Провадження № 22-ц/780/1174/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 08.05.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2018 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

у жовтні 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2015 року по цивільній справі № 357/16806/14-ц було видано два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/10-01/74/8929 від 30 травня 2007 року в сумі 279534,74 грн. та судових витрат. В звязку з тим, що внаслідок укладення декількох договорів про відступлення права вимоги право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за зазначеним договором, 21 січня 2016 року остаточно перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», просив замінити стягувача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» на правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі № 357/16806/14-ц.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2018 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» по цивільній справі № 357/16806/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на стягувача « Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, мотивуючи тим, що суд ухилився від повного та всебічного зясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, необхідні докази не витребував та не дослідив, постановив ухвалу без належної правової оцінки всім доводам сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» зазначає, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. При цьому, заміна сторони у виконавчому провадження не залежить від умов та порядку виконавчого провадження. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2015 року по цивільній справі № 357/16806/14-ц стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/10-01/74/8929 від 30 травня 2007 року в сумі 279534,74 грн. та судових витрат.

На виконання даного рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист 28 вересня 2015 року.

20 січня 2016 року між ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» та ПАТ «Комерційний ОСОБА_7» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/15. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

В матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників (додаток № 2 до договору про відступлення права вимоги), згідно якого відбулося відступлення вимог також за кредитним договором № 014/10-01/74/8929 від 30 травня 2007 року, що був укладений між ПАТ «ОСОБА_6 банк Аваль» та ОСОБА_4

20 січня 2016 року між ПАТ «Комерційний ОСОБА_7» та ТОВ «ФК ПОЗИКА» було укладено договір відступлення права вимоги № 20 К-П. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

В матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників (додаток № 2 до договору про відступлення права вимоги), згідно якого відбулося відступлення вимог також за кредитним договором № 014/10-01/74/8929 від 30 травня 2007 року, що був укладений між ПАТ «ОСОБА_6 банк Аваль» та ОСОБА_4

21 січня 2016 року між ТОВ «ФК ПОЗИКА» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 240/ФК-16. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

В матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників (додаток № 2 до договору про відступлення права вимоги), згідно якого відбулося відступлення вимог також за кредитним договором № 014/10-01/74/8929 від 30 травня 2007 року, що був укладений між ПАТ «ОСОБА_6 банк Аваль» та ОСОБА_4 На підставі чого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло права кредитора.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що передання кредитором прав іншій особі за договором про відступлення права вимоги не є правонаступництвом, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Крім того, норма статті 378 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведених підстав не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що заміна сторони виконавчого провадження можлива лише за наявності відкритого виконавчого провадження.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було проігноровано норми ч.1 ст.146 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2017 року прийнято ухвалу про витребування доказів.

Ненадання суду повного реєстру боржників, пояснюється тим що окремо, що за договором відступлення права вимоги № 240/ФК-16 від 21.01.2016 року було відступлено заборгованості по 143 (ста сорока трьом) кредитним договорам, а оскільки реєстр боржників містить персональні дані, надання його до суду, в повному обсязі, суперечить ч.2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних».

За таких обставин підстав для скасування ухвали про заміну сторони виконавчого провадження у доводах апеляційної скарги суд не знаходить, у звязку з чим апеляційна скарга як необґрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді