Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року

місто Київ

справа № 357/10955/16-ц

провадження № 61-27380св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - ОСОБА_5,

особа, яка подала касаційну скаргу, - Публічне акціонерне товариство «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2018 року у складі судді Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 у жовтні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Публічне акціонерне товариство «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА»

(далі - ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА», банк), не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 22 серпня 2017 року звернулось з апеляційною скаргою на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року зазначену апеляційну скаргу ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» залишено без руху з підстав несплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 листопада 2017 року у зв'язку з частковою сплатою судового збору та відмовою у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору апелянту надано додатковий строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2017 року ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» повторно відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто.

02 лютого 2018 року ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» повторно звернулося з апеляційною скаргою на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2018 року клопотання ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року задоволено частково. Визнано поважними причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року за період з 24 грудня 2016 року до 22 серпня 2017 року. У задоволенні клопотання ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду відмовлено. Апеляційну скаргу ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків у десять днів з моменту отримання даної ухвали.

Визнаючи неповажними причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження заочного рішення у період з 22 серпня 2017 року, суд апеляційної інстанції зазначив, що, подавши повторно апеляційну скаргу 02 лютого 2018 року апелянт не зазначив причини подачі повторної апеляційної скарги, та причини пропуску строку на апеляційне оскарження з 22 серпня 2017 року до 02 лютого 2018 року. Наведені банком підстави пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження за період з 22 серпня 2017 року до 02 лютого 2018 року суд визнав неповажними, оскільки заявник раніше подавав апеляційну скаргу на це рішення, тобто був ознайомлений з ним та мав об'єктивну можливість подати апеляційну скаргу у строки, визначені статтею 294 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2018 року у задоволенні клопотання ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» про поновлення процесуального строку на подачу апеляційної скарги відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2016 року відмовлено.

Апеляційним судом у постановленому судовому рішенні визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду із апеляційною скаргою, оскільки після залишення без руху повторно поданої аналогічної апеляційної скарги ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2018 року з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення з 22 серпня 2017 року до 02 лютого 2018 року та несплати судового збору, представник банку сплатив судовий збір та зазначив, що підставою пропуску строку на оскарження у зазначений період була відсутність грошових коштів. Інших підстав пропуску строку на поновлення строків не зазначено. Враховуючи викладене, апеляційний суд наведені апелянтом у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави (відсутність коштів для сплати судового збору), що призвело до повернення апеляційної скарги, визнав такими, що не можуть бути об'єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судові рішення у межах встановленого законодавством строку.

У касаційні скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» просило скасувати ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2018 року, передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтовується порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Заявником наведено доводи касаційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, що є аналогічними тим, що викладені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, поданому до суду апеляційної інстанції. На переконання банку, суд апеляційної інстанції помилково відмовив у відкритті провадження, оскільки банк не мав можливості своєчасно звернутися із апеляційною скаргою через відсутність коштів на рахунку, оскільки обов'язковою умовою для апеляційного оскарження є саме оплата судового збору.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у праві.

За змістом правил частини першої та третьої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимоги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень передбачені у статті 263 ЦПК України, за якою судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, перевірив доводи касаційної скарги та матеріали цивільної справи, за результатами чого зробив висновок, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам законності та обґрунтованості, визначеним у статті 263 ЦПК України, касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до статті 72 ЦПК України 2004 року право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до підпункту 13 пункту першого розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 297 ЦПК України 2004 року зазначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

В оцінці наведених обставин Верховний Суд врахував, що із апеляційною скаргою банк звернувся повторно 06 лютого 2018 року після повернення ухвалою суду від 29 листопада 2017 року первісно поданої апеляційної скарги на заочне рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року, тобто майже через три місяці з моменту повернення першої апеляційної скарги, поданої на те саме судове рішення.

За правилом частин першої та третьої статті 38 ЦПК України 2004 року сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Поважними причинами пропущення процесуального строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, які є об'єктивно непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або істотно ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Вирішуючи, чи з поважних причин пропущено певний процесуальний строк, суд у кожному конкретному випадку оцінює сукупність обставин на свій розсуд.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечило б рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У § § 46, 47 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, § § 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» , заява № 3236/03, § 41, від 03 квітня 2008 року).

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду у цій справі про те, що зазначені ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-БАНК» у апеляційній скарзі підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими, наведені причини - неповажними, їх обґрунтованість спростовується матеріалами справи, оскільки заявником не надано доказів щодо наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, враховуючи тривалість неподання апеляційної скарги, що відбулося за спливом трьох місяців з моменту ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про повернення первісно поданої апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України» заява № 15123/03, § § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» заяви, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію банком своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов'язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне подання апеляційної скарги, заявник не надав.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду, зокрема посилання заявника на неправильне посилання апеляційним судом на рішення ЄСПЛ, не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги спрямовані на зміну оцінки обставин справи і висновків суду не спростовують.

У частині першій статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БАНК

ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик