Провадження № 22-ц/4808/247/18
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретаря: Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документу у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючим суддею Бабій О.М. 01 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документу №0907/2982/2012 року від 26.04.2012 року, виданого Івано-Франківським міським судом в справі за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», який було втрачено при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2018 року в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документу відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Апелянт зазначив, що ДВС не було надано належних доказів направлення виконавчого листа АТ КБ «Приватбанк» та доказів отримання його Банком. Апелянт також вказує, що виконавчий лист було втрачено органами ДВС, а позивача не було належним чином повідомлено про повернення виконавчого листа, що і стало підставою для пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання з незалежних від Банку причин. Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що заявник позбавлений можливості надати будь-які докази втрати оригіналу виконавчого листа, оскільки лист знаходився на виконанні у ДВС. Посилаючись на вказане, апелянт просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву АТ КБ «Приватбанк».

АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не з'явились з невідомих причин, хоча судові повідомлення вручені у визначеному законом порядку. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 28 березня 2012 року Івано-Франківським міським судом ухвалено заочне рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким задоволено вимоги позивача: стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 20 702 грн 50 коп., судового збору в сумі 214 грн 60 коп (а.с.38).

26 квітня 2012 року Івано-Франківським міським судом в даній справі видано виконавчий лист.

Згідно відповіді начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 0907/2982/2012 від 26.04.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 20 702 грн 50 коп. заборгованості та 214 грн 60 коп. витрат по оплаті судового збору повернуто стягувачу 31.12.2014 у зв'язку із відсутністю у боржника майна. Повторно виконавчий документ на виконання не надходив (лист - а.с.50).

Із змісту п.п. 17.4 п.1 Перехідних положень ЦПК України вбачається, що у разі втрати виконавчого документа саме суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов'язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Строк пред'явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об'єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, заявником не надано жодного доказу про те, що виконавчий лист втрачено при пересилці.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов'язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Банк, який є юридичною особою зобов'язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

З матеріалів справи вбачається, що 26.04.2012 видано виконавчий документ № 0907/2982/2012. Після цього, банк протягом більше 6 років не цікавився ходом виконання цього рішення. Це випливає із змісту заяви АТ КБ «Приватбанк» від 25.09.2018 року, в якій спочатку було зазначено про втрату виконавчого документа Банком при його підготовці для направлення до органів ДВС (заява - а.с.48). Однак, відомостей про звернення за попередні 2012-2018 роки до державної виконавчої служби з приводу інформації про хід виконання виконавчого документу апелянт не надав. Відповідний запит органу ДВС АТ КБ «Приватбанк» надіслало тільки 13.09.2018 року (а.с.49).

Стягувач, який не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження. З цим погодився Верховний Суд, відмовляючи ухвалою від 23 липня 2018 року у відкритті касаційного провадження у справі за заявою АТ КБ «Приватбанк» в аналогічній справі за касаційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2017 року та на постанову Апеляційного суду Волинської області від 29 травня 2018 року (справа 32-988/10, провадження №61-39843ск18).

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Банк не довів втрату виконавчого листа при пересилці, а тому і підстав для видачі дублікату виконавчого документу №0907/2982/2012 від 26.04.2012 року та поновлення строку для пред'явлення цього виконавчого документу до виконання немає.

Отже, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Тому підстав для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст ухвали складено 15 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко