Справа № 344/1303/18
Провадження № 2/344/2237/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

секретарів Стефанець Г.Я., Орнат Л.І.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що відповідач по справі являється її сином та 02 березня 2017 року розлучився зі своєю дружиною ОСОБА_4. У період шлюбу у них народилось троє дітей. Згідно рішення суду дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишена проживати з батьком, дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 залишені на проживання з матірю. В січні 2018 року відповідач залишив своє місце проживання та живе за іншою адресою. Дочка ОСОБА_8 проживає разом з позивачем по вул. В. Івасюка, 38/53 в м. Івано-Франківську. Відповідач офіційно працює, однак коштів на утримання дитини не надає, тому просила стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просили про його задоволення.

Відповідач у судовому засіданні 05 грудня 2018 року заперечив проти задоволення позову та пояснив що займається утриманням дитини. У судове засідання 17 грудня 2018 року не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про що розписався в повідомленні про розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

За даними копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 356131 від 23 січня 2018 року, ОСОБА_2 є матірю відповідача ОСОБА_3.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з батьком ОСОБА_3, дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено проживати з матірю ОСОБА_4.

Згідно довідки ОК «Житловий кооператив 777» № 07 від 23 січня 2018 року сторони по справі разом із дочкою ОСОБА_5 проживають та зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2 ст. 157 СК України).

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом розяснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Виходячи зі змісту даних статтей сімейного законодавства та розяснень пленуму Верховного Суду України одержувачем аліментів на утримання дитини може бути не тільки один із батьків, а й баба й дід дитини. При цьому не підлягають стягненню аліменти з того із батьків, який проживає з дитиною та займається її утриманням.

Письмовими доказами підтверджено, що відповідач по справі ОСОБА_3 зареєстрований та проживає із дочкою ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1. Факт ухилення відповідача від обовязку матеріального забезпечення дочки не знайшов свого підтвердження матеріалами справи та поясненнями сторін у судових засіданнях. Рішенням суду дочку ОСОБА_8 залишено проживати із відповідачем, тому суд вбачає, що можливість повного або часткового задоволення позову позбавлена правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів слід відмовити.

На підставі ст. 180-182, 258 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» керуючись ст. ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст судового рішення складено та підписано 21 грудня 2018 року.