ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1235/18 Справа № 189/1236/17 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К.С. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого майна подружжя /а.с.2/.

З урахуванням уточнення позовних вимог/а.с. 51-52/, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в сумі 101984,00 грн. - вартість спального гарнітуру та вартість домашнього кінотеатру та виділити відповідачу в натурі відеокамеру «Панасонік», килим Реарл, м'які меблі (комплект) «Ніколас «Класік».

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено /а.с. 161-166/.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги /а.с. 170-178/.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що майно, яке зазначено у позові не було предметом спору у рішенні 2016 року, оскільки вона свідомо його не вказала, так як між нею та відповідачем була домовленість, що він його поверне.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

11 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 20.08.2010 року. Під час проживання сторони мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Спільне життя у них не склалося і шлюб між ними був розірваний з вересня 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 посилалась на те, що на спільні кошти придбали: домашній кінотеатр «SAMSUNG HT - F9750W" вартістю 34784 грн., спальний гарнітур «Galaxy Maronese ACF» вартістю 67200 грн., відеокамеру «Panasonik HC-VXF990EEK» вартістю 22999 грн., килим «Rearl 70102» вартістю 31740 грн., м'які меблі «Nikolas Classik» (комплект) вартістю 47320 грн., а всього на суму 204043 грн. На підтвердження придбання вказаного майна позивач надала товарні чеки від 14.02.2011 року, 05.07.2011 року та 07.12.2010 року /а.с. 3, 147/. В даний час колишній чоловік ставить нездоланні перешкоди для користування спільним майном, так як перешкоджає їй проживати в будинку, де вона раніше проживала з сином, і де знаходиться все перераховане майно.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2016 року у справі № 189/300/16-ц (2/189/251/16) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме: цифрову відеокамеру Самсунг, комод, диван, диван кутовий, ліжко двоспальне з ортопедичним матрацом. Цим рішенням встановлено, що згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов депутата Просянської селищної ради Мазурок Л.М. від 23.02.2016 року було проведено обстеження житлового будинку АДРЕСА_1, та виявлено наступне майно: ліжко дитяче "Чердак" - 1 шт., квадроцикл дитячий - 1 шт., велосипед дитячий 1 шт., акваріум 50 літрів - 1 шт., плитка газова 4-х комфорна б/у - 1 шт., холодильник 2-камерний "Самсунг" - 1 шт., мийка для кухні - 1 шт., змішувач води для кухонної мийки - 1 шт., змішувач води для ванної кімнати - 1 шт., газовий котел "Атон" - 1 шт., пилесос - 1 шт., праска б/у - 1 шт., електронасос водяний - 1 шт., насосна станція - 1 шт., циркуляційний насос - 1 шт., унітаз б/у - 1 шт., нагрівач для води на 100 літрів - 1 шт., двоспальне ліжко - 1 шт., диван б/у - 1 шт., пральна машина напівавтомат - 1 шт., телевізор "Самсунг" діаметром 19" - 1 шт. /а.с. 32-39/.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.09.2016 року рішення суду першої інстанції від 07.07.2016 року було залишено без змін /а.с. 40-42/.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції керувався тим, що само по собі існування товарних чеків не доводить факту придбання спірного майна будь-ким з подружжя ОСОБА_2, оскільки будь-яких доказів та природи походження цих документів суду не надано, будь-яких доказів належності цих чеків відповідачу також не надано, об'єктивних доказів того, що саме відповідач придбав спірне майно - також суду не надано. Крім того, станом на день розгляду справи не встановлена дійсна вартість спірного майна. Крім того, не надається можливим за наявними матеріалами справи встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Такі висновки суду першої інстанції корелюються із наступними нормами права.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач був зобов'язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відповідач - ті обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги товарні чеки на придбання домашнього кінотеатру "SAMSUNG", відеокамери "PANASONIK", спального гарнітуру "Galaxy Maronecse", м'які меблі (комплект) "Ніколас «Класік". Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій зареєстровані види діяльності ФОП ОСОБА_5, та ОСОБА_6 не відповідають наданим товарам у чеках. Крім того, чек виданий ПП ОСОБА_8 від 05.07.2011 року на придбання килиму "Rearl" не містить печатки та не є чеком РРО, а тому не може бути належним доказом.

Крім того, позивач на підтвердження своїх вимог не довела, що спірне майно було придбане кимось із подружжя, та що на час припинення спільного проживання сторін воно знаходилось у відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Судові витрати понесені у зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарги залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров