Справа №345/3991/18
Провадження № 2/345/1688/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

16.11.2018 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру призначених аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду від 30.07.2010 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.06.2014 року відповідача було зобов'язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини по 400 грн., щомісячно.

Проте з часу присудження аліментів змінилося матеріальне становище позивача, збільшилися витрати на утримання дитини. Так, на даний час син ОСОБА_3 навчається у Калуській школі-ліцеї №10, дитина подорослішала, потребує більших витрат: на придбання одягу, шкільного приладдя, на організацію дозвілля. На даний час значно зросла собівартість промислових та продуктових товарів. Позивачці одній важко утримувати дитину.

Відповідач є фізично здоровою особою, працює за межами України, а тому має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в більшому розмірі, проте ухиляється від свого обов'язку. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду, просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Також позивач просить стягнути на її користь судові витрати за надану правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задоволити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, шляхом направлення повістки по виклик в судове засідання на зареєстровану адресу його місця проживання (а.с. 28), проте судова повістка повернулась до суду з причин відсутності особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Враховуючи положення п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України слід дійти висновку, що відповідачу вручено судову повістку і він повідомлений про час та місце розгляду справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду від 30.07.2010 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 4). Від шлюбу народився син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.02.2014 року (а.с. 7) постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі по 400 грн., щомісячно.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов'язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку.

У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини.

Враховуючи знецінення коштів внаслідок інфляції, постійне подорожчання усіх груп товарів для дітей, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 400,00 грн. є недостатніми для забезпечення належного рівня утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги майновий стан відповідача, те, що відповідач офіційно не працює, відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Водночас судом встановлено, що згідно наданої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с. 34) відповідач в період з 01.01.2014 року по 30.09.2018 року неодноразово здійснював перетин державного кордону, що свідчить про те, що відповідач перебував на сезонних заробітках за кордоном. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має можливість виконувати обов'язок по утриманню сина ОСОБА_3 та сплачувати визначену суму аліментів, яка б забезпечувала необхідний життєвий процес та розвиток дитини.

За таких обставин, враховуючи матеріальне становище та стан здоров'я сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно.

Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо вимог про стягнення судових витрат. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», чинного на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 4000,00 грн. витрат на правову допомогу та додано розрахунок-перелік послуг, які надані (надаватимуться) адвокатом (а.с.17). При цьому у такий перелік включено послугу «авансування представництва інтересів клієнта в суді». Оскільки представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 30), розгляд справи проведено без участі сторін, адвокат по суті не здійснював представництво інтересів позивача в судовому засіданні, вимога про стягнення 1200,00 грн. за вказану послугу є безпідставною. Також суд звертає увагу, що адвокатом вказано, що на опрацювання зібраних документів, вивчення судової практики, аналіз норм права, підготовку позовної заяви до суду ним було витрачено 4 год. Проте, зважаючи, що категорія справ про стягнення аліментів не є надто складною, викликає сумнів обґрунтованість вимог про вартість наданої послуги в розмірі 2400,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення судових витрат слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 1600,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182,184 СК України, ст.ст. 19,141, 259, 263-265, 274, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Змінити розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, офіційно непрацюючого, аліменти на користь сина ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 гривень, щомісячно, шляхом їх виплати в інтересах дитини на ім'я стягувача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист №345/2048/14-ц по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненя аліментів на утримання дитини- відкликати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 1600,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 16.11.2018 року.

Головуючий