441/1391/16-ц 2/441/28/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2018 р. Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

за участю секретаря - Пеленської Х.О.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2, його адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та поділ земельної ділянки в натурі між співвласниками,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2016 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки, яка є майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частку і виділення в натурі земельної ділянки, розташованої на вул. Замкова 20 в смт. Великий Любіть Городоцького району Львівської області, та для виділу в натурі земельної ділянки просила призначити судову земельно-технічну експертизу.

Позов мотивує тим, що в період шлюбу з відповідачем за спільні кошти було придбано будинок та земельну ділянку для обслуговування будинку, майно зареєстровано за відповідачем. Також у власності їх як подружжя знаходиться земельна ділянка, зареєстрована на відповідача, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №498862 від 17.02.2009р., кадастровий номер :34:009:0038, площа 0,1323 га. (а.с.9)

Натепер земельна ділянка є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, але про порядок поділу згоди з відповідачем не дійшла. Посилаючись на положення ст. ст. 60, 70, 71 СК України позивач просила суд в порядку поділу майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності визнати за нею право власності на 1/2 ч. земельної ділянки за зазначеною вище адресою та виділити їй в натурі земельну ділянку.

Ухвалою суду від 17.10.2016 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою суду від 15.12.2017 призначено судову земельно-технічну експертизу.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Вказує, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, вона не може користуватися земельною ділянкою оскільки не визначили частку в натурі, крім того вона не має такої в своїй власності.

Відповідач та його адвокат в частині виділу земельної ділянки в натурі заперечили посилаючись на висновок експертизи, в цій частині просили відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з відсутністю реального поділу будинку.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2005 по 16.06.2014р. (а.с.28), що підтверджується відповідною копією рішення суду.

В період шлюбу відповідачем на підставі договору купівлі - продажу від 28.11.2005 було придбано житловий будинок № 20 по вул. Замковій в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області (а.с.30)

ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.6) житловий будинок № 20 по вул. Замковій в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області зареєстровано як спільна часткова власність і 1/2 частина за ОСОБА_1

ОСОБА_4 рішення 19 сесії 5 скликання від 30.05.2008 за №405 Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1323 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Замковій в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області.

ОСОБА_4 з положеннями ст.60, ч.1 ст.70 СК України, ст.89 ЗК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Подружжя користується рівними правами і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (аналогічні положення містить ст. 60 СК України).

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а саме в п.п. 23, 24 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо (таке ж положення містить і ст. 368 ЦК).

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб.

Аналізуючи зазначені норми, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, проти цього не заперечував і відповідач, який в підготовчому засіданні зазначив, що земельна ділянка була ним приватизована в період шлюбу спільно з позивачем.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_4 частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками будинку, отже право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться (п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», постанова Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року по справі №6-2710цс15, постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі № 61-22101св18.)

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що спірна земельна ділянка є спільною сумісною власністю сторін і їх частки в цьому майні із урахуванням вимог ст.60, ст. 70 СК України є рівними, тому позов в частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки за ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про виділення їй в натурі 1/2 частки земельної ділянки, в такій слід відмовити, з огляду на висновок експертизи (а.с.90 зворотня сторона), згідно якого неможливо запропонувати варіанти виділу спірної земельної ділянки і виділ в натурі технічно не можливий.

Суд вирішує в залежності від задоволення позовних вимог розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,76,81,141,258,259,265,353,355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2 проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та поділ її в натурі між співвласниками - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальної частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої в смт. Великий Любінь, вул. Замкова, 20 Городоцького району Львівської області, площа якої складає 0,1323 га.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2 проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_2) понесені нею судові витрати в сумі 552 грн. (пятсот пятдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.11.2018 року.

СуддяОСОБА_5