Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 2-8059/2007

провадження № 61-15249св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В.П.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2017 року у складі колегії суддів: Калараш А. А., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2007 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 та визнання за позивачами в рівних частках права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу від 25 травня 1998 року та 20 квітня 1999 року, укладених між ним та Іллічівською районною адміністрацією м. Одеси, належать сараї, що складаються з 5 приміщень загальною площею 28,1 кв. м, та сарай, що безпосередньо прилягає до квартири № 5. На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 березня 1998 року управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів, позивачам в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1.

З метою поліпшення житлових умов за рахунок власних коштів позивачі здійснили реконструкцію належної їм квартири та сараїв, в результаті якої утворилося дві самостійні квартири № 5 та № 5а. Позивачі зверталися до відповідача з приводу вирішення питання про набуття права власності на спірні приміщення, однак відповіді не отримали.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2007 року, з урахуванням ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 12 травня 2008 року про виправлення описки, позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено, визнано за ОСОБА_4 право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2, що складається з трьох житлових кімнат площею 40,9 кв. м та підсобних приміщень, загальною площею 79,1 кв. м, визнано право власності в рівних частках (по 1/3 частини за кожним) за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з чотирьох житлових кімнат площею 50 кв. м та підсобних приміщень, загальною площею 79,1 кв. м.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку, не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Інші співвласники будинку не заперечували проти визнання права власності на перебудовані квартири за позивачами.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2017 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2007 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять даних про звернення позивачів до органів місцевого самоврядування стосовно узаконення самочинно реконструйованої квартири та нежитлових приміщень (сараїв), а також про відмову цих органів у вирішенні спірного питання, тому висновки суду першої інстанції про визнання за позивачами права власності на самочинно реконструйовану квартиру та нежитлові приміщення (сараї) є передчасними.

У касаційній скарзі, поданій 18 квітня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2017 року і залишити в силі заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2007 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Статус Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради як органу державної виконавчої влади визначено статтями 6, 118 Конституції України та Законом України від 09 квітня 1999 року № 586-XI V «Про місцеві державні адміністрації». У зв'язку з пропуском майже 9 років на апеляційне оскарження вищевказаного рішення суду першої інстанції Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради, апеляційний суд Одеської області не мав законних підстав для поновлення цього строку, незалежно від поважності причин його пропуску, а мав відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі з підстав передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України (в редакції на час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Малиновського районного суду м. Одеси.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечень/відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з наступних підстав.

Установлено, що 02 листопада 2007 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з цим позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради.

Інтереси Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у суді під час попереднього судового засідання представляв її представник Кузінов О. В., який діяв на підставі довіреності від 02 жовтня 2007 року № 4413/01-20, виданої Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради.

12 грудня 2007 року у справі ухвалено заочне рішення.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2016 року заяву Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2007 року залишено без задоволення, оскільки, відповідач був обізнаний про розгляд даної справи у суді та 30 листопада 2015 року ознайомлювався з матеріалами справи, однак із заявою про перегляд заочного рішення звернувся 01 листопада 2016 року, доказів поважності причин його неявки в судове засідання при розгляді справи по суті не надав, посилання на докази, що мають істотне значення при вирішенні справи відсутні.

У грудні 2016 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради подала апеляційну скаргу на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 січня 2017 року в складі судді Калараш А. А. поновлено Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради строк на апеляційне оскарження заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2007 року.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом), незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом) незалежно від поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом), щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків. Річний строк, визначений цією статтею для органу місцевого самоврядування є присічним, тому він поновленню не підлягає.

Міська рада скористалася своїм правом на апеляційне оскарження після спливу одного року з моменту оголошення рішення районним судом, про розгляд справи в суді їй достеменно було відомо у 2007 році.

Поновлюючи строки апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги на те, що за положеннями цієї норми органи державної влади або місцевого самоврядування позбавлені права апеляційного оскарження судового рішення зі спливом річного строку з моменту його проголошення і в цьому випадку апеляційний суд без урахування поважності причин пропуску строку зобов'язаний відмовити у відкритті провадження у справі.

Отже, поновлюючи строк апеляційного оскарження органам місцевого самоврядування, апеляційний суд вийшов за межі своєї компетенції, яка чітко визначена як певна процесуальна дія частиною третьою статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом).

Такий висновок відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2054цс16.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

З огляду на викладене, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з урахуванням порушення апеляційним судом норм процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судовоїпалати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 30 березня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило