Справа № 712/9650/18
Провадження № 2/712/2178/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.
при секретарі ДЯДЮРИ І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Соснівський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про звільнення майна з-під арешту,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи тим, що 11 березня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 895/06-034-129 за умовами якого, відповідач отримав кошти в сумі 62 000 доларів США. З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного зобов'язання 11.03.2008 було укладено договір іпотеки №ІД 1-895/06-034-129, якими віддано банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 6, загальною площею 33,80 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Луначарського, 9. Однак позивач не може реалізувати майно, оскільки 13 червня 2011 року Соснівським відділом ДВС м. Черкаси ГТУЮ в рамках виконавчого провадження № 27114687 винесено постану про арешт майна відповідача та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно. Накладений арешт порушує права позивача, як іпотекодержателя на першочергове задоволення права вимоги за рахунок предмету іпотеки, вважає що нерухоме майно має бути звільнене з-під арешту, тому звернулись з даним позовом до суду.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 23 листопада 2018 року на 13-45 год. в спрощеному провадженні з участю сторін.
23 листопада 2018 року розгляд справи відкладено у звязку з неявкою відповідача до 19 грудня 2018 року.
В судове засідання представник позивача не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.
Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не направив, про час, день розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, скерував заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.
Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.
З метою забезпечення виконання вищевказаного кредитного зобов'язання 11.03.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №ІД 1-895/06-034-129, яким передано банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 33,80 кв. м.
Позивачу стало відомо, що реалізувати майно на даний час неможливо оскільки 13.06.2011 Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ, в рамках виконавчого провадження № 27114687, винесено постанову про арешт майна відповідача та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно.
Ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом.
Згідно зі статтею 589 ЦКУ у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Ст. 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право Іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки згідно якого Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Дане застереження відображено в п.4.5 Іпотечного договору.
Відповідно до ст. 572 Цивільного Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч. І ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Законом України «Про іпотеку» (ст. 33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Аналогічний висновок міститься в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону - про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Згідно ст. 20 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом або в позасудовому порядку згідно з цим Законом.
ОСОБА_1, укладаючи договір іпотеки з банком та передаючи квартиру в іпотеку був обізнаний з його умовами, в тому числі і щодо п. 2.4 у відповідності з яким у випадку невиконання позичальником положень Кредитних договорів від 11 березня 2008 року, іпотекодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також видатки, по зверненню стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. Таким чином, наявність арешту на предмет іпотеки заважає ПАТ «Укрсоцбанк», реалізувати своє визначене ст. 36 Закону України «Про іпотеку» право на вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн., що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_1 від 07.08.2018 року, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762 гривень.
Керуючись ст.ст. 263-265, 267, 280 ЦПК України, 526, 572, 612, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», суд,
Зняти арешт з предмета іпотеки, а саме: квартири № 6 за адресою м. Черкаси, вул. Луначарського, 9, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 13.06.2011 ВП №27114687 (реєстраційний номер обтяження № 11304810).
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).
Повне судове рішення складено 19 грудня 2018 року.