Справа № 404/7695/17
Номер провадження 2/404/1178/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді -Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати право власності на 1/2 частину квартири №52, вул.Сергія Сєнчева, будинок 67 корпус 3 м. Кропивницький.

В обґрунтування позову зазначено, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 15.10.1994 року по 04.05.2017 року, шлюб розірвано рішенням суду. Відповідач не вияв бажання вирішити питання щодо поділу спільного майна подружжя в добровільному порядку.

Під час спільного проживання у шлюбі, за свої кошти, за договором купівлі-продажу від 04 червня 1997 року придбали для спільного проживання однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 оформивши її на ОСОБА_2 що підтверджується архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 42169 від 15 листопада 2017 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За ч. 2 цієї статті, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За ч. 4 цієї ж статті, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Оскільки між сторонами не було досягнуто добровільної згоди на поділ спільного майна подружжя, в зв'язку з чим позивач змушена звернутися в суд за захистом своїх порушених прав, а тому просить задовольнити позов повністю.

До судового засідання сторони надали клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог, визнання позову (а. с. 46,50 ).

Згідно ст. 223 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено наступні факти.

ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, зареєстрованому 15.10.1994 року Кіровським районним відділом державної реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис № 1045 (а. с. 8).

04 травня 2017 року шлюб між сторонами по справі розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 9).

04.09.1997 року ОСОБА_2 придбано у власність однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 оформивши її на ОСОБА_2 що підтверджується архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 42169 від 15 листопада 2017 року, (а. с. 5,10).

Згідно ст. 22 КпШС України , який діяв на час набуття у власність спірної квартири , було врегульовано питання спільної сумісної власності подружжя . А саме майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною

сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,

користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі,

якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства,

доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного

заробітку.

Дана норма знайшла своє відображення в Сімейному Кодексі України.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини,' чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ

спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , враховуючи факт визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки згідно договору купівлі- продажу від 04.06.1997 року п. 6 зазначено, що якщо квартира набута покупцем в період шлюбу, вона являється спільною власністю подружжя, розпорядження нею можливо лише за згоди другого подружжя, а тому вона є об'єктом спільної сумісної власності подружжя .

Зазначене породжує наслідки, а саме визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири під номером АДРЕСА_1

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд має вирішити питання судових витрат.Відповідач є інвалідом 2 групи і звільнений від сплати судового збору.

В своїй заяві позивач просить повернути їй сплачений судовий збір в розмірі 50 % з державного бюджету України, у зв»язку з тим, що відповідач є інвалідом 2 групи, даний позов визнав повністю, при подачі позову сплачений судовий збір в сумі 1535,50 грн. .

В силу ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому, позивачу суд вирішує повернути з Державного бюджету -767, 75 грн. сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст.. 22 КпШС України, що діяв станом на 1997 рік, ст.ст.57, 60, 69-72 СК України, ст. ст.142,223,263, 265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( 25014, АДРЕСА_1, ІПН- НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( 25014, АДРЕСА_2 ІПН- НОМЕР_2) про поділ спільного майна подружжя, задовольнити повністю.

Визнати однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири під номером АДРЕСА_1

Повернути ОСОБА_1 - з Державного бюджету України 767, 75 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 0.0.898100027.1 від 20.11.17 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда