Справа № 361/5622/15-ц
Провадження № 2/361/293/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Латенко Л.П., Семінська Х.О., Корніюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою.

Позивач, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, зазначав, що 04 березня 2014 року відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 257 500,00 грн.

Факт отримання коштів підтверджується відповідною розпискою від 04 березня 2014 року.

Кінцевий строк повернення коштів 01 липня 2014 року.

29 травня 2014 року відповідач знову позичив у позивача грошові кошти в розмірі 65 000 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ станом на 29 травня 2014 року (1 долар США = 11,77 грн.) 765 700,00 грн., кінцевий строк повернення коштів, відповідно до умов розписки 10 червня 2014 року.

Станом на 01 липня 2014 року належна сума позики до сплати позивачу складала: 765 700 грн. (65000,00 доларів США х 11,7854 грн.) + 257 500,00 грн. = 1 023 200,00 грн.

Проте, оскільки на даний момент відповідач не повернув належні позивачеві кошти, його борг станом на 01 листопада 2015 року становить: 1 746 000,00 грн. = 1 488 500 грн. (65000,00 доларів США х курс НБУ станом на 30 жовтня 2015 року 22,90 грн.) + 257 500,00 грн.

16 червня 2015 року на адресу відповідача було направлено лист-вимогу про повернення коштів в строк до 25 червня 2015 року, однак, на момент подання позовної заяви позивачеві кошти так і не були повернуті.

22 червня 2015 року на іншу адресу відповідача було повторно направлено лист-вимогу, проте, конверт повернувся.

Крім основної суми заборгованості, відповідач повинен сплатити на користь позивача проценти за користування чужими грошовими коштами, починаючи з наступного дня прострочення виконання зобовязання по день подачі позову за період з 02 липня 2014 року по 01 листопада 2015 року проценти в розмірі 378 275,63 грн.

Також за цей же період сплатити 3% річних від простроченої суми 1 023 200,00 грн. в розмірі 41 040,13 грн.

Таким чином загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 2 165 315,76 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму боргу в розмірі 2 165 315,76 грн., а також стягнути із відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890,00 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про їх задоволення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки до суду не повідомили.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 04 березня 2014 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 257 500,00 грн. Кінцевий строк повернення коштів 01 липня 2014 року (а.с.8).

29 травня 2014 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 65 000 доларів США, що становить за офіційним курсом НБУ станом на 29 травня 2014 року (1 долар США = 11,77 грн.) 765 700,00 грн., кінцевий строк повернення коштів, відповідно до умов розписки 10 червня 2014 року (а.с.8).

Заперечуючи проти позову, представником відповідача ОСОБА_4 надано суду висновок спеціаліста «Науково-дослідної лабораторії судових експертиз» №31/17 за результатами проведення почеркознавчого дослідження, складеного 01 серпня 2017 року, згідно якого рукописні записи в електрофотокопіях розписок від 04.03.2014 р. та 29.05.2014 р. на імя ОСОБА_1, а також підписи в них, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням якогось підпису ОСОБА_2 (а.с.230-234 том І).

З метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року в справі призначено проведення судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (а.с.251-252 том І).

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №20750/17-32/20751/17-33 від 30 березня 2018 року, досліджувані підписи у вказаних розписках від 04.03.2014 р. та 29.05.2014 р. виконані ОСОБА_2 рукописно за допомогою пишучого приладу ручки (ручок), що споряджена (і) чорнилом, без попередньої технічної підготовки та будь-яких технічних засобів (а.с.31-48 том ІІ).

Таким чином суд приходить до переконання, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини, до яких можуть застосовуватись положення передбачені ст. 1046-1049 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на 01 липня 2014 року, на дату повернення грошових коштів, курс НБУ становить 1 долар США = 11,7854 грн., тому належна сума позики до повернення позивачу ОСОБА_1 складала: 765 700 грн. (65000,00 доларів США х 11,7854 грн.) + 257 500,00 грн. = 1 023 200,00 грн.

16 червня 2015 року на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено лист-вимогу про повернення коштів в строк до 25 червня 2015 року (а.с.9-10 том І).

22 червня 2015 року на іншу адресу відповідача ОСОБА_2 було повторно направлено лист-вимогу про повернення коштів в триденний термін після отримання цього листа (а.с.11-12 том І).

Станом на 30 жовтня 2015 року курс НБУ складає 1 долар США 22,90 грн.

Оскільки на час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не повернув належні позивачу ОСОБА_1 кошти, його борг станом на 01 листопада 2015 року становить: 1 746 000,00 грн. = 1 488 500 грн. (65000,00 доларів США х 22,90 грн.) + 257 500,00 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 625, 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми.

Постановою Верховного суду України від 02 липня 2014 року в цивільній справі №6-36цс14 зазначено, що у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобовязаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

З огляду на вищевикладене, крім основної суми заборгованості, відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити на користь позивача ОСОБА_1 проценти за користування чужими грошовими коштами, починаючи з наступного дня прострочення виконання зобовязання по день подачі позову за період з 02 липня 2014 року по 01 листопада 2015 року проценти в розмірі 378 275,63 грн. (а.с.40 том І).

Також за цей же період сплатити 3% річних від простроченої суми 1 023 200,00 грн. в розмірі 41 040,13 грн. (а.с.39 том І).

Таким чином загальна сума боргу відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 становить 2 165 315,76 грн.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Також суд, керуючись ст.141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 6890 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 524, 526, 530, 533, 625, 629, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії КО №100533, виданий Комсомольським МВ УМВС України Полтавської області 05 липня 2000 року, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, заборгованість, проценти за користування чужими грошовими коштами, 3% річних за невиконання грошового зобовязання в розмірі 2 165 315 (два мільйони сто шістдесят пять тисяч триста пятнадцять) грн. 76 коп.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії КО №100533, виданий Комсомольським МВ УМВС України Полтавської області 05 липня 2000 року, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський