Справа № 489/2696/17
Номер провадження 2/489/836/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Сироватка Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 р. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яким просили стягнути з відповідачів заборгованість перед Банком в сумі 56 562,03 дол. США.

Свої вимоги мотивували тим, що 25.05.2007 р. відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у в розмірі 35 000,00 доларів США зі сплатою 13,00 відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 24.05.2017 р. При цьому відповідно до умов договору, відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом 23.05.2017 року виникла заборгованість перед Банком в сумі 56 562,03 дол. США. Разом з тим, з метою забезпечення ОСОБА_1 виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки.

Відповідач проти позову заперечував, просив застосувати строк позовної давності до заявлених вимог, оскільки позивач пропустив строк для звернення до суду із даним позовом.

Дослідивши надані докази сторонами докази в сукупності, суд встановив наступне.

25.05.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту № 640/240-К240. Згідно договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 35 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,00 % річних з кінцевим терміном повернення 24.05.2017 року.

Згідно п. 3.3.7 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти та комісії, визначені в розмірах та в порядку, визначеному договором.

Відповідно п. 3.3.8 кредитного договору позичальник зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами та фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному кредитним договором.

Згідно п. 4.6 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати коштів з погашення кредиту, а також прострочення строків повернення кредиту позичальник сплачує кредиторові пеню у визначених кредитним договором випадках та розмірі.

З вказаним Договором кредиту відповідач був ознайомлений, ним договір підписаний.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором, 25.05.2007 р. між Банком та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки.

Відповідно до умов Договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

Згідно п. 1.2 Договору поруки поручитель ознайомлений з умовами Договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має.

В порушення умов, передбачених кредитним договором та договором поруки, відповідач грошові зобов'язання перед кредитодавцем належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням.

Відповідно до наданого позивачем Розрахунку, станом на 23.05.2017 р. заборгованість відповідача перед Банком складає 56 562, 03 дол. США, що еквівалентно 1 487 893 грн. 72 коп., а саме: заборгованість за кредитом 35 000,00 дол. США, що еквівалентно 920 693 грн. 27 коп., заборгованість за відсотками 21 562,03 дол. США, що еквівалентно 567 200 грн. 45 коп.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, з огляду на наступне.

ПАТ «Укрсоцбанк» 25.05.2007 року на підставі кредитного договору надав відповідачу кредит, погашення якого повинно було здійснюватись шляхом сплати ануїтентних платежів до 24.05.2017 року.

29.05.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до відповідачів із вимогою про усунення порушень кредитного договору та погашення заборгованості по кредиту.

Разом з тим, останній платіж за кредитним Договором відповідачем ОСОБА_1 був здійснений 15.08.2007 року, згідно наданої позивачем довідки та розрахунку.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням заборгованості.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів та інших платежів.

Відповідно до п.4.5 Кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом, нараховані штрафні санкції (штраф,пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення, за якими у позивача виникло право на звернення до суду із вказаним позовом 15.09.2007 року, в той час як він пред'явив позов до відповідачів лише в червні 2017 року, тобто майже через 10 років.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що позивачем пропущено строк для звернення із даним позовом, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака,29.

Відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.05.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова