Справа №705/4949/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2018 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі Романовій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, -
Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по аліментах. Зазначила, що відповідач добровільно не виконує рішення суду, не сплачує аліменти в звязку з чим і утворилась заборгованість. Також, в судовому засіданні позивач пояснила, що рішенням суду аліменти були стягнуті на її, ОСОБА_5, користь, проте на даний час вона змінила прізвище з «Сербул» на «Мазур».
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.09.2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_5, починаючи з 06.09.2011 року до повноліття дитини (а.с.3).
Відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 182622 від 04.12.2013 року (а.с.6).
Також, у судовому засіданні позивач ОСОБА_2 вказала, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.09.2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, а наданий час вона має прізвище ОСОБА_2, проте підтверджуючих дану обставину документів не надала.
Відповідно до ч. 3ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.
Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також у статтях 194-197, 274 СК України.
Згідно останніх змін у законодавстві з 05.10.2016 року набрав законної сили новий Закон України «Про виконавче провадження», згідно якого порядок стягнення аліментів регулюється ст. 71 даного закону.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має вчиняти дії по стягненню аліментів у т.ч. заборгованості за аліментами в разі виникнення такої. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Відтак, при відсутності такого спору, заборгованість по аліментам стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону на підставі рішення суду про стягнення аліментів (первинного рішення), а не на підставі іншого рішення суду уже про стягнення заборгованості.
Чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення у судовому порядку у іншій справі.
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і заборгованість по аліментам стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості по аліментам.
Також суд зазначає, що повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме.
Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, при викладених вище обставинах, враховуючи відсутність спору щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ст. ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем ОСОБА_2 при подачі до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 464,50 грн., що не відповідає положенням Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року (з наступними змінами та доповненнями), відповідно до якого ставки судового збору станом на 01.01.2017 року встановлюються: для вимог немайнового характеру 640 грн., за подачу до суду позовних заяв майнового характеру сплачується 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.
Оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, тому не сплачена позивачем ОСОБА_2 сума судового збору в розмірі 175 грн.50 коп. (640 грн. - 464,50 грн.) підлягає стягненню з позивача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 187, 194 Сімейного кодексу України, ст.ст. 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4,5, 11, 12, 77, 141, 258, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь держави недоплачений судовий збір в сумі 175 (сто сімдесят пять) гривень 50 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Ю.В. Мазуренко