Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 227/4226/16-ц

провадження № 61-32740св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідач - виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області

від 19 червня 2017 року у складі судді Соломахи Л. І.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області про визнання права власності за набувальною давністю залишено без розгляду.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, звернулась зі скаргою до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого

2017 року, залишено без руху з підстав відсутності належного документа, що посвідчує повноваження представника, а саме: довіреності фізичної особи ОСОБА_2, якою вона уповноважує ОСОБА_3 представляти її інтереси, зокрема, оскаржувати в апеляційному порядку судові рішення та надано строк для усунення указаних недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого

2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що недоліки апеляційної скарги ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, не були усунуті.

У липні 2017 року ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що представником позивача не надано належних доказів на підтвердження своїх повноважень щодо оскарження в апеляційному порядку рішень суду першої інстанції від імені фізичної особи ОСОБА_2 та повертаючи апеляційну скаргу позбавив заявника права апеляційного оскарження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що подана до суду апеляційної інстанції апеляційна скарга від імені ОСОБА_2 підписана її представником ОСОБА_3

На підтвердження повноважень представника ОСОБА_3 до апеляційної скарги додано: договір про надання юридичних послуг від 16 червня 2016 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма - Гарант 2016» (далі - ТОВ «Фірма-Гарант») в особі директора ОСОБА_3 та клієнтом ОСОБА_2, згідно з яким клієнт уповноважує фірму здійснювати представництво своїх прав та інтересів у всіх установах, підприємствах, організаціях, судах на всіх стадіях судових процесів, на всіх стадіях та видах виконавчих проваджень, в органах державної реєстрації та статистики, в інших органах державної влади; довіреність від 01 серпня 2016 року, згідно якої

ТОВ «Фірма - Гарант 2016» в особі директора ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_3 згідно договору про надання юридичних послуг від 16 червня 2016 року представляти інтереси ОСОБА_2 у всіх установах, підприємствах, організаціях, судах на всіх стадіях судових процесів, на всіх стадіях та видах виконавчих проваджень, в органах державної реєстрації та статистики, в інших органах державної влади.

Відповідно до статті 42 ЦПК України 2004 року повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; свідоцтвом про народження або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).

Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Системний аналіз статті 42 ЦПК України 2004 року дає підстави дійти висновку про те, що у разі, якщо стороною чи особою, яка бере участь у справі є фізична особа, то повноваження представника посвідчуються довіреністю фізичної особи, а якщо стороною чи особою, яка бере участь у справі є юридична особа - довіреністю юридичної особи.

Довіреність, видана від імені юридичної особи може уповноважувати повіреного вчиняти виключно дії від імені та в інтересах саме цієї юридичної особи, а не від імені та в інтересах фізичної особи, що перебуває з нею в договірних відносинах.

Уповноважити представника на участь у справі в інтересах особи, з якою укладено договір може тільки юридична особа, створена у порядку та в організаційно-правовій формі, передбаченими Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Така юридична особа є стороною договору про правову допомогу, укладеного із фізичною особою - стороною або особою, що бере участь у справі, однак вона ордером уповноважує конкретного адвоката на представництво в суді. В усіх інших випадках договірного представництва повноваження представника посвідчуються довіреністю фізичної особи.

Матеріали справи не містять довіреності фізичної особи ОСОБА_2, якою вона уповноважує ОСОБА_3 представляти її інтереси, зокрема, оскаржувати в апеляційному порядку судові рішення.

Отже, встановивши, що у встановлений ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2017 року строк вимоги суду ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, не виконані, належних документів, які посвідчують повноваження представника позивача оскаржувати в апеляційному порядку судові рішення не надано, апеляційний суд на підставі статей 121, 297 ЦПК України 2004 року, обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило