Провадження № 22-ц/4812/24/18 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3,

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А. в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_6 про реальний поділ частини домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

7 листопада 2016 року ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_14, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_6 про реальний поділ частини домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позову зазначала, що відповідно до договору дарування вона є власником 17/100 часток домоволодіння з господарськими та побутовими спорудами, що розташоване за адресою АДРЕСА_1. Відповідачі є співвласниками домоволодіння у таких частках: ОСОБА_14 9/100, ОСОБА_5- 9/100, ОСОБА_8 - 9/100, ОСОБА_17 - 14/100, ОСОБА_7 - 16/100, ОСОБА_13 - 9/100, ОСОБА_6 - 17/100.

Проте, між нею та відповідачами виник спір щодо користування домоволодінням, що змусило її звернутися до суду.

Посилаючись на наведені у позові обставини, просила провести реальний поділ домоволодіння з усіма господарськими та побутовими спорудами в натурі, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та визначити порядок користування земельною ділянкою за цією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_14 справу розглянуто за участі його спадкоємців ОСОБА_5, ОСОБА_11

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року позов задоволено. Проведено реальний виділ в натурі 17/100 часток житлового будинку № 84 з господарськими і побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 за другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області № 125-040 від 19 червня 2017 року.

Виділено у власність ОСОБА_10 частину житлового будинку літ. «А-2» квартира № 1: 1-1 - коридор пл. 2,9 кв.м.;1-2 - житлова пл. 18,4 кв.м.; 1-3- житлова пл. 16,6 кв.м.; 1-4 - ванна пл. 4,9 кв.м.; 1-6 - коридор пл. 1,5 кв.м.; 1-7 - вбиральня пл. 1,4 кв.м. та надвірні узаконені господарські будови:17/100 частин № 4 - ворота - 318 грн.; 17/100 частин № 5,6 - огорожа - 230 грн.;17/100 частин № І - замощення - 467 грн.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, закріпленою за житловим будинком АДРЕСА_1 за другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області № 125-040 від 19 червня 2017 року (додаток № 3).

Виділено у користування ОСОБА_10 земельну ділянку площею 102,3 кв.м. зокрема: під будівлями - 73,88 кв.м.; під інд землею - 28,42 кв.м., в тому числі, частину земельної ділянки під городом в верхній лівій кутовій частині розміром 4,0 х 5,12 м. пл. 20,49 кв.м., при цьому доріжка Г - образної форми шириною - 0,75 м. виділяється в загальне користування між співвласниками загальною площею - 4,77 кв.м.

Земельна ділянка шириною 1,3 метрів вздовж правової стіни житлового будинку літер А-2 виділяється в користування ОСОБА_10 для обслуговування житлового будинку і не підлягає будь-якому огороженню.

Додатковим рішенням цього ж суду від 14 червня 2018 року з ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 стягнуто судовий збір по 184 грн. 27 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8, не погоджуючись з рішенням суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що рішення в цій частині порушує права відповідача та норми матеріального законодавства, оскільки не враховано акт розподілу земельної ділянки, який існував з 1947 року, просив оскаржуване рішення в частині визначення порядку користування земельною ділянкою скасувати та в цій частині постановити нове рішення, визначивши інший порядок користування земельною ділянкою, а саме, виділити позивачу земельну ділянку вдовж лівої частини земельної ділянки, яка впирається у верхню ліву кутову частину, при такому варіанті площа земельної ділянки, яку необхідно буде залишити в загальному користуванні буде менша.

Правом на відзив учасники справи не скористалися. Між тим в судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, мотивуючи, що суд першої інстанції врахував всі обставини справи, висновок експерта та пояснення останнього.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 висловили думку щодо обгрунтованості доводів апеляційної скарги, не погоджуючись з поділом земельної ділянки, визначеної рішенням районного суду, яке порушує їх права на користування земельною ділянкою, що перебуває в загальному користуванні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-УШ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції при розгляді позовних вимог щодо визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, яка та перебуває в користуванні співвласників нерухомого майна, дотримався цих вимог закону не в повній мірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_10, згідно договору дарування від 6 листопада 2012 року, є власником 17/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В цілому домоволодіння розташоване на неприватизованій земельній ділянці та складається з: житлового будинку за літ. А-2, кам'яного, житловою площею 123,7 кв.м. та загальною площею 201,2 кв.м.; житлового будинку за літ. Б, кам'яного, житловою площею 62,8 кв.м. та загальною площею 91,3 кв.м.; та до них примикають: погріб за літ. Рпд, сарай за літ. К, погріб за літ. Зпд, сарай за літ. Т, сарай за літ. Р, огорожі за № 4, 5, 6, споруди за № 1, 3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_14 (а.с.72). Після його смерті спадкоємцями, які прийняли спадщину, є: його матір ОСОБА_8 та діти ОСОБА_11 та ОСОБА_5 2 грудня 2008 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5, яким були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 27/100 часток домоволодіння за АДРЕСА_1 з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 ( а.с. 91-108).

Відповідно до довідки Миколаївського МБТІ станом на 29 грудня 2012 року розмір часток між співвласниками у спільній частковій власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 складався наступним чином: ОСОБА_18 - 17/100 часток; ОСОБА_14 - 9/100 часток; ОСОБА_5 - 9/100 часток; ОСОБА_8 - 9/100 часток; ОСОБА_12 - 14/100 часток; ОСОБА_7 - 16/100 часток; ОСОБА_13 - 9/100 часток; ОСОБА_6 - 17/100 часток (а.с.7).

За даними інвентарізаційної справи за вказаною адресою у користування співвласників була виділена присадибна замельна ділянка загальною площею 700 кв. м, яка в 1947 році була поділена між співвласниками нерухомого майна, а саме: ОСОБА_19 - 233 кв.м, ОСОБА_20 - 233 кв.м, ОСОБА_11 - 234 кв.м (а.с.125).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1167 від 5 жовтня 1976 року за вказаною адресою виделіно у користування співвласників земельну ділянку площею 710 кв.м.

З того часу співвласники нерухомого майна неодноразово змінювалися внаслідок спадкування, укладення договорів дарування та купівлі - продажу, внаслідок чого кількість спаввласників змінювалась, а відтак і розмір їх часток у спільній власності також змінювався. Між тим, співвласники нерухомого майна продовжували користуватися земельною ділянкою, порядок користування якою ними не визначався, будь-які угоди з цього приводу не укладалися.

Відповідно до ст. 91 ЗК УРСР (редакція 1970 року) особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок.

Згідно зі ст. 42 ЗК України (редакція 2001 року) громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовуються і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Згідно з ч. 2 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Між тим, суд першої інстанції, вирішуючи спір та визначаючи порядок користування спірною земельною ділянкою не врахував, що спірною земельною ділянкою користується ще один користувач - ОСОБА_21, який з 10 листопада 2006 року внаслідок укладеного договору дарування був співласником 4/50 часток домоволодіння по АДРЕСА_1. На підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 2710 від 20 грудня 2006 року належна йому частка віділена в окрему адресу- АДРЕСА_2.

Зі справи вбачається, що спірна земельна ділянка, яка виділена у користування співвласників житлового будинку АДРЕСА_3, належить на праві власності територіальній громаді в особі Миколаївської міської ради, якою при виділенні в окрему адресу частки домоволодіння ОСОБА_21 не вирішувалось питання про надання у власність чи користування останньому земельної ділянки.

Таким чином ОСОБА_21 продовжує користуватися земельною ділянкою, яка перебуває в загальному користуванні співвласників по АДРЕСА_1, а тому має право висловити свою думку щодо визначення порядку користування земельною ділянкою іншими землекористувачами та захистити свої права землекористувача у разі їх порушення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Між тим, вирішуючи спір про визначення порядку користування земельною ділянкою суд першої інстанції з урахуванням предмету спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог остаточно не визначився зі складом учасників судового процесу, внаслідок чого не з'ясував питання щодо участі у розгляді справи як співвідповідача ОСОБА_21 та не роз'яснив позивачу наслідки вчинення або невчинення віповідних процесуальних дій.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді позовних вимог щодо визначення порядку користування земельною ділянкою були порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому на підставі п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким в задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою слід відмовити. В інішій частині судове рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а відтак залишається без змін.

Оскільки судове рішення районного суду підлягає скасуванню тільки в частині вирішення позову про визначення порядку користування земельною ділянкою, а відповідно додаткового рішення районного суду судові витрати були розподілені тільки з суми сплати судового збору за одну позовну вимогу та це судове рішення учасниками справи не оскаржувалось, а суб'єкт права на апеляційне оскарження - Ковальсь ка А.К. звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, тому колегія суддів не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_8 - ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2018 року в частині визначення порядку користування земельною ділянкою скасувати, постановити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_6 про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

В іншій частині вказане судове рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 16 листопада 2018 року.