.2016 року (а.с. 50).

Предявлення кредитором спадкодавця своїх вимог до спадкоємців шляхом подання претензії (вимог) до них через нотаріальну контору не суперечить нормі ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Оскільки у суду відсутні докази про те, що позивач дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини померлого ОСОБА_7 раніше шестимісячного строку до дня, коли він предявив свої вимоги у порядку ч. 2 ст. 1282 ЦК України, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк на предявлення цієї вимоги.

Крім того, судом враховано той факт, що ОСОБА_7 помер 02 березня 2016 року, а претензія кредитора надіслана за спливом 7 місяців 9 днів з дня відкриття спадщини - дати його смерті, про яку повідомила банк саме відповідач ОСОБА_2 Остання пояснювала суду, що надала працівникам банку копію свідоцтва про смерть через незначний проміжок часу після смерті чоловіка.

17.01.2017 року позивач також звернувся до відповідача, як єдиного спадкоємця ОСОБА_4, з листом-претензією за вих. № SAMDN4845 (а.с. 52)., однак вимоги банку не були задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, до складу спадщини померлого ОСОБА_4 належить ? частка квартири АДРЕСА_1.

На переконання суду, очевидним є те, що ринкова вартість вказаного нерухомого майна є значно більшою ніж сума заборгованості за договором у даній справі, а тому на підставі приписів ч. 2 ст. 1282 ЦК України, відповідач повинна погасити заборгованість у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та випливає з розрахунку заборгованості за договором, що міститься в матеріалах справи, станом на дату смерті ОСОБА_7 його заборгованість перед позивачем становила 6 437,30 гривень, в тому числі: 268,22 гривень тіло кредиту, 3 999,49 гривень процентів за користування кредитом, 2 169,59 гривень пені.

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем та його представником не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростований.

На момент розгляду справи заборгованість відповідачем перед банком не була погашена.

Судом не приймаються до уваги твердження представника відповідача про те, що із смертю ОСОБА_4 припинилися зобовязання договором, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв'язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно зв'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 були порушені умови договору від № б/н від 20.01.2012 року, а тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими, а з відповідача ОСОБА_2, на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором в сумі 6 437,30 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає також судовий збір, сплачений позивачем за подання позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 526, 530, 551, 610-612, 625, 634, 1049, 1050, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.10, 12, 19, 81, 83, 89, 141, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6437 (шість тисяч чотириста тридцять сім) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ вул. Грушевського, 1Д; );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1).

Дата складання повного тексту рішення 16 листопада 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_9