ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року

м. Харків

Справа № 619/97/18

Провадження № 22-ц/818/683/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.,

судді - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач:

ОСОБА_1,

Представник ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу № 619/97/18 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 червня 2018 року, ухвалене суддею Якименко Л.О., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову зазначає, що 06 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір. Свої зобов'язання за договором Банк виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт у вказаному розмірі. Відповідачка зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2017 року мається заборгованість у розмірі 71231,49грн., яка складається з: 6521,33грн. - заборгованості за кредитом; 57507,64грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3334,35грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 3368,17грн. - штраф (процентна складова), яку Банк просить стягнути з ОСОБА_1

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, заперечує проти позову, зазначивши, що заборгованість є завищеною. Умовами договору передбачено підвищення відсоткової ставки, однак про вчинення таких дій Банк повинен був її повідомити, однак цього зроблено не було.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 12 червня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19557,91грн. та судовий збір - 1600грн.

Рішення мотивовано тим, що відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 19557,91грн., з яких: 6521,33грн. - заборгованість за кредитом та 13036,58грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Суд не погодився з розміром заборгованості за процентами за користування кредитом наведеним у наданому Банком розрахунку.

В матеріалах справи відсутні докази виконання Банком зобов'язань за кредитним договором щодо повідомлення клієнта про зміну тарифів.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове про задоволення в цій частині позовних вимог у повному обсязі; в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність підпису відповідачки на Умовах та правилах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними та не означає відсутність договірних відносин між сторонами та відсутність заборгованості. Відповідачка поставила свій підпис у заяві позичальника, яким засвідчила те, що вона повністю згодна з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах.

Сторонами договору була досягнута згода щодо права Баннку в односторонньому порядку змінювати проценту ставку.

Банком виконані умови договору та у виписці по рахунку і шляхом направлення sms-повідомлення проінформував відповідачку про зміну відсотків за користування кредитом.

Після зміни процентної ставки відповідачка не зверталася до Банку із заявою про припинення кредитування; отже вона прийняла нові тарифи.

Що стосується пропуску спеціального строку позовної давності щодо стягнення неустойки, то суд міг стягнути заборгованість по сплаті неустойки за останні 12 місяців, що передували зверненню до суду з цим позовом, а не відмову у її стягненні взагалі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника зазначає, що судом вірно було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, комісії та штрафів у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності, оскільки з 17 квітня 2014 року вона не здійснювала жодного платежу, передбаченого договором, та взагалі не користувалася кредитною карткою.

Крім того, пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Що стосується відсотків, то судом вірно було прийнято її розрахунок, який обрахований за формулою, яка діяла до 02 квітня 2014 року та за відсотковою ставкою 34,80%, оскільки вона не повідомлялася належним чином про зміну відсоткової ставки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 06 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір.

Свої зобов'язання за договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредитний ліміт в розмірі 4000грн. Відповідачка зобов'язання належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 31 серпня 2017 року мається заборгованість у розмірі 71231,49грн., яка складається з: 6521,33грн. - заборгованості за кредитом; 57507,64грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3334,35грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 3368,17грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов'язання. Зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу)

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК), а не закінченням строку дії договору.

Даний висновок узгоджується з правовою позицію викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 за її анкетою-заявою від 06 серпня 2012 року видана карта НОМЕР_1 зі строком дії 07/16, тобто по 31 липня 2016 року.

Отже, в даному випадку трирічний строк позовної давності у вказаних правовідносинах починає перебіг зі спливом останнього дня місяця дії картки - з 01 серпня 2016 року.

З позовом до суду банк звернувся 29 грудня 2017 року, тобто в межах встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Таким чином, стягуючи з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитом в розмірі 6521,33грн. (тіло кредиту) суд першої інстанції обгрунтовано виходив з цих вимог закону та обставин по справі.

Щодо доводів відповідача про збільшення відсоткової ставки по кредиту.

Згідно ст.1056-1 ЦК України процента ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30% на рік. Далі процентну ставку було змінено, що підтверджується відповідними розрахунком заборгованості.

Згідно з п. 1.1.3.2.3, 1.1.2.3, 1.1.5.2, 1.1.2.4, 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта".

При підключенні Держателя до системи ІNTERNET-banking» (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Моbі1е-bаnking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SМS-повідомлень.

Клієнт зобов'язаний одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками".

Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків/вкладів, а також операції, здійснені по рахункам/картках/вкладах клієнта, не звільняє клієнта від виконання його зобов'язань за цим договором.

Клієнт зобов'язаний у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку звернутися до Банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання.

Отже, сторонами кредитного договору було досягнуто згоди щодо права Банку в односторонньому порядку змінювати процентну ставку без укладення окремого договору про це.

Відповідно до ч.2 ст.634 ПК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Проте, ніяких заяв про розірвання кредитного договору від відповідачки до Банку не надходило, що являється підтвердженням прийняття ОСОБА_1 діючих умов договору.

Таким чином, умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто відповідачка перед підписанням кредитного договору мала можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, Але, під час підписання договору відповідачку повністю влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить її підпис.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником Банку надано уточнений розрахунок відсотків за три роки (з 29.12.2014року по 31.08.2017року), згідно якого розмір відсотків за користування кредиту, які вони просять стягнути з відповідача, становить 7497,79грн., а саме:

за період з 29 грудня 2014 року по 31 березня 2015 року минуло 92 дня. Розмір процентів складає 6521,33грн. * 34.8 % / 360 * 92 = 579,96грн;

за період з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2017 року минуло 884 дня. Розмір процентів складає 6521,33грн грн. * 43.2 % / 360 * 884 = 6917,83грн.

Усього 579,96грн. + 6917,83грн. = 7497,79грн.

З урахуванням викладеного вимоги Банку про стягнення з ОСОБА_1заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 7497,79грн.підлягають задоволенню.

Що стосується вимог в частині стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Оскільки вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафів - 500грн. (фіксована частина) та 3368,17грн.грн. (процентна складова) не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

Статтею 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність. Частиною другої цієї статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 29 грудня 2017 року.

Отже, розмір пені може обчислюватись тільки з 29 грудня 2016 року по 29 грудня 2017 року.

Банком надано розрахунок заборгованості станом на 31 серпня 2017 року.

Суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 900грн., стягнувши її за період з 29 грудня 2016 року по 31 серпня 2017 року, що також узгоджується з уточненим розрахунком Банку.

Що стосується комісії, то вона Банком не нараховувалась; сума зазначена в розрахунку банку 3334,35грн. (заборгованість за пенею та комісіє) - є пенею, що не заперечується Банком.

З урахуванням викладеного, рішення підлягає зміні; вимогиПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково в загальному розмірі 14919,12грн., яка складається: 6521,33грн. - тіло кредиту; 7497,79грн. - відсотки за користування кредитом; 900грн. - пеня.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, що Банком при поданні позовної заяви сплачено 1600грн. судового збору та за подання апеляційної скарги 2400грн, усього - 4000грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 838,57грн. (71231,49грн. - заявлені позовні вимоги : 14919,12грн. - задоволені позовні вимоги = 4,77 частина задоволених позовних вимог; 4000грн. : 4,77 = 838,57грн.)

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 12 червня 2018 року - в частині стягнення 6521,33грн. - тіла кредиту та в частині відмови у стягненні штрафів та комісії - залишити без змін.

В іншій частині рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт серія номер НОМЕР_2) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 7497,79грн. (сім тисяч чотириста дев'яносто сім гривень 79коп.) та по сплаті пені в розмірі 900грн. (дев'ятсот гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» місце знаходження: вул. Набережна Перемоги, буд.50, м. Дніпро, ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 838,57грн. (вісімсот тридцять вісім гривень 57 коп.)

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 грудня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Сащенко І.С.