Справа № 307/3409/18
Провадження № 2/307/1676/18
У Х В А Л А

іменем України

20 грудня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач ОСОБА_1 07 листопада 2018 року подала суду заяву про отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення на номер НОМЕР_1 та в судове засідання на 14 годину 30 хвилин 06 грудня 2018 року і на 11 годину 00 хвилин 20 грудня 2018 року не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 12, 26, 35, 36), заяви про розгляд справи у її відсутності не подала.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про день та місце розгляду справи були належно повідомлені.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Умовами для залишення позову без розгляду за правилами ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є: 1) належність повідомлення позивача про час і місце судового розгляду справи; 2) повторність неявки; 3) відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, чинним цивільно-процесуальним кодексом не передбачено відкладення розгляду справи за повторної неявки в судове засідання позивача. Тобто, при повторній неявці позивача суд або залишає позов без розгляду, або, лише у випадку подання заяви позивачем про розгляд справи у його відсутності, продовжує розгляд справи. Будь-яких інших підстав для відкладення розгляду справи при повторній неявці позивача ЦПК не передбачено.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" (рішення від 28 жовтня 1998 року), "Круз проти Польщі" (рішення від 19 червня 2001 року). У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що позивач була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик в суд, повідомленнями про поштове вручення, довідкою про доставку SMS (а.с. 12, 26, 35, 36), двічі підряд не з'явилася в судове засідання (14 годину 30 хвилин 06 грудня 2018 року і на 11 годину 00 хвилин 20 грудня 2018 року), заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі слід залишити без розгляду.

Керуючись ч.5 ст.223, ч.2 ст.247, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення, проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили з дня прийняття рішення апеляційною інстанцією.

Суддя В.В. Ніточко