"15" листопада 2018 р.
Справа № 150/541/18
Провадження по справі №2/150/208/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С. П.,

за участі секретаря Горбей О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 з позовом до Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1. Єдиний спадкоємцем після смерті матері залишилася позивач, та звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Окрім того, в подальшому також з'ясувалося, що в свідоцтві про народження ОСОБА_1 було вказано по батькові матері як «ОСОБА_4» замість вірного «ОСОБА_4». За таких обставин позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права.

Представник позивача за довіреністю від 16.05.2018 - ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

Відповідач в особі сільського голови Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області Чернова О.В. також подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1, суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази дійшов висновку про наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с. 9).

За життя померлій належав житловий будинок АДРЕСА_1 що слідує із книги нумерації складеної в 1988 році.

Як слідує із довідки, виданої виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 27.12.2017 №2615, спадкоємцями майна померлої є її дочки - ОСОБА_5 та ОСОБА_1, яка на момент смерті постійно проживала із спадкодавцем.

ОСОБА_5, відповідно до заяви, посвідченої секретарем Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_6 та зареєстрованої в реєстрі за №365, відмовилася від своєї частки в спадковому майні.

Втім, звернувшись до державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, останнім було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Окрім того, в документах, які позивачем було подано для отримання свідоцтва про право на спадщину також міститься різниця в написанні по батькові спадкодавця, а саме в свідоцтві про народження позивача вказано «ОСОБА_4», в свідоцтві про смерть спадкодавця «ОСОБА_4», а тому у позивача відсутні документи, підтверджуючі факт родинних відносин між нею та матір'ю.

Попри це, факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується дослідженими судом доказами, а саме довідкою, виданою виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 06.07.21018 №1285, випискою з по господарської книги №7 за 1971-1973 роки, відповідно до яких померла ОСОБА_4 дійсно є матір'ю позивача ОСОБА_1

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73 року ; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки позивач, як спадкоємець майна, що є предметом спору в даній цивільній справі за законом має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 та враховуючи те, що іншим чином ОСОБА_1 не має можливості оформити право власності на спадкове майно, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин і визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок - задоволити .

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області дійсно є матір'ю ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на житловий будинок з надвірними прибудовами (спорудами), розташований по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН