Житомирський апеляційний суд
Справа №278/663/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 81 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

розглянувши цивільну справу № 278/663/18 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Житомирській області Бєльського О.С.

за апеляційною скаргою Житомирського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2018 року, постановлену під головуванням судді Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною вище скаргою та просив визнати незаконними дії старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Житомирській області Бєльського О.С. по винесенню постанови про закриття виконавчого провадження від 15 грудня 2017 року, визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 15 грудня 2017 року з виконання виконавчого листа №278/5040/13, виданого Житомирським районним судом Житомирської області.

В обґрунтування вимог скарги зазначив, що на виконанні державного виконавця Житомирського РВДВС ГТУЮ у Житомирській області Бєльського О.С. перебувало виконавче провадження за виконавчим листом №278/50/40/13-ц, який виданий Житомирським районним судом Житомирської області 19.12.2013 щодо виконання судового рішення, яким зобов'язано ОСОБА_3 звільнити незаконно зайняту літню кухню за адресою по АДРЕСА_1 15.12.2017 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із фактичним виконанням судового рішення шляхом передачі боржником ключів від приміщення літньої кухні стягувачу, про що складено відповідний акт від 29.11.2017. Вважає, що дії державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження суперечать вимогам ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того зазначив, що державний виконавець Бєльський О.С. не в повній мірі здійснив виконання судового рішення, а саме: не перевірив відповідність ключа до дверей літньої кухні, не здійснив звільнення приміщення від майна боржника та не здійснив заборону боржнику користуватися цим приміщенням.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконними дії старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Бєльського О.С. в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 15 грудня 2017 року, згідно виконавчого листа виданого Житомирським районним судом Житомирської області 11 липня 2014 року по цивільній справі за №278/5040/13-ц. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Бєльського О.С. від 15 грудня 2017 року, згідно виконавчого листа виданого Житомирським районним судом Житомирської області 11 липня 2014 року по цивільній справі за №278/5040/13-ц.

В апеляційній скарзі Житомирський РВДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 Зазначає, що при постановленні ухвали, суд першої інстанції керувався загальними положеннями Закону України «Про виконавче провадження» щодо прав державного виконавця під час примусового виконання та не звернув увагу на положення ст. 63 вказаного Закону щодо порядку виконання рішень немайнового характеру.

До Житомирського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що хоча 29.11.2017 він отримав ключі від літньої кухні по АДРЕСА_1 у присутності дільничого, ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_4, проте на даний час у нього немає доступу до вказаного приміщення. ОСОБА_3 продовжує користуватися спірним приміщенням. Виходячи із наведеного вважає, що постановою державного виконавця порушені його майнові права та просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розгляд справи проводиться за правилами, встановленими для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими Главою 1 Розділу V ЦПК України (без повідомлення учасників справи).

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19.12.2013 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про звільнення нежитлового приміщення шляхом виселення, зобов'язання вчинення певних дій та стягнення матеріальної і моральної шкоди задоволено частково. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні літньою кухнею, що розташована по АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї ОСОБА_3 У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24.06.2014 вказане рішення суду першої інстанції в частині усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні літньою кухнею скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити незаконно зайняту спірну літню кухню. В решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21.01.2015 рішення суду першої інстанції в не скасованій частині та рішення апеляційного суду Житомирської області від 24.06.2014 залишено без змін (а.с. 154-155 том 1).

19.12.2013 Житомирським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист №278/5040/13-ц на виконання вказаного судового рішення, за яким державним виконавцем Житомирського РВДВС ГТУЮ в Житомирській області відкрито виконавче провадження № 44040024 (а.с. 8 том 2).

29.11.2017 державним виконавцем Бєльським О.С. у присутності дільничого інспектора Легенчука С.І., стягувача ОСОБА_1, боржника ОСОБА_3 інших осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_7 було складено акт про те, що по АДРЕСА_1 було виконано рішення суду шляхом передачі ключів від вхідних дверей літньої кухні за зазначеною адресою (а.с. 9 том 2).

15 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Житомирського РВДВС ГТУЮ в Житомирській області Бєльським О.С. винесено постанову про закінчення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 44040024 у зв'язку із повним фактичним виконанням судового рішення на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»(а.с. 4 том 2).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець належним чином не перевірив, чи дійсно ключ, який передано стягувачу від того самого приміщення, не здійснив звільнення приміщення від майна боржника, а тому вважає, що постанова державного виконавця є передчасною.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконання.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, як раніше зазначено, 29.11.2017 при примусовому виконанні рішення суду в присутності державного виконавця Бєльського О.С., дільничого інспектора, дружини боржника, двох свідків боржник ОСОБА_3 передав стягувачу ключі від спірного нежитлового приміщення - літньої кухні по АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт, який міститься в матеріалах справи. Вказаний акт підписаний усіма особами особисто, які були присутні при передачі ключів, в тому числі стягувачем ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_3

15.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, про яку, як підтверджено матеріалами справи скаржник дізнався лише 15.03.2018 та у десятиденний строк оскаржив її до суду.

Оскаржуючи дії державного виконавця, ОСОБА_1 посилався на те, що рішення суду фактично не виконано в повному обсязі як того вимагають положення п.9 ч.1 ст. 39 ЦПК України.

Колегія суддів вважає такі доводи обгрунтованими, оскільки рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24.06.2014 , на підставі якого видано виконавчий документ, зобов'язано ОСОБА_3 звільнити незаконно зайняту спірну літню кухню.

Передача ключів від літньої кухні, на чому наполягає державний виконавець як на підставу фактичного повного виконання рішення суду, не свідчить про виконання рішення суду саме як обов'язку ОСОБА_3 звільнити вказане нежитлове приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Із тексту акта вбачається, що в ньому лише зазначено факт передачі ключів до літньої кухні. Про вчинення дій щодо звільнення приміщення інформація відсутня.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, є обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги державного виконавця Бєльського О.С. в цілому зводяться до переліку виконавчих дій, які були здійснені ним під час виконання виконавчого листа №278/5040/13-ц про зобов'язання ОСОБА_3 звільнити незаконно зайняту літню кухню, що розташована по АДРЕСА_1, та самі по собі не вказують на незаконність ухвали суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при розгляді скарги судом першої інстанції неправильно застосовано норми ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», яка в загальному визначає права державного виконавця, а не регулює та встановлює порядок проведення заходів примусового характеру, на правильність оскаржуваного судового рішення не впливає, оскільки положення ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» є загальними нормами по відношенню до розділу VІІІ (виконання рішень немайнового характеру), а тому їх застосування не свідчить про порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного постановлення судового рішення.

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Житомирського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.12.2018.

Головуючий Судді