П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року м. Київ

Справа № 22-2425 Головуючий у1-й інстанції - Пінкевич Н. С.

Унікальний №369/3044/18 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

НевідомоїТ. О.

за участю секретаря Кучера Є. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України та апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, Києво-Святошинська місцева прокуратура, про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі - ДАБІ України) пред'явила в суд позов до ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням департаменту була скасована реєстрація повідомлення про початок будівельних робіт на об'єкти будівництва, що розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівква, вул. Я. Мудрого, замовник - ОСОБА_6 У подальшому ними проводились перевірки та було встановлено, що ОСОБА_6 виконуються будівельні роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, без отримання відповідних даних (містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, технічні умови, завдання на проектування), без розроблення в установленому порядку проектної документації та без документа, що надає право на виконання будівельних робіт, чим відповідач порушив ст.ст.24, 29,30, 31, 34, 36 Закону України &q?.с;Про регулювання містобудівної діяльності&qut;;. Також встановлені інші порушення та направлено відповідачу приписи про усунення порушень вимог законодавства, які залишені без реагування. Вказали, що відповідно до ст. 10 Закону України &q?, ;Про архітектурну діяльність&q? У; позивач забезпечує державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_6 знести багатоквартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за власний рахунок.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року відкрите провадження у справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року провадження у справі закрите з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ДАБІ України через свого представника, ОСОБА_7, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.3, а.с.155-158).

Також не погодившись з ухвалою суду, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просять ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.3, а.с.180-188).

У відзивах на апеляційні скарги представник ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_8, заперечував проти їх задоволення та вказав, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року є законною і обґрунтованою. Відзив аргументований тим, що спір, який є предметом даного розгляду, не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, а тому справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

З огляду на викладене, представник відповідача просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін (т.4, а.с.3-4).

В суд апеляційної інстанції представник Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотне повідомлення про вручення судової повістки уповноваженій особі Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області 30 жовтня 2018 року.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника позивача, ОСОБА_7, третіх осіб, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та представника ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_9, які підтримали подані апеляційні скарги та просили суд їх задовольнити; представника ОСОБА_6, адвоката ОСОБА_8, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Районний суд закрив провадження з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд виходив з того, що спір, який є предметом даного розгляду не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно факту виявлення самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування, а тому справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд може погодитись враховуючи наступне.

Позивачем у справі є Державна архітектурно-будівельна інспекція України, яка в силу положень чинного законодавства є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Предметом позову є зобов'язання ОСОБА_6 знести багатоквартирний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за власний рахунок.

Підставами позову є виконання ОСОБА_6 будівельних робіт з порушенням вимог закону та залишення без реагування приписів про усунення порушень вимог законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність стороною у справі суб'єкта владних повноважень та виконання ним у спірних відносинах управлінських функцій.

Водночас за приписами п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Проаналізувавши зміст ч. 1 ст. 38 та п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України &q?ши;Про регулювання містобудівної діяльності&q?ну; можна дійти висновку, що орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об'єкта. Цей припис є обов'язковою передумовою для можливості контролюючого органа на звернення до суду на підставі ч. 1 ст.38 вказаного Закону у зв'язку з його невиконанням.

Дії органу державного архітектурно-будівельного контролю здійснюються ним як суб'єктом владних повноважень послідовно в чітко визначеному порядку. Зокрема такий орган, що наділений контролюючими функціями, видає припис, який є обов'язковим до виконання і може бути оскаржений до суду. Оскільки дії щодо видання припису є публічно-правовими, то і подальше звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

Звертаючись до суду з позовом про знесення об'єкту самочинного будівництва і мотивуючи такий позов порушеннями архітектурних, містобудівних, пожежних, санітарних або інших подібних норм і правил, суб'єкт владних повноважень діє не з метою захисту своїх приватних прав та інтересів, а з метою захисту прав та інтересів громади або невизначеного кола осіб від можливих порушень їхніх прав та з метою запобігти можливих суспільно значимих несприятливих наслідкам порушення відповідних норм і правил.

При цьому, метою знесення об'єктів самочинного будівництва за позовом органів державного архітектурно-будівельного контролю є не перехід права власності на ці об'єкти, а приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, направлених на захист суспільних інтересів.

Зважаючи на викладене, спір, який є предметом даного розгляду не пов'язаний з вирішенням питання щодо речового права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва та усунення порушень шляхом знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування. Справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №161/14920/16-а, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України &qu92;Про судоустрій і статус суддів&q?т.;, ч.4 ст.263 ЦПК України апеляційний суд, з метою забезпечення однакового застосування норм процесуального права, вважає за необхідне врахувати при виборі і застосуванні норм права при вирішенні процесуального питання про закриття провадження у даній справі.

З огляду на викладене, доводи апеляційний скарг позивача та третіх осіб про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питань щодо речових прав, апеляційний суд відхиляє.

Висновок районного суду про наявність правових підстав для закриття провадження у справі з підстав непідвідомчості спору судам загальної юрисдикції відповідає обставинам справи та положенням процесуального закону.

Враховуючи викладене, підстав для скасування оскаржуваної ухвали з мотивів, викладених у апеляційних скаргах, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2018 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома