АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1902/18Головуючий по 1 інстанції - Івахненко О.Г.
Категорія: 47 Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

представник позивача - адвокат ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія» на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія», третя особа: Чигиринська районна державна адміністрація про скасування речового права оренди землі та повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що він є власником земельної ділянки площею 2,1903 га кадастровий номер НОМЕР_1, розміщеної в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 реєстраційний номер 30 від 23.07.2008 року.

30 серпня 2012 року позивач підписав з СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Речове право, по даному договору оренди було зареєстровано в державному реєстрі 28.04.2014 року, номер запису про інше речове право 5511415.

Договір підписаний позивачем та відповідачем на підставі якого було внесено запис до Державного реєстру про речове право - укладався відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі», які були чинні на день його підписання.

Вказує, що норми права та умови договору, узгоджені сторонами, на день складання договору, вимагали проведення державної реєстрації договору, без якої він не набирав чинності.

Разом з тим, державна реєстрація договору не була проведена, у зв'язку із чим договір не набрав чинності. Тому, фактично рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12753109 та запис про речове право №5511415 здійснено безпідставно, на основі договору, який не набрав чинності та не може бути підставою для виникнення речового права - права оренди земельної ділянки.

Позивач зазначає, що на сьогодні, належна йому земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача.

Зважаючи на безпідставність внесення відомостей про речове право, наявність таких відомостей перешкоджає власнику у реалізації свого права власності, як на самостійне користування земельною ділянкою, так і передачу її в оренду.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просив суд скасувати речове право оренди земельної ділянки площею 2,1903 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розміщеної в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, право на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 реєстраційний номер 30 від 23.07.2008 року, номер запису 5511415, зареєстрованого на підставі договору оренди від 30.08.2012 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія», Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 12753109; зобов'язати СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» повернути земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано речове право оренди земельної ділянки площею 2,1903 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розміщеної в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району черкаської області, право на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, реєстраційний номер 30 від 23.07.2008 року, номер запису 5511415, зареєстрованого на підставі договору оренди землі, укладеного 30.08.2012 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія», Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 12753109.

Зобов'язано СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яка згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4

Стягнуто із СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1409, 60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» не виконало передбачений законом і договором обов'язок щодо проведення державної реєстрації оренди землі, а тому договір оренди землі від 30.08.2012 року не може вважатись таким, що набрав чинності. Проведення 28.04.2014 року державної реєстрації речового права на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі, а отже і не може впливати на момент набрання чинності цим договором оренди.

В апеляційній скарзі директор СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» Кравець О.І., посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та як наслідок порушення судом норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що при зверненні до суду позивачем було невірно обрано спосіб захисту порушених прав власності, на що судом не було звернуто належної уваги. Зазначає, що орендодавець та орендар у разі домовленості про проведення державної реєстрації договору оренди в подальшому її не проведуть, на час дії та на виконання вимог статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі», можуть звернутися до суду за захистом та відновленням порушених прав власності з позовом з дотриманням вимог глави 29 ЦК із вимогами про витребування земельної ділянки, яка належить їй/йому на праві власності з чужого незаконного володіння або про усунення перешкод у її користуванні, якщо права власника порушуються іншою особою.

Крім того, вказує, що фактично вказаний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду, оскільки є публічно-правовим.

Також зазначає, що позов у даній справі подано із значним порушенням строків позовної давності, так як позовні вимоги до відповідача могли бути заявлені ОСОБА_4, починаючи з січня 2013 року, відразу після набуття чинності Закону №1878.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зазначає, що в суді першої інстанції відповідачем, не було заявлено вимог щодо застосування строку позовної давності. А оскільки вказані матеріально-правові вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції, вони не можуть прийматися та не розглядатися судом апеляційної інстанції.

Крім того, спір стосується безпідставного використання відповідачем земельної ділянки належної позивачу та створенню перешкод власнику у користуванні та розпорядженні цією земельною ділянкою шляхом безпідставної реєстрації речового права. Тобто, вимога щодо скасування реєстрації речового права є похідною від спору щодо майнових прав та відповідно до статті 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначає, що позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі, щодо способу захисту цивільних прав, відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом повернення земельної ділянки власнику та скасування безпідставної реєстрації речового права відповідає дійсності. Фактично, сам відповідач, в апеляційній скарзі погоджується з рішенням суду першої інстанції, що не може бути підставою для скасування рішення суду.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2, позивачу належить земельна ділянка загальною площею 3,5064 га, що розташована на території Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (а.с. 11).

30 серпня 2012 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» укладено договір оренди землі, у відповідності до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (із розпайованих земель), яка знаходиться в адміністративних межах Рацівської сільської ради Чигиринського району, площею 2,1903 з кадастровим номером НОМЕР_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 7 Договору оренди землі договір укладено на п'ять років. Початком терміну дії договору є дата проведення його державної реєстрації.

Пунктом 40 вказаного Договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна № 134849271 від 20 серпня 2018 року, спірний договір оренди землі було зареєстровано в Чигиринському районному управлінні юстиції 28 квітня 2014 року (а.с. 14).

З наявного в матеріалах справи листа відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.340-344/112-18 від 21 серпня 2018 року слідує, що державна реєстрація вищевказаного договору оренди землі в період з 30 серпня 2012 року по 01 січня 2013 року не здійснювалась (а.с. 15).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Статтею 2 та підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням статей 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Встановлено, що державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, укладеного 30 серпня 2012 року між ОСОБА_4 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія», в органах Держкомзему не проведено, що не заперечується та визнається сторонами у справі.

01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов'язковість державної реєстрації договорів оренди землі.

Таким чином суд першої інстанції, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про відсутність у відповідача правових підстав для використання спірної земельної ділянки, оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, за відсутності його державної реєстрації, не набув чинності.

При цьому, проведення 28 квітня 2014 року державної реєстрації речового права на підставі вказаного договору оренди не може підміняти державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а отже і не може впливати на момент набрання чинності цим договором оренди землі.

До таких висновків прийшов Верховний Суд в постановах від 16 травня 2018 року у справі № 696/1879/15-ц, від 07 листопада 2018 року № 702/659/15-ц.

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що державна реєстрація не може відбуватись на основі правочину, що не набрав чинності.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск строку позовної давності позивачем для звернення до суду із зазначеним позовом, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач із заявою про застосування позовної давності до суду першої інстанції не звертався, а тому вказані доводи апеляційної скарги колегією суддів не приймаються.

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині того, що спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, то колегія суддів, перевіривши дані доводи скаржника, приходить до наступних висновків.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У справі, що розглядається, спір виник стосовно використання відповідачем СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» земельної ділянки належної позивачу та створенню перешкод власнику у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом безпідставної реєстрації речового права. Вимога про скасування реєстрації речового права є похідною від спору щодо майнових прав та відповідно до ст. 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, відповідач по справі не є суб`єктом владних повноважень, між позивачем та відповідачем немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Спірні правовідносини фактично виникли між ОСОБА_4 та СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» стосовно права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, а тому даний спір потребує вирішення за правилами ЦПК України, який зокрема, передбачає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

У відповідності до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено статтею 391 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем при зверненні до суду було невірно обрано спосіб захисту порушених прав власності, на що судом не було звернуто уваги та розглянуто і задоволено позов про скасування речового права, колегія суддів оцінює критично, виходячи з наступного.

Так, позивачем заявлено вимоги про зобов'язання повернути йому земельну ділянку, тобто подано віндикаційний позов в порядку статті 387 ЦК України, та скасування речового права, що відповідає приписам статті 391 ЦК України, тобто звернувся з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном шляхом скасування речового права.

Надаючи об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу ОСОБА_4 на момент звернення до суду, а також визначаючи, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, колегія суддів прийшла до висновку про узгодженість способу захисту прав позивача тим, що передбачені ст.ст. 387, 391 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга СТОВ «Чигиринська аграрна компанія» не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Чигиринська аграрна компанія» - залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Судді: