Єдиний унікальний номер: 378/170/18
Провадження № 2/378/89/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Яременко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною позовною заявою звернулось ПАТ КБ „ПриватБанк, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № SAMDN4422 від 16.08.2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконує, у звязку з чим станом на 30.11.2017 року має заборгованість 63661,70 грн., з яких 8098,34 грн. - заборгованість за кредитом, 55563,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

ПАТ ПриватБанк просить суд стягнути із відповідача вищевказану суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень 00 копійок.

Представник позивача в судове засідання не прибув, суду подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, зазначив, що порядок нарахування заборгованості та відсотків здійснювався відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.08.2006 між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № SAMDN4422, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією договору (а.с. 7), згоду на що підтвердив відповідач своїм підписом в договорі.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти у сумі 5000 грн, базова процентна ставка 36 % з розрахунку 360 днів в рік. Розмір щомісячних платежів повинен складати 7% від заборгованості (а.с. 7).

Відповідно до п. 5.5 кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, Правилами користування платіжними картками та тарифами банку.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 30.11.2017 року відповідач має заборгованість 63661,70 грн., з яких 8098,34 грн. - заборгованість за кредитом, 55563,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Останній раз відповідач погашала заборгованість 12.08.2008 року (а.с. 4-6).

Належних та достовірних доказів погашення всієї заборгованості за кредитним Договором та його припинення відповідач суду не надала та не спростувала доказів наданих позивачем.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 4 ст. 631 закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Позика глави 71 ЦК України (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

В ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість по кредитному договору SAMDN4422 від 16.08.2006 року в сумі 63661,70 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн..

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527 ч. 1, 530 ч. 1, 610-612, 625, 629, 631, 1049, 1050 ч. 2, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Розкішна вул. Садова, 14 Ставищенського району Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (, р/р 3111, МФО 305299) заборгованість по кредитному договору № SAMDN4422 від 16.08.2006 року в сумі 63661 (шістдесят три тисячі шістсот шістдесят одна) гривня 70 копійок, з яких 8098,34 грн. - заборгованість за кредитом, 55563,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисячу шістсот) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. В. Гуртовенко