Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/5293/18

Провадження №: 2/755/3330/18

"04" травня 2018 р.

місто Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ластовки Н.Д.,

за участю секретаря Юдицького К.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва на підставі наявних у суду матеріалів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500,00 грн. з подальшою індексацією відповідно до закону, до повноліття дитини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. За рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2008 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання їх дочки у розмірі 600,00 грн. З досягненням їх дочкою 13-річного віку у дитини значно зросли потреби у навчанні, розвитку, відвідуванні додаткових платних занять, гуртків, секцій, збільшились витрати на одяг та харчування, що потребує значних матеріальних витрат. Однак відповідач добровільно не прогоджується вирішити питання щодо збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання їх дочки.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

24 квітня 2018 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва ПАТ «Укрпошта» було повернуто повідомлення про вручення поштового відправлення, за яким 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 особисто отримав конверт із вкладенням ухвали про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовної заяви з додатками, що були йому адресовані. Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим для нього ст. 191 ЦПК України, та не надав відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження від 05.04.2018 року строк.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення такого позову з наступних підстав.

Як встановлено судом, від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 07.04.2015 р. (а.с.8).

Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2009 року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 03 квітня 2009 року і до досягнення донькою повноліття (а.с. 7).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття; сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Змістом ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 181 СК, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ст. 182 СК України.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як зазначає позивачка, відповідач офіційно не працевлаштований, однак має неофіційний заробіток, розмір якого дозволяє сплачувати відповідачу аліменти на утримання їх дочки у значно більшому розмірі.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

При цьому, зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2009 року вбачається, що станом на день розгляду справи відповідач не працював, у зв'язку з чим, в даному випадку, відсутня зміна матеріального стану відповідача, що в свою чергу не може бути наслідком зміни розміру аліментів, визначених згаданим рішенням суду.

Щодо посилань позивачем, як на підставу для зміни розміру аліментів, наявності у відповідача неофіційного заробітку, такі не можуть бути прийняті в якості належного та допустимого доказу, в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, оскільки будь-якого підтвердження того, що відповідач отримує грошові кошти від виконання будь-яких неофіційних робіт суду не надано, і самі по собі твердження позивачки про покращення матеріального становища відповідача жодним чином не підтверджує зміни його матеріального стану.

Однак, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень.

Таким чином, враховуючи встановлений законодавцем прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та беручи до уваги матеріальне становище відповідача, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2009 року у справі №2-1578/2009 р., що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, з 600,00 гривень до 1000,00 гривень, на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуючи 1000,00 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2018 року.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом частини 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Пунктом 6 ст.141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.5 Закону України «Про судовий збір», осіб, які понесли судові витрати по даній справі не встановлено, судом не вирішуються питання про судові витрати.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7,141,150,174,180,181,182,184,191,192 Сімейного кодексу України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 2, 10, 49,76, 77-81, 89,141,209,247,265,272,274-279,354,430,пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про змінгу розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2009 року в справі №2-1578/2009р. розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, з 600 (шестисот) гривень 00 копійок до 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2018 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: