ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї Громадської організації ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року про повернення позовної заяви Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї Громадської організації ОСОБА_1 до Комунального вищого навчального закладу "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпропетровської обласної ради" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2018 року позовну заяву ГО "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 до КВНЗ "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпропетровської обласної ради" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ГО "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1 просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції не було жодних правових підстав для повернення їхньої позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Згідно з п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як убачається з матеріалів справи, у серпні 2018 року ГО "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр", діючи в інтересах члена своєї організації ОСОБА_1, звернулася з позовом до КВНЗ "Дніпровський базовий медичний коледж" Дніпропетровської обласної ради" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Повертаючи позовну заяву на підставі п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що ГО "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" не є юридичною особою, а тому, за відсутності цивільної процесуальної дієздатності, не може бути позивачем у даній цивільній справі.

Проте колегія суддів з таким висновком суду погодитися не може, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про громадські об'єднання" (далі - Закон) громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (ч.5 ст. 1 Закону).

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 12-рп/2013 від 28.11.2013 року вказав, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до загальновживаної термінології, статутний документ - це основний локальний нормативний акт, що визначає порядок діяльності юридичної особи. В ньому зазначаються повноваження органів управління та порядок прийняття ними рішень, а також міститься інша інформація, встановлена законом.

Конкретний вид статутного документу залежить від організаційно-правової форми юридичної особи, ним може бути: статут, модельний статут, положення, наказ тощо.

Нормами Закону України "Про громадські об'єднання" не встановлено обов'язку громадського об'єднання без статусу юридичної особи мати саме статут, натомість для таких об'єднань передбачено Протокол установчих зборів, в якому, зокрема, має бути зазначена мета (ціль) діяльності громадського об'єднання (ч.2 ст. 9 Закону).

Як убачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви було надано витяг з протоколу № 1 Установчих зборів засновників ГО "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" від 06.10.2014 року, в якому зазначено, що громадська організація буде здійснювати свою правозахисну діяльність з метою її здійснення і для захисту членів ГО в тому числі у судових інстанціях України всіх рівнів законних соціальних, цивільних, економічних, творчих, культурних, екологічних, трудових прав та інших законних інтересів, які не суперечать законодавству України.

З указаного витягу з протоколу також вбачається, що ОСОБА_2 є керівником вказаної громадської організації, а ОСОБА_1 є членом цієї організації (а.с.4-5).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.

Згідно норм чинного законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов'язок повного та всебічного розгляду спорів, які виникли, що можливо лише під час розгляду справи по суті, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви є безпідставним.

Крім того, судова колегія наголошує, що повернення позивачу його позовної заяви є порушенням його конституційних прав в доступі до правосуддя та порушенням ст. 6 Європейської Конвенції "Про захист прав та основоположних свобод людини".

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї Громадської організації ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2018 року про повернення позовної заяви - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко