Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1995/18

28 листопада 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в с. Тисменичани, вул. Сибір,10, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, внаслідок того, що тривалий час були відсутніми.

Свої вимоги мотивує тим, що 07 серпня 2015 року її чоловік ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу придбав домоволодіння №10, яке знаходиться в с.Тисменичани, по вул. Сибір, Надвірняиського району, Івано-Франківської області. Даний договір був укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та посвідчений державним нотаріусом Надвірнянськоі' районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за №2-1019. 21 вересня 2016 року її чоловік помер і після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі і на домоволодіння №10 в с. Тисменичани по вул. Сибір Надвірняиського району. Зазначила, що вона була єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, а тому вона згідно свідоцтва про право власності від 05.10.2017 року, свідоцтва про право на спадщину від 05.10.2017 року є на даний час власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 10, що знаходиться в с. Тисменичани по вул. Сибір, Надвірняиського району Івано-Франківської області. Станом на сьогодні у її житловому будинку залишилися зареєстрованими відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які ще з 2004 року не проживають за місцем своєї реєстрації, оскільки виїхали разом із своїми батьками з с.Тисменичани у невідомому їй напрямку і з того часу не поверталися, а фактичне місце їх проживання чи перебування на даний час невідоме. В будинку відсутні їх особисті речі та засоби першої необхідності. З приводу не проживання відповідача у її будинку депутатом Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання. Окрім того, вона як власник домоволодіння не може в повній мірі здійснювати своє право власності, а саме не може оформити субсидії на комунальні послуги та розпоряджатися належним їй майном, так як в домоволодінні залишаються зареєстрованими відповідачі.Таким чином вважає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у домоволодінні без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому втратили право на користування даним житлом, в звязку з чим просить позов задоволити.

У судовому засіданні позивач та її представник- адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Просять суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житлом в будинку №10, який знаходиться в с.Тисменичани по вул. Сибір Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлені завчасно і належним чином, шляхом надсилання судових повісток та розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду від 12.11.2018 року, про причини неявки чи слухання справи в їх відсутність суду заяви не подавали. Відзив на позов також не надали.

Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що чоловік позивача ОСОБА_1- ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу придбав домоволодіння №10, яке знаходиться в с. Тисменичани, вул. Сибір, Надвірняиського району Івано-Франківської області. Даний договір був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Надвірнянськоі' районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, за №2-1019. (а.с.9)

21 вересня 2016 року чоловік позивача ОСОБА_1- ОСОБА_5 помер і після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі і на домоволодіння №10 в с. Тисменичани по вул. Сибір Надвірняиського району. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5

Крім того, в судовому засіданні встановлено, позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння в с.Тисменичани, вул. Сибір, 10, Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого 05 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №1543, та копією свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 05 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за №1545. У встановленому законодавством порядку право власності на дане домоволодіння було зареєстровано, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №99476327 від 05 жовтня 2017 року. (а.с. 10-12).

У житловому будинку в с.Тисменичани, вул. Сибір, 10, Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєстровані відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою Тисменичанською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області за №1261 від 10 вересня 2018 року.(а.с.13)

Судом також достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ще у 2004 році виїхали разом із своїми батьками з с. Тисменичани у невідомому напрямку і з того часу не поверталися. Факт відсутності відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 у спірному житлі підтверджено даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним депутатом Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.14), а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10

Вирішуючи позов, суд погодився з доводами позивача та її представника про те, що вона не може здійснити своє право власності і розпорядитися належним їй майном, так як в належному їй житлі залишилися зареєстрованими відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Об'єкт права власності (домоволодіння) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Як зазначає ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Громадяни, які мають у приватній власності домоволодіння, мають право користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд, що закріплено у ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідачі не є членами сім"ї позивача, не оплачують плату за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню спірного домоволодіння та не приймають участі у спільному побуті.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірним житлом не завдасть істотної шкоди їх інтересам та не порушить їхні права.

Спірне житло не є власністю відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та належить в цілому на праві приватної власності позивачу по справі ОСОБА_1

Такими чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, що свідчать про не проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірному житлі понад установлений законом строк, та беручи до уваги те, що протилежного належними в розумінні ЦПК України доказами відповідачами не доведено, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в с.Тисменичани, вул. Сибір, 10, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2018 року