АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи: 753/591/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4046/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Преміум», Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року,

встановила:

у січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором позики від 10 грудня 2008 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач посилався на те, що 10 грудня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено Договір позики, відповідно до умов якого позичальнику було передано 600 000 дол. США строком до 10 грудня 2012 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 11 червня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого позивачу було передано в іпотеку нежиле приміщення АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1.

Вказував, що йому стало відомо про те, що в ході розгляду справи про поділ майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на майно, яке було передано позивачу в іпотеку, було визнано за ОСОБА_5, а рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 листопада 2012 року зобов'язано приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження зазначено майна. Вказане рішення було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року та відмовлено у задоволенні позову, однак 13 грудня 2012 року спірне майно було відчужене ОСОБА_5 ОСОБА_3, який наразі є власником спірної квартири та нежитлового приміщення.

Позивач зазначав, що іпотечне майно було відчужене відповідачу ОСОБА_3 незаконно, а тому просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4

У березні 2018 року представник ПАТ «Комерційний банк Преміум», який станом на час розгляду справи є іпотекодержателем спірного майна відповідно до Іпотечного договору від 25 квітня 2014 року, укладеного з ОСОБА_3, звернувся до суду із заявою про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що на розгляді у Печерському районному суді м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та розгляд справи про звернення стягнення на предмет іпотеки неможливий до вирішення судом питання про наявність у ОСОБА_4 перед позивачем заборгованості та встановлення її розміру.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості прямо впливає на наслідки розгляду позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням вимог процесуального права та не відповідає встановленим у справі обставинам.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В даному випадку, матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 заявлені до ОСОБА_3, який є власником спірного майна, позовні вимоги до ОСОБА_4 не заявлялись. Судом першої інстанції не було наведено обставин, за яких розгляд позовних вимог до ОСОБА_3 є об'єктивно неможливим до вирішення питання про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та яким чином договірні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 впливають на наслідки розгляду позовних вимог до ОСОБА_3, який є власником спірного майна на підставі договору купівлі-продажу.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, підстави для зупинення провадження у справі відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді